Справа № 211/3122/23
Провадження № 2/211/1746/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2023 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Сарат Н.О.,

при секретарі Зоріній С.М.,

у відсутність сторін,

розглянувши в м. Кривий Ріг в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

Акціонерне товариство «Сенс Банк» (надалі АТ Сенс Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (надалі відповідач, позичальник), в якому просить стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором № 618825950 у розмірі 64658,38 грн. та судові витрати по справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06 липня 2020 року ОСОБА_1 уклав з Акціонерним товариством Альфа Банк (надалі АТ Альфа Банк) угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 618825950 (кредитний договір), відповідно до якої банк зобов`язався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язався повернути отримані кошти, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит, але, у порушення умов договору ,відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував, в результаті чого станом на 22 січня 2023 року у останнього утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 64658,38 грн.

12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ Альфа Банк затверджено рішення про зміну найменування АТ Альфа Банк на АТ Сенс Банк. Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного рестру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року.

Відповідно до умов укладеного договору, у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем будь-яких обов`язків, встановлених договором, останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед банком протягом 30 календарних днів з дня отримання від банку інформації. З метою досудового врегулювання спору 12 квітня 2023 року на адресу відповідача направлено вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, проте остання залишалась без реагування з боку відповідача.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що у зв`язку з порушенням виконання зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 22 січня 2023 року має заборгованість у розмірі 64658,38 грн., з якої:

- тіло кредиту 43506,70 грн.;

- відсотки за користування кредитом 235,06 грн.;

- просрочене тіло кредиту 19778,28 грн.;

- неустойка ( комісія, штраф) 1138,34 грн.

Оскільки позичальником так і не були повернені кошти за кредитним договором, позивач змушений був звернутися до суду з позовом про стягнення зазначених коштів у судовому порядку.

Ухвалою суду від 07.06.2023 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження.

Уповноважений представник АТ Сенс Банк Рудницький Ю.І. у судове засідання не прибув, направив до суду заяву про підтримання заявлених вимог в повному обсязі та розгляд справи без його участі.

Від представника відповідача адвоката Михайловської О.М. 14 липня 2023 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Посилаючись на відсутність достатніх доказів узгодження сторонами всіх істотних умов кредитного договору. Крім того, просила застосувати строк позовної давності до нарахування неустойки ( штрафу, пені).

Представник відповідача адвокат Михайловська О.М. до суду надала клопотання про розгляд справи у відсутність відповідача та у її відсутність. Повністю підтримує відзив на позовну заяву, просить відмовити в задоволенні позовних вимог, у зв`язку з невиконанням банком процесуального обов`язку щодо доведення позовних вимог та ненадання належних та допустимих доказів наявності кредитної заборгованості в заявленому розмірі.

Таким чином, учасники справи скористались правом на розгляд справи за їх відсутності, наданим ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши доводи позовної заяви, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі обставини справи в межах заявлених вимог, перевіривши їх доказами, які були безпосередньо досліджені судом, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1статті 2 ЦПК України).

Відповідно до положень частини 1статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При цьому суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1статті 13 ЦПК України).

Приписами частини 1 статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Аналогічні приписи передбачені частиною 3 статті12та частиною 1 статті81 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з положень Цивільного кодексу України, що регулюють спірні правовідносини.

Так, відповідно до частини 1статті 202 ЦК України укладений між сторонами по справі кредитний договір, за своєю правовою природою, є правочином, тобто дією особи, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною 1статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (пункт 1 частини 2статті 11 ЦК України). Положеннями статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Із матеріалів справи вбачається, що з моменту укладання договору 06 липня 2020 року між ОСОБА_1 та АТ Альфа Банк, яке змінило назву на АТ Сенс Банк, ніхто зі сторін до цього часу не заявив про намір його припинити.

Приписи частини 1статті 1049 ЦК України встановлюють обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самі сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною 2статті 1050 ЦК України,якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплатити проценти, належні йому відповідно достатті 1048 ЦК України.

При цьому, згідно з вимогами статей 525, 526, 530 ЦК Україниз обов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК Україниу встановлений строк.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1статті 612 ЦК України).

Правові наслідки порушення зобов`язання встановлені положеннями статті 611 ЦК України. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; відшкодування збитків та моральної шкоди.

В силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що між сторонами по справі виникли кредитні правовідносини, відповідно до яких відповідач, отримавши від банку кошти у кредит, своїх зобов`язань з їх повернення і сплати відсотків за користування грошима належним чином не виконав.

Частиною 2 статті 77 та частиною 1 статті 82 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Як свідчать наявні в матеріалах справи докази, 06 липня 2020 року між ОСОБА_1 та АТ Альфа Банк була підписана оферта на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, анкета-заява про акцепт публічної пропозиції АТ Альфа Банк на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ Альфа Банк, паспорт споживчого кредиту та заява (акцепт) № 248..111 про прийняття пропозиції украсти договір страхування ( а.с. 4-6).

При цьому матеріали справи не містять даних, які б свідчили про заперечення відповідачем фактів підписання вказаних вище оферти на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, анкети-заяви, а також паспорту споживчого кредиту. Будь-яких клопотань з цього приводу до суду не надходило.

Вказані обставини свідчать про дотримання письмової форми правочину та укладення кредитного договору, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у погодженому сторонами розмірі.

Крім мотивів, викладених вище, суд також враховує правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 04 квітня 2018 року по справі № 357/12292/16-ц, в якій зазначено, що неоспорювання кредитного договору, часткове його виконання відповідно до статті 204 ЦК України свідчить про правомірність цього правочину. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття умов цього договору.

Вказані обставини встановлені судом на підставі наданих позивачем копій документів, що підтверджують аргументи позивача, викладені на обґрунтування наявності підстав для задоволення позову, а саме:

- оферти на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, в якій вказані тип кредиту, сума кредиту та процентна ставка тощо, що власноручно підписана відповідачем 06 липня 2020 року, що свідчить про його волевиявлення на отримання кредитних коштів;

- анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції АТ Альфа Банк на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ Альфа Банк;

- паспорта споживчого кредиту, в якому вказані фінансові умови кредитування та тарифи, розміри пені, штрафу за неналежне виконання зобов`язань, з якими відповідач був ознайомлений, про що власноручно поставив підпис.

Судом встановлено, що сторони погодили строк кредитування. Так, розділом 2 Основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача паспорту споживчого кредиту строк кредитування складає 12 місяців з можливістю продовження дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк за умови дотримання клієнтом умов договору. Отже, сторони у справі визначили умови щомісячного повернення кредиту, домовились про строк кредитування, умови продовження дії договору.

Користуючись кредитними коштами, відповідач періодично сплачував заборгованість за наданим кредитом ( а.с. 9-10).

Частинами 1, 3 статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 зроблено правовий висновок про те, що оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу (пункт 59).

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів (пункти 59, 60 постанови).

У постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що оскільки за умовами договору відповідач мав виконувати зобов`язання, зокрема, з повернення кредиту та зі сплати процентів до 27 числа кожного місяця впродовж строку кредитування (24 місяці з 03 червня 2006 року), перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. А тому встановлення строку кредитування у договорі, який передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів.

Відтак, за наведених умов початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності для погашення всієї заборгованості за договором з моменту спливу строку кредитування.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується зокрема, до вимог: про стягнення неустойки ( штрафу, пені).

Як вбачається з розрахунку заборгованості ( а.с. 8), заборгованість з неустойки нарахована за період з 06.08.2022 року по 22.01.2023 рік, тобто в межах строку позовної давності.

Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитом у розмірі 64658,38 грн. підлягають задоволенню, оскільки відповідно до статті 77 ЦПК України підтверджені належними доказами.

Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження існування істотних обставин у відповідача, які слугували б поважною причиною невиконання взятих на себе зобов`язань, суду не надано.

Враховуючи, що позовні вимоги АТ «Сенс Банк» підлягають задоволенню в повному обсязі, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_1 судових витрати по сплаті судового збору в сумі 2684 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись статтями 11, 14, 16, 202, 204, 264, 509, 526, 527, 530, 610, 611, 625, 626, 627, 629, 1046, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, статтями1, 5, 7, 10, 13, 76, 81, 83, 141, пунктом 2 частини 1 та частиною 3 статті 258, статтями259,263265,268, частинами 5 та 11 статті 272, частинами 1 і 2 статті273, частиною 1 статті352, статтями 354, 355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» ( ) заборгованість за угодою про надання кредиту № 618825950 від 06 липня 2020 року у розмірі 64658 ( шістдесят чотири тисячі шістсот п`ятдесят вісім) гривень 38 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» понесені судові витрати по сплаті судовому збору у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 10 жовтня 2023 р.

Суддя: Н. О. Сарат