Справа № 481/1280/23
Провадж.№ 2/481/279/2023
Р І Ш Е Н Н Я

іменем У К Р А Ї Н И

заочне

09.10.2023 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі головуючої судді Уманської О.В., за участі секретаря судових засідань Кузьміної Н.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м.Новий Буг Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог Універсальна Товарна Біржа «Віконт-Т» про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним,

Встановив :

07.07.2023 року до Новобузького районного суду Миколаївської області надійшов цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог Універсальна Товарна Біржа «Віконт-Т», за яким позивач просила ухвалити судове рішення про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна зареєстрований за № 910 від 09.12.1997 року, укладений на Універсальній Товарній Біржі між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - дійсним.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 09.12.1997 року позивач придбала нерухоме майно, а саме, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 у відповідача ОСОБА_2 , яка була власником житлового будинку на момент його відчуження, на підставі свідоцтва на право приватної власності на житловий будинок, яке видане Вільнозапорізькою сільською радою Новобузького району Миколаївської області № 42 від 24.12.1991 року. Спірний договір купівлі-продажу було зареєстровано Новобузьким філіалом Миколаївського обласного об`єднання БТІ за № 1-93 від 18.11.1997 року.

Вказана угода була оформлена договором купівлі-продажу нерухомого майна, між продавцем ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_1 , який був оформлений Універсальною Товарню Біржею та зареєстрований в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 910 від 09.12.1997 року.

Miж, покупцем ОСОБА_1 та продавцем ОСОБА_2 була досягнута домовленість, щодо виконання всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, а саме, договором купівлі-продажу нерухомого майна (житлового будинку) № 910 від 09.12.1997 року, при цьому, відповідачка звільнила та передала позивачці, згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами для безперешкодного користування та володіння ним, а також покупцю були передані всі документи на житловий будинок (технічний паспорт та інші), а ОСОБА_1 був проведений повний розрахунок з продавцем за придбання житлового будинку, тобто відбулося повне виконання усіх істотних умов договору купівлі-продажу нерухомого майна.

З 09.12.1997 року, після оформлення договору купівлі-продажу житлового будинку позивач та всі члени її сім`ї постійно проживали у вище вказаному житловому будинку, позивачка систематично сплачує всі комунальні послуги, несе інші витрати по утриманню даного житлового будинку, в належному стані утримував прибудинкову територію.

В червні місяці 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулась до нотаріальної контори з метою відчуження вказаного будинку, але нотаріусом, було роз`яснено, що раніше укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна потребує нотаріального посвідчення або визнання цього договору дійсним в судовому порядку.

За таких обставин позивач не має можливості реалізувати своє право на розпорядження майном, яке належить йому на праві приватної власності, тому змушений звернутись до суду з відповідною заявою.

Ухвалою від 21.07.2023 року провадження по справі відкрито та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, проте надала до суду заяву про розгляд справи без її присутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідач до суду не з`явився, про час слухання справи повідомлявся рекомендованим листом з повідомленням про вручення та шляхом розміщення оголошення про виклик особи в судове засідання. Клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву на адресу суду від відповідача не надходило.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, судом, зі згоди позивача, 09.10.2023 року постановлено ухвалу про розгляд справи в заочному порядку, на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України.

При цьому, оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу.

Дослідивши та оцінивши зібрані докази, суд встановив наступні обставини справи.

09.12.1997 року між ОСОБА_2 від імені якої на підставі доручення діяла ОСОБА_3 , з однієї сторони та ОСОБА_1 з іншої сторони було укладено договір купівлі-продажу жилого будинку з господарськими будівлями та спорудами розташованого по АДРЕСА_1 , посвідчений 09.12.1997 року під № 910 Універсальною товарною біржею «Віконт-Т». (а.с.5).

Згідно реєстраційного посвідчення виданого 06.04.1998 року Миколаївським обласним бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 93 зареєстровано будинок розташований по АДРЕСА_1 зареєстрований за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 09.12.1997 року № 910 (а.с.6).

Відповідно до Технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 власником значиться ОСОБА_4 ( а.с. 7-11)

Крім того у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно будинок АДРЕСА_1 зареєстрований на праві приватної власності за ОСОБА_4 ( а.с.32).

Згідно з застереженнями, що містяться в ст. 5 ЦК України та п. 4 Прикінцевих та Перехідних Положень ЦК, правовий статус майна, а також права та обов`язки суб`єктів цивільних правовідносин щодо цього майна визначаються нормами матеріального права, які були чинними на час його створення або набуття.

Оскільки, права і обов`язки сторін за договором купівлі-продажу житлового будинку виникли і закінчилися до набрання чинності Цивільним Кодексом України, а суть позову складає недотримання сторонами нотаріальної форми посвідчення договору, то слід застосувати Цивільний Кодекс Української РСР.

Відповідно до ст.227 Цивільного кодексу УРСР 1963р., який діяв на час укладення договору, договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Договір купівлі-продажу підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 47 Цивільного кодексу УРСР 1963р., який діяв на час укладення договору, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст.334 Цивільного кодексу України).

Цей договір був укладений згідно ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», що діяв у той час, відповідно до якої біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов:

а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі;

б) якщо її учасниками є члени біржі;

в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня.

Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Спірний договір був укладений на біржі 09.12.1997 року № 910 та в подальшому зареєстрований в Миколаївському обласному бюро технічної інвентаризації за ОСОБА_1 , що підтверджено реєстраційними посвідченнями ММ БТІ під реєстровим номером 93. Таким чином правочин був вчинений відповідно до діючого Закону України «Про товарну біржу» та повністю виконаний сторонами.

Судом встановлено, що будь-які перешкоди для нотаріального посвідчення договору на час його укладення були відсутні, однак договір не був посвідчений нотаріально, в зв`язку із неправильним тлумаченням на той час ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», згідно якого угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, що не виключало дотримання при його укладенні вимог ст. 227 ЦК УРСР 1963 р.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16.01.2003 року, який діє з 01 січня 2004 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Згідно ст. 16 ЦК України 2003 р. кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Доводи позивача, а також досліджені в судовому засіданні докази вказують на досягнення між сторонами за угодою всіх істотних умов, що притаманні для договору купівлі-продажу, та його виконання сторонами, спрямоване на реальне настання юридичних наслідків для сторін за відповідною угодою.

Відтак, зазначені обставини свідчать про наявність підстав, згідно до вимог ч.2 ст.47 ЦК України, в редакції Закону 1963 року, для визнання такої угоди дійсною.

Таким чином, суд приходе до переконання, що в разу задоволення позову не будуть порушені права, свободи чи інтереси інших осіб, оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна є такими, що ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 141, 258-259,263-265,268, 273, 280-282 ЦПК України, ст.207, ст.256, ст.257, ч.1 ст.258, ч.1ст.261, ч.3 - ч.5 ст.268, ст.328, ст.334, ст.657 ЦК України, ч. 2 ст. 47, ст.227 Цивільного кодексу УРСР 1963р., суд

Ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог Універсальна Товарна Біржа «Віконт-Т», про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним - задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу жилого будинку АДРЕСА_1 , який укладений між ОСОБА_2 , від імені якої діяла ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 , посвідчений 09.12.1997 року під № 910 Універсальною Товарною Біржею «Віконт-Т» та зареєстрований в Миколаївському обласному бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 93.

Згідно з положеннями ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте Новобузьким районним судом Миколаївської області за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відповідно до ст. 289 ЦПК України заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 (адреса проживання: АДРЕСА_2 );

Відповідач: ОСОБА_2 (остання відома адреса проживання: АДРЕСА_2 );

Третя особа: Універсальна Товарна Біржа «Віконт-Т» (місцезнаходження: пр-т. Центральний, 152, м. Миколаїв, Миколаївської області, 27003).

Повний текст рішення виготовлено 09.10.2023 року.

Суддя