Справа № 473/4859/23
РІШЕННЯ

іменем України

"10" жовтня 2023 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Вуїва О.В.,

за участю секретаря судового засідання Ціліциної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (далі АТ «ПУМБ») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року АТ «ПУМБ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому вказувало, що 28 травня 2021 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір №301, відповідно до якого банк надав останньому на споживчі потреби кредит у розмірі 98 837 грн. зі строком користування протягом 24 місяців, а відповідач зобов`язався щомісячно частинами (згідно узгодженого графіку) повертати кредит, повернувши його в термін до 28 травня 2023 року, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним у розмірі 0,01 % річних від суми заборгованості за кредитом та щомісячну комісію за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,99 % від суми кредиту.

Наслідками порушення умов договору в частині своєчасного виконання зобов`язань позичальником є обов`язок останнього сплачувати на користь банку передбачену договором неустойку, а також право кредитодавця вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту.

Проте позичальник умови договору належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 05 липня 2023 року виникла заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 112 962,76 грн., в тому числі:

- заборгованість за кредитом 65 670,36 грн.;

- заборгованість за процентами 8,72 грн.;

- заборгованість за комісією 47 283,68 грн.

Вказану заборгованість позивач просив стягнути з ОСОБА_1 у повному обсязі.

В судове засідання представник позивача не з`явився, проте в матеріалах справи міститься його заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак надіслав на електронну адресу суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі та зазначив, що позовні вимоги він визнає частково: в частині стягнення заборгованості за кредитом та процентами визнає повністю, проти стягнення заборгованості за комісією заперечує, оскільки умова договору про нарахування та сплату комісії є незаконною та не передбачена положеннями ст.ст. 1048, 1049, 1054 ЦК України (які регулюють кредитні відносини).

Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі представника позивача та відповідача, оскільки матеріали справи містять усі необхідні для вирішення спору інформацію та докази.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.

Зокрема судом встановлено, що 28 травня 2021 року між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №301.

Договір складається із підписаної сторонами заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 28 травня 2021 року №301 (а.с. 2-3).

Відповідно до договору банк зобов`язався надати ОСОБА_1 на споживчі потреби кредит у розмірі 98 837 грн. зі строком користування протягом 24 місяців, а відповідач зобов`язався щомісячно частинами (згідно узгодженого графіку) повертати кредит, повернувши його в термін до 28 травня 2023 року, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним у розмірі 0,01 % річних від суми заборгованості за кредитом та щомісячну комісію за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,99 % від суми кредиту.

Наслідками порушення умов договору в частині своєчасного виконання зобов`язань позичальником є обов`язок останнього сплачувати на користь банку передбачену договором неустойку, а також право кредитодавця вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Ч. 1 ст. 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми є нікчемним.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України (в редакції на час укладення договору) правочин (договір) вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку.

Заява на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 28 травня 2021 року №301 складена в передбаченій законом письмовій формі, підписана сторонами, містить усі умови, що є істотними для кредитних договорів, зокрема про предмет договору (вид, розмір, валюта кредиту), порядок та строк повернення кредиту, ціну (розмір та порядок сплати процентів за користування кредитом). Таким чином вказана заява складає собою кредитний договір.

З матеріалів справи вбачається, що банк виконав умови договору щодо надання відповідачу кредиту (а.с. 15).

Зі свого боку ОСОБА_1 належним чином умови кредитного договору не виконував, а тому банк має право на стягнення з нього заборгованості, що утворилася.

Що стосується доводів відповідача про незаконність умови договору про нарахування та сплату комісії, то в цій частині суд зазначає наступне.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Ч. 1 ст. 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (ч. 2 ст. 215 ЦК України).

Недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини (ст. 217 ЦК України).

Згідно ч. 3 ст. 1054 ЦК України особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом, зокрема Законом України «Про захист прав споживачів».

Водночас, згідно ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на час укладення кредитного договору) цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Разом з тим, ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, чинній на час укладення кредитного договору) передбачалася можливість встановлення кредитодавцем додаткових комісій, пов`язаних з наданням, обслуговуванням та поверненням кредиту, які включаються до загальних витрат за споживчим кредитом.

Тому твердження відповідача про протилежне не можуть бути прийняті судом до уваги та ґрунтуються на неправильному тлумаченні закону.

Зокрема, ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, що діяла до укладення кредитного договору) дійсно було передбачено, що споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі.

Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Проте Законом України від 15 листопада 2016 року № 1734-VIII «Про споживче кредитування» 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» була виключена та втратила чинність, а саму статтю викладено в новій редакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Під час офіційного тлумачення ч. 1 ст. 58 Конституції України Конституційний Суд України у своєму рішенні від 09 лютого 1999 року у справі №1-7/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів №1-рп/99) зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

За встановленого, умова кредитного договору про встановлення комісії за обслуговування кредитної заборгованості не може бути визнана нікчемною, а тому банк має права вимагати від позичальника сплату комісії.

Проте суд не в повній мірі погоджується з наданим розрахунком заборгованості за кредитним договором.

Зокрема, згідно умов кредитного договору та графіку платежів, строк кредитування ОСОБА_1 становив 24 місяці з 28 травня 2021 року по 28 травня 2023 року.

Водночас, з розрахунку заборгованості та виписки з рахунку позичальника вбачається, що банк здійснював нарахування позичальнику процентів та комісії як до, так і після припинення строку кредитування, тобто після 28 травня 2023 року та до 05 липня 2023 року.

Доказів зміни умов договору, укладення додаткової угоди або погодження сторонами інших строків кредитування матеріали справи не містять.

Проте, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Вимог щодо захисту прав та інтересів кредитодавця згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України позовна заява не містить.

А тому з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» підлягає стягненню заборгованість, нарахована лише за період кредитування, а саме з 28 травня 2021 року по 28 травня 2023 року, в тому числі:

- заборгованість за кредитом 65 670,36 грн.;

- заборгованість за процентами 7,55 грн.;

- заборгованість за комісією 41 373,22 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача (згідно розміру задоволених вимог) також слід стягнути 2 543,63 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідент. номер НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (м. Київ, вул. Андріївська, 4; ) заборгованість за Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 28 травня 2021 року №301, що утворилася за період з 28 травня 2021 року по 28 травня 2023 року, а саме: заборгованість за кредитом 65 670 (шістдесят п`ять тисяч шістсот сімдесят) гривень 36 копійок; заборгованість за процентами за користування кредитом 7 (сім) гривень 55 копійок; заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 41 373 (сорок одна тисяча триста сімдесят три) гривні 22 копійки, а всього в загальному розмірі 107 051 (сто сім тисяч п`ятдесят одна) гривня 13 копійок, а також в повернення 2 543 (дві тисячі п`ятсот сорок три) гривні 63 копійки судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: О.В. Вуїв