Справа № 461/348/23 Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є.
Провадження № 22-ц/811/2419/23 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

11 жовтня 2023 року суддя Львівського апеляційного суду Мікуш Ю.Р., перевіривши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Королюк Оксани Вікторівни на рішення Галицького районного суду м.Львова від 20 квітня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором

в с т а н о в и в:

Оскаржуваним рішенням позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 166 161 (сто шістдесять шість тисяч сто шістдесять одна) грн. 79 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» судовий збір у розмірі 2684 грн.

Рішення оскаржила представник позивача-адвокат Королюк О.В. В апеляційній скарзі просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що про дату судового засідання відповідачу не було відомо, копію повного тексту рішення відповідач не отримала, про таке стало відомо лише 25 липня 2023 року з повідомлення, яке надійшло з банку на мобільний телефон, скріншот якого додається.

Перевіривши матеріали апеляційної скарги та підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд дійшов висновку, що такі є неповажними, а тому апеляційну скаргу слід залишити без руху.

Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).

При цьому забезпечення апеляційного оскарження рішення суду має бути здійснено судами з урахуванням принципу верховенства права і базуватися на справедливих судових процедурах, передбачених вимогами законодавства, які регулюють вирішення відповідних процесуальних питань.

Відповідно до статті 121 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, встановлюються судом.

У статті 122 ЦПК України передбачено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно з частиною першою статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно з частиною першою статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У частині другій вказаної статті зазначено, що учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу (частина третя статті 354 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зауважував, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, тому сторони мають право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, № 19164/04, рішення від 21 жовтня 2010 року).

У рішенні від 03 квітня 2008 року ЄСПЛ зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається мотивувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження»(PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03).

У рішенні від 29 жовтня 2015 року ЄСПЛ звернув увагу на те, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення. Згідно з цим принципом жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить ухвалювати рішення про поновлення строку оскарження, проте їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків. ЄСПЛ встановив, що у справі, яка ним переглядалася, національне законодавство на час подій не обмежувало дискреційні повноваження судів щодо часу або підстав для поновлення пропущеного строку. Суд зробив висновок, що сама концепція «поважних причин», згідно з якою національні суди виправдали відновлення провадження у справі заявника, не є чіткою, тому для національних судів ще важливішим було зазначити причини свого рішення про поновлення пропущеного строку і відновлення провадження у справі заявника. Отже, національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження остаточної постанови у справі заявника без наведення відповідних причин та скасувавши в подальшому постанову суду, порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції (USTIMENKO v. UKRAINE, № 32053/13).

Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій і підтверджені належними доказами.

Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).

При цьому забезпечення апеляційного оскарження рішення суду має бути здійснено судами з урахуванням принципу верховенства права і базуватися на справедливих судових процедурах, передбачених вимогами законодавства, які регулюють вирішення відповідних процесуальних питань.

У пункті 1 частини другої статті 129 Конституції України зазначено, що однією із засад судочинства також проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків субєктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

У заяві про поновлення строку представник відповідача зазначає, що у зв`язку з війною відповідач виїхала з України 09 квітня 2022 року та повернулась 12 квітня 2023 року. Наведене дійсно стверджується копією закордонного паспорта відповідачки. Однак з матеріалів справи встановлено, що суд на виконання вимог ст.272 ЦПК України надіслав відповідачці копію рішення 03 травня 2023 року, тобто у час коли відповідачка перебувала в Україні. Конверт в якому було надіслано рвішення суду повернувся без вручення адресату 11 травня 2023 року з причиною « адресат відсутній" (а.с.51).

Відповідно до п.4 ч.6 ст.272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

В апеляційній скарзі представник зазначає адресу ОСОБА_1 на яку судом першої інстанції скеровано у встановленому процесуальним законом порядку копію рішення, відтак відповідачка вважається такою, що отримала копію рішення 11 травня 2023 року (а.с.51 зворот), тому зазначені причини пропуску строку про неотримання судового рішення суд визнає неповажними.

Щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження про неповідомлення відповідача про розгляд справи, суд апеляційної інстанції зазначає, що в матеріалах справи наявні рекомендовані повідомлення про направлення копії позовної заяви (а.с.39)-причина невручення "адресат відсутній" та судова повістка про виклик до суду на 20 квітня 2023 року (а.с.44) з причиною невручення -"адресат відсутній".

Відповідно до п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Відтак зазначені причини пропуску строку теж є неповажними.

У статтях 127, 357, 358 ЦПК України не визначено конкретного переліку причин, що відносяться до поважних і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку. Однак, суд апеляційної інстанції, керуючись верховенством права та основними засадами судочинства, повинен надати оцінку наведеним особою, яка подає апеляційну скаргу, обставинам на предмет поважності причин пропуску строку, встановити, чи є такий строк значним, та чи поновлення такого строку не буде втручанням у принцип юридичної визначеності з урахуванням балансу суспільного та приватного інтересу.

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Крім цього, судовий збір за подання апеляційної скарги оплачений не в повному розмірі.

Відповідно до пп.6 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір»(далі Закон) судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви скарги.

У зв`язку з наведеним апелянту слід доплатити 2120,80 грн. (150% від 2684 грн.=4026 грн. з застосуванням коефіцієнту 0,8=3220,80грн. - 1100 грн. оплачених) за такими реквізитами:

Отримувач коштів: ГУК Львів/ Личаківський р-н/ 22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38008294

Банк отримувача: Казначейство України(ел.адм.подат.)

Код банку отримувача (МФО): 899998

Рахунок отримувача: UA0013954

Код класифікації доходів бюджету: 22030101

Призначення платежу: Судовий збір, за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від (Дата оскаржуваного рішення) по справі (Номер справи), Львівський апеляційний суд (назва суду, де розглядається справа).

При заповненні платіжного документа у графі "код платника" платником судового збору - юридичною особою зазначається код ЄДРПОУ, а платником - фізичною особою - ідентифікаційний код, а при його відсутності, у зв`язку з релігійними переконаннями, зазначаються його паспортні дані.

За таких обставин, апеляційне провадження у справі не може бути відкрито та апеляційна скарга підлягає залишенню без руху - до усунення скаржником вказаних недоліків.

Керуючись ст.ст.185, 356 ЦПК України, суд-

у х в а л и в:

Підстави представника ОСОБА_1 адвоката Королюк Оксани Вікторівни для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Галицького районного суду м.Львова від 20 квітня 2023 рокувизнати неповажними.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Королюк Оксани Вікторівни на рішення Галицького районного суду м.Львова від 20 квітня 2023 рокузалишити без руху.

Надати скаржнику строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали, інакше у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

Заяву про поновлення строку в якій вказати інші підстави для поновлення строку та докази,які підтверджують доплату судового збору представити Львівському апеляційному суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Мікуш