ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/2829/18
Провадження № 2/210/555/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02 жовтня 2023 року

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Сільченко В. Є., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що КПТМ «Криворіжтепломережа» здійснює постачання теплової енергії для опалення житла населенню, яке відповідно з вимогами ЖК України, зобов`язане робити оплату за отриману теплову енергію, згідно особового рахунку і встановлених тарифів.

Так, позивачем на виконання своєї статутної мети здійснюється постачання теплової енергії відповідачам за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначений будинок є багатоповерховим, опалення до квартири відповідачів здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку, які є невід`ємною частиною системи опалення вказаного будинку, що свідчить про те, що відповідачі фактично отримують теплову енергію.

Позивач, виконуючи свої обов`язки, постійно надавав послуги з централізованого опалення, але боржники не здійснювали у повному обсязі оплату за отримані послуги, у зв`язку з чим виникла вказана заборгованість.

Тому, позивач просить суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» суму боргу за послугу з централізованого опалення у розмірі 25953,24 грн..

09.01.2019 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ухвалено заочне рішення, згідно якого позовні стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» заборгованість за централізоване опалення за період з 01.10.2013 року по 01.10.2018 року в сумі 25953,24 гривні, та суму сплаченого судового збору по 881 гривні з кожного.

Ухвалою суду від 16.01.2023 року заочне рішення від 09.01.2019 року у цивільній справі №210/2829/18 за позовом КПТМ «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 скасовано. Справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, відповідачам наданий строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідачі та представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Лисенко О.А. право на відзив не скористались.

У встановлений судом строк жоден із учасників справи не подав клопотання про розгляд справи за їх участю в судовому засіданні.

Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Вирішуючи надану справу у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що КПТМ «Криворіжтепломережа», засновником та власником якого є орган місцевого самоврядування в особі Криворізької міської ради, по специфіці своєї виробничої діяльності надає послуги з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води населенню, яке відповідно зі ст.ст.67, 68, 162 ЖК України зобов`язане робити оплату, відповідно до особового рахунка і тарифів, встановлених постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (на кожен окремий період).

ОСОБА_1 з 18.06.1998 року та ОСОБА_2 з 09.03.2006 року є споживачами послуг, що надаються КПТМ «Криворіжтепломережа» за адресою: АДРЕСА_1 , і по момент ухвалення рішення (а.с. 8, 29, 30). На відповідача ОСОБА_1 оформлено особовий рахунок № НОМЕР_1 (а.с. 8). Квартира перебуває в комунальній власності. Відомості про заміну наймача та переоформлення особового рахунку в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ст.ст. 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.

Власність, відповідно до ч.4 ст.319 ЦК України, зобов`язує; зокрема, за ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, тягар утримання майна, у тому числі обов`язок по оплаті житлово-комунальних послуг покладається на власника приміщення та членів його сім`ї, які проживають в цьому приміщенні та є споживачами таких послуг.

Договір про надання послуг з централізованого опалення та обслуговування внутрішньо будинкових мереж централізованого опалення між КПТМ «Криворіжтепломережа» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не укладався, але житлово-комунальні послуги відповідачам надавались, тобто між сторонами наявні фактичні договірні відносини.

Відтак, відсутність укладеного договору про надання послуг з централізованого опалення не виключає обов`язок відповідачів оплачувати житлово-комунальні послуги, а у випадку ухилення від виконання такого обов`язку нести відповідальність в порядку, встановленому законом. Відповідна правова позиція сформульована у Постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, Постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц, провадження № 61-11107св18, Постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16, провадження № 61-26204св18.

За викладених вище обставин, твердження представника позивача ОСОБА_1 адвоката Лисенко О.А. щодо не укладання відповідачем ОСОБА_1 договору про надання послуг теплової енергії для забезпечення потреб централізованого опалення та постачання гарячої води є безпідставними.

Згідно із ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ч.1 ст.901, ч.1 ст.903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Відповідно до ст.9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Отже, за змістом ЦК України та ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», зареєстровані у квартирі споживачі комунальних послуг зобов`язані вносити плату за їх використання.

Як визначено ст.21 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Параметри якості теплової енергії повинні відповідати нормативним документам у сфері стандартизації. Постачання теплової енергії для потреб централізованого опалення здійснюється в опалювальний період. Порядок визначення дати початку і закінчення опалювального періоду визначається законодавством. Постачання теплової енергії на індивідуальні теплові пункти споживачів для потреб опалення та приготування гарячої води здійснюється безперервно, з урахуванням перерв, визначених статтею 16 цього Закону. Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Судовим розглядом встановлено, що розмір плати за послуги з постачання теплової енергії визначений в установленому законом порядку. Так, тарифи на послуги централізованого опалення передбачені на окремі періоди: з 01 січня 2011 року постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України №1844 від 14 грудня 2010 року «Про затвердження тарифів на теплову енергію КПТМ «Криворіжтепломережа»; з 01 липня 2014 року постановою №650 від 06 червня 2014 року; з 21 листопада 2014 року постановою №146 від 31 жовтня 2014 року; з 01 травня 2015 року постановою №1171 від 31 березня 2015 року; з 01 липня 2016 року постановою №1171 зі змінами згідно постанови №1101 від 09 червня 2016 року; з 04 листопада 2016 року постановою №1171 зі змінами згідно постанови №1782 від 06 жовтня 2016 року, з 31 грудня 2017 року постановою №1536 від 28 грудня 2017 року.

У відповідності до ст.ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Протягом періоду з 01.10.2013 року по 01.01.2018 року позивач свої зобов`язання по наданню послуг з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 виконував належним чином, однак відповідачі своєчасно та в повному обсязі оплату за спожиті ними послуги не вносили, в результаті чого виникла заборгованість в загальному розмірі 25953,24 гривні, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 9-10).

Жодних доказів в спростування вказаних позивачем обставин судом не встановлено, а наданий розрахунок суд вважає належним та допустимим доказом, оскільки здійснений з урахуванням актів, які є підтвердженням факту надання послуг (а.с. 11-24), Тарифів на теплову енергію КПТМ «Криворіжтепломережа», затверджених Постановами НКРЕ, діючих в окремі періоди нарахування вартості спожитих послуг та опалювальної площі житлового приміщення 68,20 кв.м., з відображенням інформації про рух платежів по особовому рахунку споживачів.

Враховуючи, що при вирішенні цивільних справ судами враховується стандарт доказування «більшої вірогідності», в той час як стороною відповідача не спростовано розмір заборгованості, заявлений стороною позивача, власного контррозрахунку не проведено, у зв`язку з чим суд вважає, що наданий позивачем письмовий доказ відповідає вимогам ст.95 ЦПК України.

Докази щодо звернення споживачів в установленому законодавством порядку з претензіями, скаргами щодо порушення порядку надання житлово-комунальних послуг КПТМ «Криворіжтепломережа», зміни їхніх споживчих властивостей, надання неналежної якості, зокрема відхилення їх кількісних і якісних показників від нормативних, перевищення строків проведення аварійно-відновних робіт тощо, складання та підпису відповідних актів-претензій у зв`язку з цим відповідно до ст.27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у матеріалах справи також відсутні.

Докази проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості в житловому приміщенні відповідачів відповідно до Порядку проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 лютого 2010 року №151, матеріали справи також не містять.

Враховуючи, що відповідно до ст.322 ЦК України тягар утримання майна, у тому числі обов`язок по оплаті житлово-комунальних послуг покладається на власника приміщення та членів його сім`ї, які проживають в цьому приміщенні та є споживачами таких послуг у даному випадку на ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та з огляду на те, що між відповідачами і позивачем існували фактичні договірні відносини, суд дійшов висновку про доведеність факту неналежного виконання ними умов договору та наявність підстав для солідарного стягнення з них заборгованості за надані послуги з централізованого опалення.

Разом з тим, суд вважає обґрунтованими та такими, що заслуговують на увагу, доводи представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_3 про пропуск позивачем строку позовної давності за заявленими вимогами, з огляду на таке.

Так, ст.ст.256, 257 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Тлумачення цієї норми, положення якої сформульоване зі словом «лише» (аналог «тільки», «виключно»), та відсутність будь-якого іншого нормативно-правового акта, який би встановлював інше правило застосування позовної давності, дає підстави для твердження, що із цього положення виплаває безумовний висновок, відповідно до якого за відсутності заяви сторони у спорі позовна давність судом не застосовується. Тобто цією нормою встановлені суб`єктивні межі застосування позовної давності, а саме передбачені випадки, до яких позовна давність не застосовується судом у зв`язку з відсутністю відповідної заяви сторони у спорі. Таким чином, позовна давність є диспозитивною, а не імперативною в застосуванні: без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов`язана лише із наявністю про це заяви сторони. Суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність.

Частина 4 ст. 267 ЦК України визначає, що поза межами позовної давності вимоги задовольнятися не можуть, і сплив цього строку є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається ст.261 ЦК України. За загальним правилом, перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України), а за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі сплином строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК України).

Частиною 1 ст. 32 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно. Крім того, обов`язок споживача оплатити надані послуги встановлено ст. 19 Закону України «Про теплопостачання».

Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630 (із змінами), передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку.

Відтак перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення щомісячного платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, оскільки позивачем не надано доказів погодження між сторонами іншого строку.

Аналіз зазначених норм цивільного права визначає, що за щомісячними платежами перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу.

Як встановлено судом, в межах заявленого у позові періоду з 01.10.2013 року по 01.01.2018 року жодних платежів за послуги з постачання теплової енергії споживачі не здійснювали, тобто допускали прострочення виконання зобов`язань. В грудні 2015 року, в січні 2016 року та в грудні 2016 року за адресою відповідачів наявна лише субсидія.

Позивач звернувся до суду з позовом 05.06.2018 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності до вимог по заборгованості, нарахованим до 05.06.2015 року, враховуючи, що за щомісячними платежами перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, в той час як жодних дій, які б свідчили про переривання строку позовної давності, відповідачі не вчиняли.

Відтак, оскільки відповідач ОСОБА_1 , діючи через представника, звернулася до суду із заявою про застосування позовної давності, а позивач подав позов з порушенням вказаного строку, суд, керуючись приписами ч.4 ст.267 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів заборгованість в межах строку позовної давності, а саме за період з 01.06.2015 року по 01.06.2018 року (в межах заявлених вимог), відмовивши в задоволенні позовних вимог за період з 0.10.2013 року по 31.05.2018 року включно.

Приходячи до такого висновку суд враховує пред`явлення КПТМ «Криворіжтепломережа» саме солідарної вимоги до відповідачів та наявність у них солідарного обов`язку по сплаті житлово-комунальних послуг, що визначає можливість застосування судом позовної давності лише за заявою одного з відповідачів та не потребує отримання для цього заяв від усіх відповідачів без винятку.

Судом перевірено правильність поданого позивачем розрахунку заборгованості та встановлено, що заборгованість за централізоване опалення за період з 01.06.2015 року по 01.06.2018 року становить 18915,81 гривень.

Згідно зі ст.89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову зі стягненням з відповідачів солідарно на користь позивача заборгованості за період з 01.06.2015 року по 01.06.2018 року у загальному розмірі 18915,81 гривень

Питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору суд вирішує на підставі ст.141 ЦПК України.

З огляду на викладене, та з урахуванням принципу пропорційності розподілу судових витрат в залежності від ступеня задоволення позову, позивачеві слід компенсувати судовий збір в сумі 1284,22 гривень пропорційно частині задоволених вимог.

Оскільки солідарне стягнення судового збору положеннями діючого законодавства України не передбачене, тому судовий збір слід покласти на відповідачів в рівних частках, тобто по 642,11 гривень з кожного окремо шляхом стягнення на користь позивача.

Разом з цим, відповідно до п.9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю І групи.

Оскільки згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААВ №141591 відповідачу ОСОБА_1 встановлена І група інвалідності, відтак відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» він звільнений від сплати судового збору, а тому суд вважає за необхідне компенсувати позивачу частину судового збору за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 253, 256, 257, 261, 267, 322, 509, 525, 526 ЦК України, ст.ст. 79-82, 141, 265, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на користь Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа», , місцезнаходження: м. Кривий Ріг, пров. Дежньова, 9, заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01.06.2015 року по 01.06.2018 року в розмірі 18915 (вісімнадцять тисяч дев`ятсот п`ятнадцять) гривень 81 (вісімдесят одна) копійка.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на користь Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа», , місцезнаходження: м. Кривий Ріг, пров. Дежньова, 9, суму судового збору у розмірі 642 (шістсот сорок дві) гривні 11 (одинадцять) копійок.

Компенсувати за рахунок держави Комунальному підприємству теплових мереж «Криворіжтепломережа», , місцезнаходження: м. Кривий Ріг, пров. Дежньова, 9, суму судового збору у розмірі 642 (шістсот сорок дві) гривні 11 (одинадцять) копійок.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: В. Є. Сільченко