Справа № 761/4335/13-ц
Провадження № 4-с/761/167/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Осаулова А.А.

за участю секретаря судових засідань: Путря Д.В.

заявника та його представника: ОСОБА_1., ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Києві скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця Шевченківського відділу ДВС у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Красноштан І.Л. у виконавчому провадженні №49348164, стягувач АТ «Сенс Банк» про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання скасувати арешту майна боржника, -

в с т а н о в и в:

В липні 2023 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з скаргою на бездіяльність старшого державного виконавця Шевченківського відділу ДВС у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Красноштан І.Л. у виконавчому провадженні №49348164, стягувач АТ «Сенс Банк» про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання скасувати арешту, в якому просила визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Шевченківського відділу ДВС у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Красноштан І.Л. щодо незняття арешту з квартири АДРЕСА_1 у виконавчому провадженні №49348164, зобов`язати старшого державного виконавця Шевченківського відділу ДВС у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Красноштан І.Л. зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 , який накладений в рамках виконавчого провадження №49348164 за постановою від 13.11.2015 року про арешт майна боржника і оголошення заборони на його відчуження.

Скарга мотивована тим, що 13.11.2015 р. було відкрито виконавче провадження №49348164 з виконання виконавчого листа №761/4335/13-ц, виданого Шевченківським районним судом м. Києва 26.12.2014 р., про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_2 , яка на праві власності належить ОСОБА_1 , на погашення заборгованості ОСОБА_1 перед Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» за кредитним договором від 04 квітня 2008 року № 2608/0408/88-014, в сумі 2 126 009 грн. 39 коп.

13.03.2019 р. постановою старшого державного виконавця Шевченківського відділу ДВС у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Красноштан І.Л. виконавчий лист №761/4335/13-ц повернуто стягувачу, оскільки Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

В рамках виконавчого провадження 13.11.2015 р. було накладено арешт на вказану квартиру, який фактично внесений в Єдиний реєстр заборон відчуження нерухомого майна лише 13.03.2019 р. в день винесення постанови про повернення виконавчого листа стягувачу.

Про вказаний арешт заявник дізналась лише 30.08.2022 р. На звернення щодо скасування арешту з майна Шевченківський відділ ДВС у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відмовив.

Заявник зазначає, що відкриті виконавчі провадження щодо неї відсутні, повторно виконавчий лист до примусового виконання не пред`являвся, стягувач АТ «Альфа Банк» немає жодних претензій до неї щодо виконання умов кредитного та іпотечного договору внаслідок добровільного врегулювання заборгованості. Станом на 21.02.2019 р. іпотека за іпотечним договором була припинена.

Накладення вказаного арешту на квартиру порушуються права заявника на мирне володіння майном, що стало підставою для звернення до суду зі скаргою.

В судовому засіданні заявник та її представник скаргу підтримали, просили її задовольнити.

Заінтересовані особи в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлялись про день та час розгляду скарги, причини неявки суду не відомі.

За змістом ст. 450 ч.2 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, вислухавши пояснення заявника та її представника, розглянувши наявні матеріали, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 13.11.2015 р. було відкрито виконавче провадження №49348164 з примусового виконання виконавчого листа №761/4335/13-ц, виданого Шевченківським районним судом м. Києва 26.12.2014 р., про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_2 , яка на праві власності належить ОСОБА_1 , на погашення заборгованості ОСОБА_1 перед Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» за кредитним договором від 04 квітня 2008 року № 2608/0408/88-014, в сумі 2 126 009 грн. 39 коп.

В рамках виконавчого провадження 13.11.2015 р. було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 у межах суми звернення стягнення 2126009,39 грн.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 30.08.2022 р. запис про обтяження №30669972 щодо квартири АДРЕСА_1 внесено 13.03.2019 р.

13.03.2019 р. постановою старшого державного виконавця Шевченківського відділу ДВС у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Красноштан І.Л. виконавчий лист №761/4335/13-ц повернуто стягувачу на підставі ст. 37 п.9 Закону України «Про виконавче провадження» (законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення).

Належних та допустимих доказів відступлення права вимоги, заміни стягувача у виконавчому провадженні №49348164 або у виконавчому листі №761/4335/13-ц від 26.12.2014 р. щодо звернення стягнення на предмет іпотеки не надано.

Згідно відповідей Шевченківського відділу ДВС у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 27.06.2023 р. ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачає зняття арешту з майна боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі ст. 37 п.9 Закону України «Про виконавче провадження». Станом на 27.06.2023 р. на виконанні у відділі не перебувають у відкриті виконавчі провадження щодо боржника ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1,2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Аналізуючи вищевказані норми законодавства можливо зробити висновок про те, що повернення виконавчого листа стягувачу - це одна із форм закінчення виконавчого провадження, що у розумінні вимог ст.40 вказаного Закону передбачає зняття арешту та скасування вжитих раніше заходів примусового виконання рішення.

В постанові Верховного Суду від 27.03.2020 р. у справі 817/928/17 зазначено, що закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться. Незняття відповідачем арешту з майна боржника у виконавчому провадженні при поверненні виконавчого документа стягувачеві є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби і порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов`язання відповідача зняти арешт з нерухомого майна позивача.

Як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться. При цьому, згідно ст. 56 ч.1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на час розгляду справи) арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

У даному випадку, у зв`язку із завершенням виконавчого провадження, накладений арешт припинився.

Крім цього, з наданих заявником письмових доказів вбачається, що 13.02.2019 р. було укладено договір №13/02/19 між АТ «Альфа-Банк», ОСОБА_1 , ТОВ «ФК «Ел.ЕН.Груп», за яким сторони дійшли згоди про часткове погашення заборгованості ОСОБА_1 в розмірі 110000,00 дол. США за курсом дол..США по відношенню до грн. на дату внесення коштів та зобов`язання в зв`язку з цим припинення іпотеки зі сторони АТ «Альфа Банк» та вчинення ними інших дій, спрямованих на повне припинення претензійно-позовної роботи, примусового виконання судових рішень та виконавчих документів щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №2608/0408/88-014 від 04.04.2008 р. та задоволення вимог іпотеко держателя за іпотечним договором від 04.04.2008 р.

Перерахування ОСОБА_1 коштів в сумі 2975500,00 грн на рахунок АТ «Альфа-Банк» підтверджується платіжним дорученням №743391 від 21.02.2019 р.

Відповідно до відповіді АТ «Сенс Банк» від 06.09.2023 р., які є правонаступником АТ «Альфа-Банк» умови врегулювання наявної за договором кредиту №2608/0408/88-014 від 04.04.2008 р. заборгованості виконано.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 14.09.2023 р. внесено запис про припинення іпотеки 21.02.2019 р. щодо квартири АДРЕСА_1 за повідомленням АТ «Альфа-банк» №17505 від 21.02.2019 р.

Наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу , є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 7 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 3 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15 (провадження № 61-18160св19).

В зв`язку з цим, є підстави для зобов`язати старшого державного виконавця Шевченківського відділу ДВС у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Красноштан І.Л. або іншу уповноважену особу Шевченківського відділу ДВС у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 , який накладений в рамках виконавчого провадження №49348164 за постановою від 13.11.2015 року про арешт майна боржника і оголошення заборони на його відчуження.

Щодо визнання неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Шевченківського відділу ДВС у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Красноштан І.Л. щодо незняття арешту з квартири АДРЕСА_1 у виконавчому провадженні №49348164, слід зазначити, що державний виконавець не мав повноважень щодо зняття арешту з майна боржника при прийнятті постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки вказаний механізм стосується лише тих випадків, коли відбувається повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, як це зазначено у частині першій статті 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Державному виконавцю не надано право на зняття арешту з майна боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав встановлення законом заборони щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

В зв`язку з чим, відсутні підстави для визнання неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Шевченківського відділу ДВС у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Красноштан І.Л. щодо незняття арешту з квартири АДРЕСА_1 у виконавчому провадженні №4934816.

У відповідності до вимог п.18 постанови пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 травня 2012 року N 5 «Про внесення змін до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року N 3 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Прецендента практика ЄСПЛ містить принцип «належного урядування». Цей принцип,як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskalv. Poland), п. 73).

Стаття 1 Першого протоколу до конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (рішення від 9 жовтня 1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України (пункт 32). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» (пункт 32). «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини» (Kopecky v. Slovakia).

З огляду на викладені вимоги Закону України «Про виконавче провадження», суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання старшого державного виконавця Шевченківського відділу ДВС у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Красноштан І.Л. або іншу уповноважену особу Шевченківського відділу ДВС у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 , який накладений в рамках виконавчого провадження №49348164 за постановою від 13.11.2015 року про арешт майна боржника і оголошення заборони на його відчуження, а відтак скарга підлягає частковому задоволенню.

З урахуванням зазначеного, керуючись ст. 2, 13, 37,40 Закону України "Про виконавче провадження", на підставі ст. 260, 448, 450, 451 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця Шевченківського відділу ДВС у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Красноштан І.Л. у виконавчому провадженні №49348164, стягувач АТ «Сенс Банк» про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання скасувати арешту майна боржника, - задовольнити частково.

Зобов`язати старшого державного виконавця Шевченківського відділу ДВС у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Красноштан І.Л. або іншу уповноважену особу Шевченківського відділу ДВС у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 , який накладений в рамках виконавчого провадження №49348164 за постановою від 13.11.2015 року про арешт майна боржника і оголошення заборони на його відчуження.

В задоволенні іншої частини скарги, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 15-днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без повідомлення учасників справи або без участі учасників зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту вказаного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повна ухвала виготовлена 05.10.2023 р.

Суддя: А.А.Осаулов