Справа № 523/7141/23
Провадження №2/523/3243/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" вересня 2023 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - Мурманової І.М.,

за участю секретаря судових засідань Бєлік Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом, -

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» звернулось до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості у розмірі: 37 246,70 грн. В обґрунтування позову зазначивши, що ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг 28.12.2010 року підписав заяву б/н та відповідно доданої заяви приєднався до «Умов та правил надання банківських послуг». Представник позивача зазначає, що відповідно до угоди відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту, який в подальшому було збільшено до 30 000 гривень. Позивач зазначає, що відповідач порушив умови кредитного зобов`язання у зв`язку з цим за ним утворилась заборгованість, яка станом 20.03.2023 року становить: 37 246,70 гривень.

На підставі викладеного представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по кредитному договору у розмірі: 37 246,70 грн., та витрати по сплаті судового збору у розмірі: 2 684 грн. 00 коп.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 10 травня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Сторонам направлено копію ухвали суду та роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив.

Представник позивача до суду не з`явився, при цьому, разом з позовною заявою надав клопотання, в якому просив розглянути справу за його відсутності, заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі, у разі відсутності у судовому засідання відповідача, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с.81).

Відповідач ОСОБА_1 , у судове засідання також не з`явився, разом з цим, звернувся на адресу суду з заявою, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає, однак у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем просить розстрочити суму заборгованості, крім іншого надав до заяви квитанції про сплату заборгованості на 4 000 гривень, просив врахувати дані квитанції та відповідно зменшити позовні вимоги на зазначену суму (а.с.95).

Таким чином судом встановлено, що представник позивача та відповідач звернулись на адресу суду з заявами про слухання справи за їх відсутності, а відтак підстав для відкладення слухання справи, передбачених ст. 223 ЦПК України.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази надані позивачем на підтвердження позовних вимог, пояснення відповідача дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з цим, 28.12.2010 року відповідач підписав заяву б/н, згідно якої відповідач отримав кредитний ліміт на платіжну картку у розмірі: 30 000 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом. Позичальник надав свою згоду на те, що підписана ним Анкетазаява про приєднання до Умов та Правил разом з запропонованими Банком Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та банком Кредитний договір, що підтверджується підписом ОСОБА_1 в Анкеті-заяві (а.с.21).

Позивач зазначає, що підписавши заявку на отримання банківських послуг відповідач/позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, «Тарифами Банку» складає між Банком та позичальником Договір про надання банківських послуг.

Згідно довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про зміну умов кредитування кредитної картки оформленої на ім`я ОСОБА_1 , останньому було видано, кредитну картку, зокрема, НОМЕР_1 термін дії 09/14, та згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, кредитний ліміт за даною карткою 11.11.2021 року було збільшено до 30 000 гривень. (а.с.19;20).

Відповідно до виписки за договором б/н за період з 28.12.2010 24.03.2023 рік ОСОБА_1 активно користувався наданими кредитним коштами, остання операцію по списанню відсотків за використання кредитного ліміту відбулась 01.02.2023 року, залишок після операції -37 246, 70 гривень.

Згідно розрахунку заборгованості за договором станом на 20.03.2022 рік заборгованість відповідача перед банком становить: 37 246, 70 гривень, яка складається з: 30 668,63 гривень заборгованість за тілом кредиту; 6 578, 07 гривень заборгованість за простроченими відсотками (а.с.4-18).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (частина перша статті 611 ЦК України). У цьому контексті суд зазначає, що згідно зі статтею 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Таким чином матеріалами справи встановлено, що Банком були виконанні взяті на себе зобов`язання за договором б/н від 28.12.2010 року, також, згідно наданих розрахунків, вбачається, що відповідач допустив порушення умов договору.

Таким чином, матеріалами справи встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено договір, за умовами якого позичальник виконав свої зобов`язання пов`язані з наданням коштів на картковий рахунок, та матеріалами справи також встановлено, що відповідач порушив зобов`язання за договором.

Як передбачено ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна дійти висновку, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 54 ЦК України неустойкою (штрафом,пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

З виписки по картковому рахунку вбачається, що позичальник користувався кредитними коштами та частково виконував свої кредитні зобов`язання щодо повернення цих коштів.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Таким чином, виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка й повинна досліджуватися судом при розгляді справи.

Разом з цим, суд зазначає, що відповідач позов визнав та просив врахувати обставину того, що він сплатив в добровільному порядку заборгованість у розмірі: 4 000 гривень, що просив відповідно врахувати в судовому рішенні шляхом зменшення суми боргу.

Судом встановлено, що дійсно 28.07.2023 року, 25.06.2023, 18.09.2023, та 29.06.2023 року, відповідач в добровільному порядку здійснив погашення заборгованості на суму 4 000 гривень (а.с.94-98).

Згідно виписки за договором наданої до матеріалів справи заборгованість відповідача/позичальника перед банком становить 37 246, 70 гривень, та з урахуванням сплачених в добровільному порядку 4 000 гривень, до стягнення підлягають - 33 246, 70 гривень.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ч.ч. 4, 5 ст. 435 ЦПК України).

Разом з цим, відповідачем до заяви про встановлення розстрочки виконання рішення суду, не надано доказів на підтвердження обставин передбачених ч. 4 ст. 435 ЦПК України, а відтак у суду відсутні достатні правові підстави для задоволення заяви відповідача. У зв`язку з цим, заява відповідача про встановлення розстрочки виконання рішення суду задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» підлягають задоволенню, оскільки позичальником, кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, що є порушенням грошового зобов`язання.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача сплачені ним і документально підтвердженні судові витрати у загальному розмірі: 2 684, 00 гривень.

Керуючись ст.ст. 207, 526, 625, 626, 628, 638, 1048, 1049, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України, ст.ст.12, 13, 76, 81, 89, 95, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 273, 279, 354-355 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (місцезнаходження: вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, 01001 pax. № НОМЕР_3 , МФО № 305299) - заборгованість за кредитним договором б/н від 28.12.2010 року в розмірі: 33 246, 70 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (місцезнаходження: вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, 01001 pax. № НОМЕР_3 , МФО № 305299) судовий збір у розмірі: 2 684, 00 гривні.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 25.09.2023р.

Суддя: