Справа № 167/899/23
Номер провадження 2/167/279/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2023 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Сіліча І. І.,

з участю: секретаря судового засідання Матвійчук Л. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Рожищенського районного суду Волинської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання

встановив :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Свій позов мотивує тим, що вона є дочкою ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження. Вказує, що шлюб між її батьками розірвано 14 березня 2016 року. Згідно рішення Рожищенського районного суду Волинської області у справі № 167/56/16-ц з відповідача стягувались аліменти на утримання позивача. Після досягнення повноліття стягнення аліментів припинилось. Проте, з 01 вересня 2021 року позивач навчається у Волинському національному університеті імені Лесі Українки на денній формі навчання за державним замовленням, термін навчання по 30 червня 2025 року.

Позивач вказує, що усі витрати на її утримання на надий час здійснює виключно матір. Також позивач зазначає, що вона здобуваючи освіту, власних доходів не має, а відповідач будь-якої участі в утриманні позивача не приймає, матеріальної допомоги не надає. Вказує, що їй відомо, що відповідач призваний на військову службу під час мобілізації, сума заробітку їй невідома. Вважає, що відповідач має можливість надавати їй матеріальну допомогу.

З огляду на наведене позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з ОСОБА_2 в її користь аліменти на своє утримання в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку відповідача, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення ОСОБА_1 23 років.

Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 15 серпня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, 07 вересня 2023 року суду надана заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про розгляд справи в суді, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до довідки начальника другого відділу Луцького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки В. Захарова від 11 жовтня 2023 року ОСОБА_2 призваний на віськову службу під час мобілізації та 11 липня 2022 року та направлений до Національної Академії Сухопутних Військ.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, доходить такого висновку.

Судом установлено, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 22 травня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м.Києва.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано 14 березня 2016 року, що підтверджується копією рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 14 березня 2016 року.

З копії виконавчого листа №167/56/16-ц, виданого 15 лютого 2016 року Рожищенським районним судом Волинської області встановлено, що з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 стягувались аліменти на утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини від його доходу, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 січня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

З 01 вересня 2021 року позивач ОСОБА_1 навчається у Волинському національному університеті імені Лесі Українки на денній формі навчання за державним замовленням. Термін навчання по 30 червня 2025 року, що підтверджується довідкою, виданою Волинським національним університетом імені Лесі Українки № 08/2166 від 03 серпня 2023 року.

Позивач, вказуючи на ухилення відповідача від обов`язку її утримувати у зв`язку з тим, що вона продовжує навчання, звернулася до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

На підставі ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України (далі -СК України), яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, спосіб сплати аліментів (ст. 199, 200, 201 СК України).

Згідно з ч. 1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Згідно з ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

У відповідності до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

СК України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

В силу вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом.

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 досягнула 19 років, тобто стала повнолітньою, однак продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, проживає разом матір`ю, самостійно не працює у зв`язку з тим, що є студентом денної форм навчання, всі витрати пов`язані з утриманням позивача несе виключно матір позивача.

На думку суду, обов`язок піклуватися та матеріально забезпечувати повнолітню дочку, яка навчається, не може бути перекладено винятково на матір, а тому вимоги про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача ґрунтуються на вимогах закону.

При визначені розміру аліментів суд виходить з такого.

Стаття 199 СК України пов`язує надання матеріальної допомоги для повнолітніх дочки або сина лише з необхідними витратами на навчання і не зобов`язує батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання на тих умовах, що і неповнолітніх дітей. При цьому при визначенні розміру аліментів суд повинен врахувати вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Обґрунтовуючи свої вимоги про платоспроможність відповідача позивач зазначила те, що відповідач призваний на віськову службу під час мобілізації та 11 липня 2022 року направлений до Національної Академії Сухопутних Військ, що підтверджується копією довідки №1828 від 09 вересня 2022 року виданої Другим відділом Луцького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки і має постійний дохід. Дана обставтна підтверджується також довідкою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 від 11 жовтня 2023 року.

При визначенні розміру аліментів, суд ураховує, що ОСОБА_1 навчається у Волинському національному університеті імені Лесі Українки на держзамовленні, спільний обов`язок батьків щодо утримання повнолітньої дитини на період продовження навчання.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи вищенаведені обставини, обов`язок обох батьків утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, суд, виходячи з принципів розумності та справедливості, приходить до висновку про те, що право ОСОБА_1 , яка є повнолітньою, але продовжує навчання, на утримання з боку батька підлягає захисту, а пред`явлений позивачем позов про стягнення аліментів необхідно задовольнити та стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), починаючи від дня подання позову до суду.

На думку суду визначений розмір аліментів забезпечить належне виконання ОСОБА_2 батьківських обов`язків щодо утримання дитини на період її навчання та забезпечить у повній мірі матеріальні потреби дитини пов`язані з навчанням.

Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Згідно положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір в сумі 1073,60 грн необхідно стягнути з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд

ухвалив :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , яка продовжує навчання, аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), на період навчання, починаючи з 14 серпня 2023 року, але не довше ніж до досягнення ОСОБА_1 23 років.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 1073 (одну тисячу сімдесят три) гривні 60 копійок судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивачем заочне рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення заочного рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 11 жовтня 2023 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Головуючий суддя І. І. Сіліч