Справа № 674/1661/23
Провадження № 2-з/674/14/23
УХВАЛА

іменем України

10 жовтня 2023 року м.Дунаївці

Суддя Дунаєвецького районного суду Хмельницької області Посунько Г.А., розглянувши заяву представника заявника ОСОБА_1 , подану від імені та в інтересах заявника ОСОБА_2 , про забезпечення позову до подання позовної заяви,

в с т а н о в и в :

09 жовтня 2023 року до суду надійшла заява представника заявника ОСОБА_1 , подана від імені та в інтересах заявника ОСОБА_2 , про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Свою заяву представник заявника ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 01 вересня 2023 року заявник ОСОБА_2 надав ОСОБА_3 грошову позику в сумі 100000 грн. з строком повернення протягом тридцяти днів, про що була складена боргова розписка. Після закінчення обумовленого строку ОСОБА_3 добровільно не повернув позику. За таких обставин заявник ОСОБА_2 має намір пред`явити до ОСОБА_3 позов про стягнення заборгованості за позикою. Разом з тим, заявнику відомо, що ОСОБА_3 є власником автомобіля "Volkswagen Golf", реєстраційний номер НОМЕР_1 , на який у випадку задоволення позову може бути звернено стягнення в рахунок повернення позики. На підставі викладеного представник заявника ОСОБА_1 просить суд в порядку забезпечення позову накласти арешт на автомобіль "Volkswagen Golf", реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 . При цьому заявник ОСОБА_2 вважає, що невжиття зазначених заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог, оскільки у ОСОБА_3 немає іншого майна, на яке може бути звернено стягнення в рахунок повернення позики.

Суд, дослідивши заяву та додані до неї матеріали, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини.

Згідно ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" (надалі - постанова Пленуму ВСУ) єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Забезпечення позову допускається, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму ВСУ - згідно з п.1 ч.1 ст.152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму ВСУ - розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно правової позиції, викладеної у рішенні Конституційного Суду України від 31 травня 2011 року у справі № 4-рп/2011 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 376 у взаємозв`язку зі статтями 151, 152, 153 Цивільного процесуального кодексу України: "З метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову" (абзац п`ятий пункту 4 мотивувальної частини цього рішення).

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Він віднесений до механізму захисту прав і свобод людини, зокрема в судовому порядку, і є гарантією їх захисту та відновлення, а отже, елементом правосуддя. Забезпечення позову стосується всіх стадій судового провадження (підготовка, призначення, розгляд справи, виконання рішення) і є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в господарському судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для людини рішення, оскільки надає можливість суду до ухвалення рішення в справі вжити заходів до забезпечення реалізації позовних вимог.

Виходячи з системного тлумачення зазначених положень, вбачається, що застосування заходів забезпечення позову необхідне через існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в даній справі, а захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

З поданої заяви вбачається, що між заявником ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дійсно виник спір, предметом якого є грошова позика в сумі 100000 грн.

В позасудовому порядку спір між сторонами не врегульовано, тому на даний час він продовжує існувати.

З свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виданого 21 жовтня 2020 року ТСЦ 6843, вбачається, що ОСОБА_3 на праві власності належить автомобіль "Volkswagen Golf", реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1993 року випуску.

З інформації з Інтернет-ресурсу, наданої представником заявника, вбачається, що середня ринкова вартість автомобіля "Volkswagen Golf", 1993 року випуску, становить 95000 грн.

На підставі викладеного суд вважає можливим задовольнити заяву та в порядку забезпечення позову накласти арешт на автомобіль "Volkswagen Golf", реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1993 року випуску, який належить на праві власності ОСОБА_3 , шляхом заборони відчуження вказаного транспортного засобу до набрання законної сили судовим рішенням в цивільній справі.

Накладення арешту на автомобіль шляхом заборони його відчуження є співмірним заходом забезпечення позову про стягнення заборгованості за позикою в сумі 100000 грн.

Застосування такого виду забезпечення позову як накладення арешту на автомобіль шляхом заборони його відчуження, не створює загроз та не спричинює збитків власнику або іншим особам.

З огляду на предмет та ціну позову (який заявник має намір пред`явити), а також зазначені представником заявника обставини, суд вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому істотно ускладнити виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог, оскільки у ОСОБА_3 немає іншого майна, на яке може бути звернено стягнення в рахунок повернення позики.

На підставі викладеного суд вважає можливим задовольнити заяву про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.149 - 153 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Заяву представника заявника ОСОБА_1 , подану від імені та в інтересах заявника ОСОБА_2 , про забезпечення позову до подання позовної заяви - задовольнити.

В порядку забезпечення позову накласти арешт на автомобіль "Volkswagen Golf", реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1993 року випуску, який належить на праві власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони відчуження вказаного транспортного засобу до набрання законної сили судовим рішенням в цивільній справі.

Роз`яснити заявнику положення ч.4 ст.152 ЦПК України, а саме: у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, якщо інші строки не встановлено законом.

Роз`яснити заявнику положення ч.13 ст.158 ЦПК України, а саме: заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом також у разі: 1) неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 152 цього Кодексу; 2) повернення позовної заяви; 3) відмови у відкритті провадження у справі.

Копію ухвали суду направити учасникам справи для негайного виконання.

Ухвала суду може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Посунько Г.А.