справа № 492/1077/23
провадження № 2/492/30/23
УХВАЛА

про повернення заяви про забезпечення позову

05 жовтня 2023 року м. Арциз

Суддя Арцизького районного суду Одеської області Гусєва Н.Д.,

розглянувши заяву представниці позивача адвокатки Крушинської Антоніни Андріївни про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, визначення способів участі батька у вихованні дітей, -

встановила:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, в якому просить зобов`язати відповідачку не перешкоджати позивачу брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми, визначити спосіб участі батька у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми. В обґрунтування вимог позову позивач посилається на те, що сторони з 14 грудня 2014 року знаходяться у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спільне життя між сторонами не склалося, тому проживають окремо. Задля забезпечення інтересів дітей між сторонами було досягнуто домовленості про проживання дітей разом з відповідачкою, а відповідачка не перешкоджає позивачу у спілкуванні з дітьми, однак відповідачка має намір виїхати разом з дітьми в іншу країну на постійне місце проживання, що унеможливить подальше спілкування позивача з дітьми, який має право, щоб діти проживали на території України. Посилаючись на те, що відповідачка не дозволяє позивачу приймати участь у вихованні дітей, внаслідок чого діти не знають батьківської любові, позивач звернувся до суду з зазначеним позовом.

Одночасно зі зверненням до суду із зазначеною позовною заявою до суду від представниці позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій просить вжити заходів забезпечення позову шляхом встановлення заборони на виїзд дітей позивача за межі України у супроводі матері або у супроводі будь-якої іншої особи без згоди батька, посилаючись на те, що позивачу стало відомо, що відповідачка має намір переїхати з їх спільними дітьми в іншу країну на постійне місце проживання, що унеможливить подальше спілкування позивача з дітьми, та невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим позивачу, як батьку дітей, приймати участь у спілкуванні, вихованні дітей та є ризик не повернення дітей до України.

Розглянувши заяву представниці позивача про забезпечення позову, дослідивши додані до заяви про забезпечення позову документи, матеріали цивільної справи, приходжу до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає поверненню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Зміст і форма заяви про забезпечення позову, а також інші вимоги до неї визначені статтею 151 ЦПК України.

Відповідно до п. п. 3, 4, 7 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Суддя також вважає за необхідне звернути увагу на роз`яснення, що викладені у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», відповідно до положень якого розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Суддею встановлено, що подана заява не відповідає змісту та формі заяви про забезпечення позову, що визначені ст. 151 ЦПК України, а саме представницею позивача в порушення вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, яка визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог у заяві, у заяві про забезпечення позову не зазначено: жодного доказу наміру відповідачки переїхати з дітьми в іншу країну на постійне місце проживання (вчинення відповідачкою відповідних дій щодо перетину державного кордону зі спільними дітьми тощо); інших відомостей, потрібних для забезпечення позову.

Також, у заяві про забезпечення позову не зазначено обставин та не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову може реально утруднити виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 151 ЦПК України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду заяви про забезпечення позову ставка судового збору фізичною особою становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 536,80 грн.

Відповідно до положень ст. 9 Закону України «Про судовий збір» суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Отже, суд зобов`язаний перевірити надходження судового збору до спеціального фонду у межах кожної конкретної справи.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи до суду надійшла заява про забезпечення позову, однак в порушення вимог ч. 6 ст. 151 ЦПК України до заяви не додано документу, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 536,80 грн.

Відповідно до ч. 10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що заява про забезпечення позову в порушення вимог п. п. 3, 4, 7 ч. 1, ч. 6 ст. 151 ЦПК України не містить вказаних вище відомостей, до заяви про забезпечення позову не додано документу, що підтверджує сплату судового збору, приходжу до висновку про повернення заявниці заяви про забезпечення позову.

Вважаю за необхідне роз`яснити заявниці, що вона не позбавлена можливості, усунувши вказані недоліки заяви про забезпечення позову, повторно звернутися до суду з заявою про забезпечення позову.

На підставі ст. ст. 4, 9 Закону України «Про судовий збір», керуючись ст. ст. 43, 81, 149-153, 258-260 ЦПК України, суддя, -

постановила:

Заяву адвокатки Крушинської Антоніни Андріївнипро забезпечення позову повернути заявниці.

Роз`яснити, що заявниця не позбавлена можливості, усунувши вказані недоліки заяви про забезпечення позову, повторно звернутися до суду.

Копію ухвали суду направити заявниці.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому наявної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Гусєва Н.Д.