_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/2258/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2023 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді Куриленко О.М.

за участю секретаря Солтановської Ю.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про оспорювання батьківства та виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини,

ВСТАНОВИВ:

19 квітня 2023 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення, яким: виключити відомості про ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як батька, з актового запису № 1084 про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складеного «18» червня 2009 року Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) понесені останнім судові витрати.

Свої вимоги мотивував тим, що в період шлюбу з Відповідачкою у подружжя народилась дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач вказує, що на сьогодні він перебуває у шлюбі з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після укладання шлюбу з ОСОБА_6 стосунки між Позивачем та Відповідачкою погіршились, і Відповідачка повідомила Позивачу, що він не є біологічним батьком неповнолітнього ОСОБА_5 .

Враховуючи наведене, Позивач вважає за необхідне виключити відомості про нього як батька з актового запису про народження дитини в судовому порядку.

Ухвалою судді від 18.05.2023 року провадження у справі було відкрито та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження.

29 червня 2023 року представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_2 надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовна заяває є надуманною і необгрунтованою, та направлена виключно для моральних страждань Відповідача та понесення нею матеріальних витрат на розгляд даної справи, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Одночасно з подачею позову, позивач ОСОБА_3 надав клопотання про призначення у справі судової медичної молекулярно-генетичної експертизи, на розв`язання якої просить поставити наступні питання: - чи є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 біологічним батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .?

Ухвалою суду від 06.07.2023 року клопотання позивача було задоволено, призначено у справі молекулярно-генетичну експертизу, на час проведення якої провадження у справі було зупинено.

18 вересня 2023 року до канцелярії суду надійшов висновок судового експерта-імунолога № 297, складений 04.08.2023 року.

Ухвалою суду від 19.09.2023 року було відновлено провадження у справі та призначено судове засідання.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.

Представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та просив стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 гривень.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Правовідносини між сторонами по справі є сімейно-правовими та урегульовані положеннями СК України.

Судом встановлено, що в період шлюбу, укладеного між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у подружжя народилась дитина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказані обставини підтверджуються наказом Київського районного суду м. Одеси від 22.06.2022 року по справі № 947/11869/22 про стягнення аліментів та копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 18.06.2009 року, виданим Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1084.

Згідно ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується.

Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, яка записана батьком дитини та дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорюваних відомостей з актового запису про народження дитини.

Частина 2 статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Як зазначалось вище, в ході розгляду справи ухвалою суду від 06.07.2023 року за клопотанням позивача було призначено судову медичну молекулярно-генетичну експертизу, на розв`язання якої поставлено наступні питання: - чи є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 біологічним батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .?

Відповідно до висновку експерта № 297, молекулярно-генетичним аналізом ДНК встановлено, що громадянин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , може являтися біологічним батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народженого громадянкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з ймовірністю 99,9999%; таким чином, батьківство практично доведене.

Таким чином, вказане свідчить про те, що біологічне батьківство позивача відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , практично підтверджено.

Відповідно до п. 11 постанови № 3 Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»" оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК (2947-14), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. При цьому відповідні вимоги жінки суд може задовольнити лише за умови подання іншою особою заяви про своє батьківство.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст. ст. 12 та 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів про відсутність кровного споріднення між ним та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у задоволенні позову слід відмовити.

Що стосується заяви сторони відповідача про стягнення з позивача витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», що закріплено ч.4 ст.62 ЦПК України.

Поняття терміну адвокат врегульоване п.1 ч.І ст.1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», відповідно до якої адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Положенням ч.ч. 1, 4 ст.17 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначено, що Рада адвокатів України забезпечує ведення Єдиного реєстру адвокатів України з метою збирання, зберігання, обліку та надання достовірної інформації про чисельність і персональний склад адвокатів України, адвокатів іноземних держав, які відповідно до цього Закону набули права на заняття адвокатською діяльністю в Україні, про обрані адвокатами організаційні форми адвокатської діяльності. Внесення відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України здійснюється радами адвокатів регіонів та Радою адвокатів України.

Інформація, внесена до Єдиного реєстру адвокатів України, є відкритою на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України. Рада адвокатів України і відповідні ради адвокатів регіонів надають витяги з Єдиного реєстру адвокатів України за зверненням адвоката або іншої особи.

Підстави для здійснення адвокатської діяльності визначені ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на професійну правничу допомогу має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обгрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; і поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необгрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Отже, аналізуючи норми ЦПК України щодо визначення розміру судових витрат та їх розподілу між сторонами можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: І) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Верховний Суд в Постанові від 10.06.2021 року по праві № 820/479/18 зазначив, що як вказано у Рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з Іншими суб`єктами права.

При цьому необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківській документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, у відзиві на позовну заяву представника ОСОБА_4 , від 29.06.2023 року представник відповідачки зазначив попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядам справи становить 15 000 гривень.

У судовому засіданні представником відповідача вказана сума була зменшена до 10 000 грн.

В ході даного судовго засідання представник позивача звернувся до суду із заявою про зменьшення розміру витрат на правову допомогу до 2000 гривень.

Як вбачається з матеріалів справи, інтереси Відповідачки ОСОБА_4 представляє адвокат Мойсеєнко Роман Миколайович на підставі ордеру на надання правничої допомоги Серія ВН № 126070.

Вирішуючи дане питання, суд приходить до висновку, що вимоги щодо відшкодування правничої допомоги підлягають частковому задоволенню, а саме, у сумі 6 000,00 гривень.

Процесуальним законодавством передбачено механізм зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката шляхом подання відповідного клопотання. Слід зауважити, що на сторону, яка подає клопотання про зменшення витрат, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат.

Так, в питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу варто враховувати висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19, в якому, серед іншого наголошено, що: - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт; - суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи; - суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) з врахуванням критеріїв ч. ч. 5-7, 9 ст.129 ГПК України, може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення

Подібні висновки можна також зустріти в ряді постанов Верховного Суду, зокрема, у справі № 922/3436/20, у справі № 910/7586/19, у справі № 910/16803/19.

Таким чином, суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу перевіряє чи подавалось від іншої сторони клопотання про зменшення витрат і наскільки таке клопотання є обґрунтованим відносно критерію неспівмірності заявленого розміру витрат.

Таким чином, враховуючи виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з позивача на користь відповідача 6 000,00 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 19, 125-128, 136 СК України, ст.ст. 2, 10-13, 137, 141, 200, 258, 259, 265, 268, ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про оспорювання батьківства та виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 6 000,00 гривень

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Куриленко О. М.