Провадження № 2-о/522/509/23 РІШЕННЯ
04 жовтня 2023 року Приморський районний суд м. Одеси
у складі: головуючої судді Ковтун Ю.І.,
за участі секретаря Лахматової С.В.,
заінтересованої особи ОСОБА_2 ,
представника заінтересованої особи адвоката Врони А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,
До Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису в якій просить: видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на строк шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме:
- заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання (перебування) з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_1 ;
- заборонити ОСОБА_2 наближатися на 20 метрів до нового місця проживання ОСОБА_1 та дітей за адресою АДРЕСА_2 , школи ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_3 , садочка ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за адресою АДРЕСА_4 , лікарні за адресою АДРЕСА_5 та на залізничний вокзал м. Одеси, за адресою Привокзальна площа, 2 в день виїзду ОСОБА_1 з дітьми закордон.
Заява обґрунтована тим, що заявниця є матір`ю чотирьох малолітніх дітей - ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Наразі вона з дітьми проживає з її колишнім чоловіком - ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 . Діти страждають від агресії ОСОБА_2 , який може собі дозволити лайку, ненормативну лексику та застосування фізичної сили в її бік у присутності дітей, що викликає в них сильний стрес. Під час спільного проживання, ОСОБА_2 постійно висловлюється нецензурною лайкою, завдає їй тілесних ушкоджень, внаслідок чого вона декілька разів викликала поліцію, все це відбувається при дітях. Постійні побиття з боку ОСОБА_2 стали підставою розриву їхніх відносин та рішенням суду від 25.11.2020 шлюб було розірвано. Зазначила, що вони й досі проживають разом, так як ОСОБА_2 не дає їй з дітьми переїхати, погрожує фізичним насильством. Також через агресивну поведінку ОСОБА_2 під час повітряної тривоги вона з дітьми не може спуститись в бомбосховище, так як він починає поводити себе неадекватно, кричати й погрожувати застосувати фізичну силу, якщо вони вийдуть з квартири. Окрім цього, у зв`язку з ситуацією у м. Одеса, а саме з частими обстрілами, виникла нагальна потреба у виїзді з дітьми за кордон, але ОСОБА_2 забороняє це зробити й наразі звернувся до суду про встановлення місця проживання дітей з батьком та про заборону виїзду дітей закордон. Вважає що вона є особою, яка зазнала домашнього насильства та діти також потерпають від домашнього насильства, їх стан сильно погіршується, коли вони бачать як над їх мамою знущаються.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25 вересня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за заявою ОСОБА_1 .
03.10.2023 на адресу суду від представника заінтересованої особи адвоката Врони А.В. до суду надійшли письмові заперечення на заяву про видачу обмежувального припису, в якій зазначає, що з заявою не погоджується, та просить у задоволенні заяви відмовити. Зазначив, що після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишилася проживати з дітьми разом з ОСОБА_2 у його власній квартирі через відсутність власного житла та будь-яких матеріальних доходів на які можливо орендувати житло, а не через погрози ОСОБА_2 застосувати фізичну силу щодо неї внаслідок переїзду. Спільне господарство та побут колишнім подружжям не ведеться, але діти на повному утриманні та забезпеченні батька. ІНФОРМАЦІЯ_1 , поза шлюбом народилася ОСОБА_6 , яка також з дня народження і до теперішнього часу повністю перебуває на утриманні та забезпеченні ОСОБА_2 . В серпні 2023 року ОСОБА_1 повідомила ОСОБА_2 про бажання виїхати за кордон та забрати дітей разом з собою, а так як жодного доходу немає, звернулася до волонтерів з проханням забезпечити їй та дітям виїзд за кордон, в будь-яку державу та будь-який населений пункт і допомогти в місці прибуття отримати безоплатне житло. ОСОБА_1 на даний час немає жодної інформації щодо мети вивезення дітей за межі України, держави та адреси за якою будуть проживати діти, а також відмовляється підтвердити або спростувати намір повернути дітей на територію України до їх постійного місця проживання із батьком. ОСОБА_2 категорично не згодний з будь-яким перевезенням дітей до іншого місця проживання разом з матір`ю, а також не згодний з виїздом дітей за кордон про що наголошував ОСОБА_1 , але остання ігнорує його і станом на теперішній час продовжує пошуки волонтерів для отримання бажаного результату. Зазначив, що ОСОБА_2 не безпідставно забороняє ОСОБА_1 вивозити дітей за кордон, а обґрунтовує свою заборону тим, що заявниця ніде не працює, доходів та заощаджень немає, належним чином вихованням дітей не займається, веде асоціальний та аморальний спосіб життя, ін`єкційно вживає наркотичні засоби, перебуває на обліку у лікаря нарколога, оскільки неодноразово проходила лікування від наркотичної залежності в реабілітаційних центрах. Твердження заявниці про те, що ОСОБА_2 було застосовано фізичну силу до неї та про те, що діти страждають від агресії ОСОБА_2 є безпідставними. Діти проживаючи з ОСОБА_2 максимально забезпеченні всім необхідним. Останній має постійне місце роботи і відповідний заробіток, безперервно займається вихованням та розвитком дітей, повністю забезпечує матеріальною, духовною, моральною підтримкою, на відмінну від матері ОСОБА_1 . В разі задоволенні заяви діти залишаться без належного виховання та розвитку, без належного ставлення до їхнього здоров`я, що грубо порушує законні інтереси та права дітей.
У судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 заяву підтримала та просила її задовольнити.
Заінтересована особа ОСОБА_2 та його представник адвокат Врона А.В. у судовому засіданні проти задоволення заяви заперечували.
Вислухавши пояснення учасників розгляду справи, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених вимог, суд встановив наступне.
Сторони мають чотирьох малолітніх дітей: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується повторними свідоцтвами про народження Серія НОМЕР_1 від 08.07.2021, Серія НОМЕР_2 від 08.07.2021, Серія НОМЕР_3 від 08.07.2021 та свідоцтвом Серія НОМЕР_4 від 22.01.2022.
Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.
Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).
Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.
Згідно з частиною другою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема, заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою.
Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.
Відповідно до частини третьої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.
Згідно з пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.
Пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України передбачено, що у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).
Отже Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.
Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.
Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.
Звертаючись до суду з даною заявою про видачу обмежувального припису заявниця посилається на те, що ОСОБА_2 , вчиняє відносно неї неодноразово домашнє насильство.
Заслухавши пояснення учасників розгляду справи, проаналізувавши надані суду докази суд вважає, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникають конфліктні ситуації, зокрема і з приводу бажання заявниці вивезти дітей за межі території України.
Однак, наявність конфлікту між сторонами не підтверджує факт того, що ОСОБА_2 є кривдником та чинить відносно ОСОБА_1 психологічне чи фізичне насильство, як зазначає заявник, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені вказаним Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Заявником також не доведено, що існує вірогідність вчинення ОСОБА_2 щодо ОСОБА_1 , насильства та настання тяжких і особливо тяжких наслідків його вчинення, оскільки підтвердження протиправної поведінки ОСОБА_2 у розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» заявником не доведено, а сам лише факт звернень заявника до органів поліції не є правовою підставою для видачі обмежувального припису.
Згідно з частинами першою - четвертою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Таким чином, судом не встановлено випадків вчинення домашнього насильства стосовно заявниці, а також ризиків настання насильства в майбутньому, зі сторони ОСОБА_2 . Натомість судом встановлено наявність між батьками дітей конфліктних ситуацій, що не може розцінюватись як насильство.
Отже, надавши оцінку наявним у справі доказам, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису.
Враховуючи те, що заявницю на підставі ст. 3 Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору, відповідно до ст.141 ЦПК України здійснює розподіл судових витрат та компенсує витрати за рахунок держави.
Керуючись ст.ст. 13, 76, 81, 89, 350-1 350-8, 352, 354 ЦПК України, суд, -
У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису, відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 06 жовтня 2023 року.

Суддя Ю.І. Ковтун