Справа № 683/1344/23
04 жовтня 2023 року м. Старокостянтинів
Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області
в складі: головуючої судді Сагайдак І.М.
секретаря Повзун С.В.
з участю: позивача ОСОБА_1 та його представника
адвоката Вонсовича М.М.
представника органу опіки та піклування Сторожук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Старокостянтинів цивільну справу №683/1344/23, 2/683/579/2023 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, з участю третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області,
в с т а н о в и в:
У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення її батьківських прав відносно їхньої малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що з 14 лютого 2013 року перебував із відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, який на підставі заочного рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 20 лютого 2023 року розірвано. У період шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дочка ОСОБА_3 .
Вказує, що дитина проживає разом із ним та перебуває на його утриманні. Відповідачка ОСОБА_2 , яка є громадянкою російської федерації, у 2019 році виїхала у невідомому напрямку й з того часу з дитиною не бачиться, не бере участі у її вихованні та утриманні.
Байдужа поведінка відповідачки свідчить про її свідоме ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини, а тому просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно дочки ОСОБА_4 .
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 08 травня 2023 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 19 червня 2023 року замінено неналежну третю особу службу у справах дітей виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області на належну орган опіки та піклування виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області.
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 18 липня 2023 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Вонсович М.М. підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просять позов задовольнити.
Відповідачка ОСОБА_2 , яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подавала.
Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області Сторожук О.О. просить позов задоволити.
Протокольною ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 04 жовтня 2023 року постановлено провести по справі заочний розгляд.
Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що сторони з 14 лютого 2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі заочного рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 20 лютого 2023 року, яке набрало законної сили 23 березня 2023 року.
У період шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дочка ОСОБА_3 .
Дитина проживає по АДРЕСА_1 разом із батьком ОСОБА_1 та бабою ОСОБА_5 .
Мати дитини ОСОБА_2 , яка є громадянкою російської федерації, у 2019 році виїхала на територію російської федерації і з того часу з дитиною не бачиться, коштів на її утримання не надає, участі у вихованні доньки не приймає.
Зазначені обставини підтверджуються: свідоцтвом про народження малолітньої ОСОБА_3 ; заочним рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 20 лютого 2023 року про розірвання шлюбу між сторонами; актом обстеження умов проживання сім`ї ОСОБА_1 від 30 березня 2023 року, складеним службою у справах дітей виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, у якому зафіксовано, що малолітня ОСОБА_6 проживає разом із батьком ОСОБА_1 , який утримує дитину та забезпечує усім необхідним; довідкою відділу з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області №4555/03-17/2021 від 08 листопада 2021 року, згідно якої ОСОБА_1 зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 .
Крім того, допитаний судом свідок ОСОБА_5 , яка є матір`ю позивача ОСОБА_1 показала, що малолітня ОСОБА_6 проживає разом із нею та її сином ОСОБА_1 . Вони займаються її вихованням та утриманням. Відповідачка ОСОБА_2 з дитиною не бачиться, не приймає участі у її вихованні та утриманні.
Допитаний судом свідок ОСОБА_7 , який є сусідом позивача, показав, що малолітня ОСОБА_6 проживає разом із батьком ОСОБА_1 та бабою ОСОБА_5 , які піклуються про неї, займаються її вихованням та утриманням. Також свідок показав, що жодного разу не бачив, щоб мати дитини ОСОБА_2 відвідувала дитину, спілкувалася з нею.
Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області №63/54-42-1919/2023 від 30 серпня 2023 року позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є доцільним та відповідає інтересам дитини.
Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.164 СК України батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов"язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені умови, як кожну окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, тобто свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Цей захід впливу є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України), тому він підлягає застосуванню лише
тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
Отже, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав.
Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав, подання відповідачем апеляційної скарги свідчить про його інтерес до дитини.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
За положеннями частини першої статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року дитина може бути розлучена з батьками у разі, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Вирішення питання про позбавлення відповідачки батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у її право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним.
Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами, суд з однієї сторони має розглянути правомірність втручання в право відповідачки на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції.
З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції).
Судом встановлено, що з 2016 року дитина сторін постійно проживає разом із батьком у м. Старокостянтинів, а мати дитини виїхала на постійне місце проживання до російської федерації та є громадянкою вказаної держави.
З 2019 року ОСОБА_2 на територію України не приїжджала, з донькою не зустрічалась, проте іноді спілкувалась із дитиною по телефону.
Отже, ОСОБА_2 свідомо обрала такі життєві умови, за якими її участь у вихованні дитини є мінімальною та недостатньою, що в свою чергу свідчить про її ухилення від виконання батьківських обов`язків в розумінні статті 164 СК України.
При цьому суд враховує, що такі життєві умови були обрані відповідачкою після досягнення дитиною п`ятирічного віку, перебуваючи на значній відстані, на території іншої держави, відповідачка мала усвідомлювати, що не зможе піклуватись про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя.
Також суд приймає до уваги, що з 2016 року відповідачка не проживала з малолітньою донькою однією сім`єю, а з 2019 року і по сьогодні проживає за межами України, та, відповідно, з вказаного часу не брала та не бере участі у вихованні дитини, не піклується про неї, її фізичний, духовний та моральний розвиток, не забезпечує матеріально, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду і лікування дитини, як складову частину виховання.
Зазначені обставини підтверджуються дослідженими судом доказами.
Встановлені обставини свідчать про наявність підстав для позбавлення відповідачки батьківських прав, що не є порушенням статті 8 Конвенції, яка передбачає право особи на повагу до свого сімейного життя.
Згідно ст.12 Конвенції ООН "Про права дитини" від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною у 1991 році, держави учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.
Відповідно до положень ст.171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім"ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також з питань сім"ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав.
В судовому засіданні суд заслухав думку малолітньої дитини сторін ОСОБА_3 , яка вказувала, що мама до неї не приїздить, її вихованням не займається, іноді мама до неї телефонує, але вона не хоче з нею спілкуватись, оскільки маму не пам`ятає. Дитина вказала, що вона живе з татом і бабусею, які про неї піклуються, вона їх любить та бажає з ними проживати.
Таким чином, врахувавши конкретні обставини справи, якнайкращі інтереси дитини, а також те, що відповідачка фактично не виконувала свої батьківські обов`язки на протязі останніх семи років, суд дійшов висновку про застосування до відповідачки крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення її батьківських прав.
При розподілі судових витрат суд виходить з положень ст.141 ЦПК України і стягує з відповідачки на користь позивача 1073 грн. 60 коп. судового збору, сплаченого за подачу позову.
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 280-282 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1073 грн. 60 коп. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Повний текст рішення складено 13 жовтня 2023 року.
Суддя: