Номер провадження: 22-ц/813/5640/23
Головуючий у першій інстанції Прийомова О.Ю.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Сегеди С.М., Дришлюка А.І.,

за участю секретаря Триколіч І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 березня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини під час вагітності,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовної заяви.

11 жовтня 2022 року позивач ОСОБА_2 , звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини під час вагітності, відповідно до вимог ст. ст. 60, 61, 70, 75, 79, 80, 84 СК України, ст. 175 ЦПК України просить суд: стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дружини під час вагітності до досягнення дитини трирічного віку у розмірі 1/2 частини щомісячно з усіх видів його доходу (заробітку), починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитини трирічного віку, допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона ОСОБА_2 , 14 січня 2022 року уклала шлюб із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб від 14 січня 2022 року серії НОМЕР_1 , виданого Приморським відділом ДРАЦС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса).

Дітей в шлюбі вони не мають, проте на теперішній час вона перебуває у стані вагітності, що підтверджується Консультативним висновком КМП «Пологовий будинок №5» від 20 вересня 2022 року.

За станом здоров`я та з метою зберегти дитину вона не має можливості зараз працювати, тим більше під час війни роботу знайти важко, отже так склалися обставини, що в матеріальному плані вона на теперішній час залежить від свого чоловіка.

Їі чоловік, який є військовослужбовцем і дуже часто перебуває у відрядженнях поза межами м. Одеси, перестав взагалі надавати їй будь-яку допомогу, незважаючи на її стан, в зв`язку з чим вона і звернулася з позовом до суду.

Позиція відповідача у суді першої інстанції.

11 січня 2023 року відповідач ОСОБА_1 надав відзив на позов, відповідно до якого просить суд задовольнити частково позовну заяву ОСОБА_2 до нього про стягнення аліментів на утримання дружини під час вагітності, стягнувши аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн, починаючи з дня подання позовної заяви та до досягнення дитиною трьохрічного віку, вказуючи, що з вимогами позову та їх обґрунтуванням, ОСОБА_1 частково визнає заявлений позов, з наступних підстав.

Так, 14.01.2022 року відповідач зареєстрував шлюб з ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_2 , виданого 14.01.2022 року. Подружнє життя з позивачкою було мінливим. Мирні та щасливі стосунки змінювали сварки та образи. Ситуацію ускладнювало й те, що він є військовослужбовцем та у період воєнного стану майже весь час знаходився на службі, в тому числі на виконанні військових завдань у відрядженні за межами гарнізону Одеської області. В кінцевому результаті у серпні 2022 року вони припинили спілкуватись та проживали окремо, що призвело до фактичні припинення шлюбних відносин між ними.

Лише з цього позову відповідач дізнався про вагітність дружини, що, в свою чергу стало приємною новиною для нього, та водночас несподіванкою в частині повідомлення про такий стан саме в судовому процесі.

ОСОБА_1 згоден надавати дружині утримання в розмірі 2000 грн щомісячно, починаючи з дня подання заяви до досягнення дитиною трьохрічного віку.

Визначений позивачем розмір аліментів є необґрунтованим та завеликим, відповідач неспроможний надавати утримання в заявленому розмірі у зв`язку з тим, що на його утриманні знаходиться непрацездатна матір, ОСОБА_4 , яка досягла пенсійного віку та потребує матеріальної допомоги, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_3 від 12.08.2011 року.

На підтвердження родинних зв`язків та зміни прізвища матері надає: свідоцтво про народження Відповідача, виданого повторно, серії НОМЕР_4 ; свідоцтво про укладення шлюбу батьків від 08.08.1997 року серії НОМЕР_5 ; свідоцтво про розірвання шлюбу батьками від 08.06.2001 року серії НОМЕР_6 .

Крім того, у зв`язку з повномасштабною агресією російської федерації з 25.02.2022 року вся територія Мелітопольського району є тимчасово окупованою та включена до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Мінреінтеграції України від 22.12.2022 року №309.

З огляду на це, його мати, разом з братом - ОСОБА_5 , який є інвалідом III групи, братовою дружиною - ОСОБА_6 , яка є інвалідом І групи, двома малолітніми племінниками, змушені були евакуюватись з окупованої території Мелітопольського району до м. Києва, де зараз проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

В свою чергу, його брат - ОСОБА_7 , призваний на військову службу, з 04.04.2022 року знаходиться в полоні та не в змозі розділити витрати по утриманню рідних.

Таким чином, вищезазначені його близькі особи є соціально вразливими верствами населення, а також через війну залишись в скрутному становищі та потребують його матеріальної підтримки, що, в свою чергу, значно впливає на спроможність сплачувати аліменти на утримання дружини у заявленому нею розмірі.

У власності ОСОБА_1 відсутні об`єкти нерухомості та транспортні засоби. Єдиним джерелом його доходу є грошове забезпечення військовослужбовця в розмірі близько 15 000 грн. Крім цього, в м. Одесі він змушений винаймати житло та витрачати на оренду 4500 грн щомісяця. Натомість позивач має власну квартиру по АДРЕСА_2 . З огляду на зазначене, він не може повністю погодитись з вимогами позивачки, оскільки, вони не ґрунтуються на принципах справедливості, сумлінності і розумності.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 березня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини під час вагітності задоволено частково. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на її утримання під час вагітності у розмірі 1/4 частині з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 , щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 11 жовтня 2022 року до закінчення вагітності та стягувати аліменти на її утримання після народження дитини до досягнення дитиною трьох років без додаткового рішення суду.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити оскаржуване рішення, стягуючи 1/8 усіх видів заробітку, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не врахував, що на його утриманні перебуває матір-пенсіонерка ОСОБА_4 , яка переїхала до м. Київ, так як минуле місце проживання (Мелітопольський район) тимчасово окупований російською федерацією.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що дійсно між позивачем та відповідачем 14 січня 2022 року був укладений шлюб у Приморському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), що підтверджується Свідоцтвом про шлюб від 14 січня 2022 року серії НОМЕР_1 . (а.с. 3)

На теперішній час ОСОБА_2 перебуває у стані вагітності, що підтверджується Консультативним висновком КМП «Пологовий будинок №5» від 20 вересня 2022 року. (а.с.5)

Позивач зазначає, що за станом здоров`я та з метою зберегти дитину вона не має можливості працювати, тим більше під час війни роботу знайти важко, отже так склалися обставини, що в матеріальному плані вона на теперішній час залежить від свого чоловіка.

Відповідач частково заперечував щодо позовних вимог позивача, наполягає на ухваленні рішення про стягнення з нього на користь позивача аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн.

На підтвердження своїх заперечень надав до матеріалів справи довідку №381 від 24 листопада 2022 року, про те, що він перебуває на військовій службі в в/ч НОМЕР_7 з 01 грудня 2020 року по теперішній час; копію військового квітка; копію свідоцтва про його народження; копію пенсіонного посвідчення ОСОБА_4 ; копію свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_8 ; копію свідоцтва про розірвання шлюбу ОСОБА_8 ; сповіщення сім`ї полоненого; свідоцтво про народження ОСОБА_5 ; копію довідок від 14 грудня 2022 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; свідоцтво про шлюб ОСОБА_7 ; інформацію з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини.

Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.

Відповідно до ч.1 ст.84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності.

Згідно із ч. 4 ст.84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 6 ст.84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Згідно до ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку ( доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 85 СК України право дружини на утримання, передбачене статтею 84 цього Кодексу, припиняється в разі припинення вагітності, народження дитини мертвою або якщо дитина передана на виховання іншій особі, а також у разі смерті дитини ; право дружини на утримання припиняється, якщо за рішенням суду виключено відомості про чоловіка як батька з актового запису про народження дитини.

Відповідно до п. п. 3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

У відповідності до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно із ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Виходячи із загальних засад цивільного судочинства, з принципу справедливості та розумності, з урахуванням потреб дружини того, що позивачка обмежена у можливості самостійно працювати, у зв`язку із вагітністю, того, що відповідач є працездатним, отримує дохід та може надавати допомогу, та не заперечує проти сплати аліментів на утримання дружини в період вагітності у твердій грошовій сумі, у розмірі 2000 грн, щомісячно, матеріального становища відповідача, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання під час вагітності дружини і до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, без додаткового рішення суду, а тому позовні вимоги в цій частині є частково обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Скаржник не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надав.

Щодо доводів апеляційної скарги, то апеляційний суд зазначає таке.

Аналіз даних положень сімейного законодавства дає підстави вважати, що сімейним законодавством України передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану.

Відповідно до правового висновку Верховного суду, викладеному в постанові від 24.06.2021 по справі № 759/6629/19, чинне законодавство у частині другій статті 75 СК України надає перелік загальних умов для надання утримання одному з подружжя: 1) його непрацездатність; 2) потреба у матеріальній допомозі; а також здатність другого з подружжя надавати матеріальну допомогу. В даному випадку мова йде про юридичний склад, який містить юридичні факти, що є підставою для набуття одним з подружжя права на утримання і створення обов`язку для іншого з подружжя таке утримання надавати.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1,2 ст.77, ч.2 ст. 78, ч.1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч .6 ст. 81, ч.1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Скаржником не доведено належними та допустимими доказами факт перебування у нього на утриманні матері ОСОБА_4 та надання допомоги останній.

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Твердження скаржника в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального закону, не є такими, що порушують розгляд справи по суті.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Повний текст судового рішення.

Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 7 ст. 268 ЦПК України рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.

Суддя Дришлюк А.І. перебував у відпустці з 02 по 05 жовтня 2023 року, що підтверджується довідкою відділу кадрової роботи та управління персоналом.

Повний текст судового рішення виготовлено 06 жовтня 2023 року.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 06 жовтня 2023 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: С.М. Сегеда

А.І. Дришлюк