справа № 753/6539/23
головуючий у суді І інстанції Коренюк А.М.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Яворського М.А., Журби С.О.

за участю секретаря судового засідання - Савченко К.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 10 серпня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за позикою,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за позикою у сумі 200 000 грн.

УхвалоюДарницького районного суду міста Києва від 19 травня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за позикою. Призначено справу до розгляду в судове засідання на 10 серпня 2023 року на 14 год. 00 хв.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 10 серпня 2023 року провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за позикою закрито.

Не погоджуючись із ухвалою суду представник ОСОБА_1 - Нєсвєтов В.Г. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції не звернув увагу на наявний в матеріалах справи договір позики, не з`ясував під час розгляду всі обставини справи, не вважав за необхідне з`ясувати у сторін обставини іншої цивільної справи (№ 753/5814/23 (Суддя Котвицький В.Л.) та всупереч фактичним обставинам справи дійшов помилкового висновку про закриття провадження на підставі п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Відзив на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надходив.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Нєсвєтов В.Г. просив апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідач в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в судовому засіданні.

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 2 грудня 2010 року у справі "Шульга проти України", № 16652/04).

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що набрало законної сили рішення суду, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Такий висновок районного суду суперечить фактичним обставинам справи, а тому колегія суддів з ним не погодилась врахувавши наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, у квітні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за позикою, в якому просила стягнути з відповідача суму позики у розмірі 200 000 грн та вирішити питання судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог вказувала на те, що 16 грудня 2021 року між сторонами укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорноног Л.В., зареєстрований в реєстрі за №1023 у відповідності до якого позивач позичила відповідачу спірну суму. Відповідач у визначені строки грошові кошти не повернув, а тому у відповідності до ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України, просила стягнути кошти.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 11 травня 2023 року у справі № 753/5814/23 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики від 16 грудня 2021 року у сумі 200 000 грн, а також судовий збір у сумі 1 000 грн.Повернуто ОСОБА_1 з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить у розмірі 1 000 грн.

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції із заявою про виправлення описки у вказаному рішенні суду, а саме: у описовій та мотивувальній частинах рішення суду вказати, що 16 грудня 2021 року між сторонами укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорноног Л.В., зареєстрований в реєстрі за №1023.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 8 вересня 2023 року виправлено описку в описовій та мотивувальній частинах рішення Дарницького районного суду міста Києва від 11 травня 2023 року у цивільній справі № 753/5814/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, та зазначено, що 16 грудня 2021 року між сторонами укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорноног Л.В., зареєстрований в реєстрі за №1023.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Як вбачається із Єдиного державного реєстру судових рішень, рішення Дарницького районного суду міста Києва від 11 травня 2023 року у справі № 753/5814/23позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики відповідачем не оскаржувалось та набрало законної сили 12 червня 2023 року.

У квітні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за позикою у сумі 200 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказувала на те, що 16 грудня 2021 року між сторонами укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорноног Л.В., зареєстрований в реєстрі за №1024 у відповідності до якого позивач позичила відповідачу спірну суму. Відповідач у визначені строки грошові кошти не повернув, а тому у відповідності до ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України, просила стягнути кошти.

Таким чином, предметом позову у справі № 753/5814/23 був договір позики від 16 грудня 2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорноног Л.В., зареєстрований в реєстрі за №1023.

В той же час, предметом позову у цій справі № 753/6539/23 позивачем зазначено договір позики від 16 грудня 2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорноног Л.В., зареєстрований в реєстрі за №1024.

Зазначені обставини судом першої інстанції не перевірені.

Матеріалами справи також встановлено, що ще однією відмінністю вищевказаних договорів є серія та номер нотаріальних бланків, а саме: договір позики, зареєстрований в реєстрі за № 1023 має бланк із Серією НРО та № 853759, в той час, як договір позики, зареєстрований в реєстрі за № 1024 має бланк із Серією НРО та № 853760.

Отже, зважаючи на викладені обставини у цій справі та справі № 753/5814/23, є передчасним висновок суду про те, що спір виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, а саме за предметами позову, які є тотожними.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Врахувавши вищезазначені вимоги законодавства та обставини справи в їх сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про закриття провадження у справі, а тому оскаржувана ухвала районного суду підлягає скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п.1,3 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направленню справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з'ясування судом обставин, що мають значеним для справи та невідповідність висновків обставинам справи.

Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 376, 379, ст.ст. 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 10 серпня 2023 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийТ.О. Писана
СуддіМ.А. Яворський

С.О. Журба