Справа № 509/3345/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2023 року смт. Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Панасенка Є.М.

за участі секретаря судового засідання Степанової Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу № 509/3345/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди завданої вчиненням протиправних дій

ВСТАНОВИВ:

19.06.2023 року до суду з позовом звернувся ОСОБА_1 та просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь кошти в розмірі 15 500 грн. Вимоги обґрунтованої тим, що 29.04.2023 року сусід ОСОБА_2 вирвав з землі трубу 1,4 м по якій проходила вода під дерева біля воріт позивача та кинув трубу в його автомобіль. Внаслідок удару розбилось заднє скло автомобіля. Після того ОСОБА_2 кинув ще декілька каменюк на кришу авто, внаслідок чого з`явились вм`ятини. В зв`язку з цією подією позивач викликав правоохоронні органи ,які відібрали пояснення у свідків події, однак в подальшому результатів не було. Тому звернувся з даним позовом до суду та просить його задовольнити.

23.06.2023 року відкрито провадження у справі та в порядку ст.ст. 274, 279 ЦПК України призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач в судовому засіданні 21.08.2023 року підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з`явився, 28.07.2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого ОСОБА_2 вимоги позивача викладені в позовній заяві не визнає, просить відмовити у задоволенні позову. В відзиві також вказано, що жодного відношення до пошкоджень автомобіля позивача він не має, протилежне не встановлено. До позову додано лист ГУНП в Одеській області Одеського РУП №2 про результати розгляду звернення, та з його змісту слідує що ГУНП в Одеській області розглянуто звернення щодо можливих протиправних дій чоловіка на ім`я ОСОБА_3 ,який пошкодив кузов та заднє скло салону автомобіля «Тoyota Vista» д.н.з. НОМЕР_1 , а також те, що в даній події ознак кримінального правопорушення не виявлено. Також встановлено що ОСОБА_1 не надано висновок судової авто-товарознавчої експертизи щодо ринкової вартості проведення відновлювальних робіт пошкоджених деталей автомобіля. Матеріали позовної заяви взагалі не містять належних, достовірних та допустимих доказів того, що саме відповідач завдав матеріальної шкоди позивачу. Єдиним свідком завдання ушкоджень автомобілю виступає зацікавлена особа - дружина позивача, що викликає великі сумніви щодо неупередженості та об`єктивності наданих пояснень вказаного свідка. На підтвердження обставин справи позивачем також долучено фото пошкодженого автомобіля, однак вказані фото не доводять наявності його вини у заподіянні шкоди автомобілю позивача з огляду на наступне. На фотографіях, долучених до матеріалів справи, зображено автомобіль та його пошкодження, на фото немає відмітки про те, коли саме ці фото зроблені: у день, коли було пошкоджено авто позивача чи у будь-який інший день. Крім того, у матеріалах справи, відсутні плани-схеми розташування автомобіля; фотоматеріали огляду місця події; у листі поліції лише зафіксовано, що автомобіль пошкоджено, при цьому не вказано ким саме. Отже, відповідач вважає, що відсутні докази його вини у заподіянні збитків позивачу. Оскільки позивач належними засобами доказування не довів завдання йому шкоди саме з боку відповідача, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними та вину відповідача, то позов щодо стягнення матеріальних збитків вважає необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення. У відзиві також просив справу розглядати за його відсутності.

Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Стаття 22 ЦК України передбачає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України).

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Положеннями ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно з положеннями ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Зі змісту доданого до позовної заяви листа ГУНП в Одеській області Одеського районного управління поліції №2 про результати розгляду звернення Одеським РУП № 2 ГУНП в Одеській області слідує, що ГУНП в Одеській області розглянуто звернення щодо можливих протиправних дій чоловіка на ім`я ОСОБА_3 , який пошкодив кузов та заднє скло салону автомобіля «Toyota Vista», номерний знак НОМЕР_1 , а також те, що в даній події ознак кримінального правопорушення не виявлено. При цьому, Одеським РУП № 2 ГУНП в Одеській області встановлено, що ОСОБА_1 не надано висновок судової авто-товарознавчої експертизи щодо ринкової вартості проведення відновлювальних робіт пошкоджених деталей автомобіля «Toyota Vista», номерний знак НОМЕР_1 .

За результатами проведення такої перевірки не було встановлено наявність в цих діях складу адміністративного чи кримінального правопорушення. Надані до суду матеріали не свідчать про те, що працівниками поліції було встановлено особу, яка спричинила пошкодження автомобіля позивача та що цією особою є саме відповідач.

Надана позивачем в якості підстави для обґрунтування завданих матеріальних збитків «Справка-рахунок про витрати на відновлення автомобіля Тoyota vista, державний номер НОМЕР_2 », яка складена та підписана самим позивачем взагалі не вважається належним доказом у розумінні чинного ЦПК України. Матеріальна шкода в розмірі 15500 грн. нічим не підтверджується, зокрема, висновком товарно - транспортної експертизи.

Матеріали позовної заяви взагалі не містять належних, достовірних та допустимих доказів того, що саме відповідач завдав матеріальної шкоди позивачу. Єдиним свідком завдання ушкоджень автомобілю виступає зацікавлена особа - дружина позивача.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди »розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Таким чином, для відшкодування шкоди необхідно довести такі факти:

а) неправомірність поведінки особи; б) наявність шкоди: під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо); у відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов`язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі; в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки особи, яка завдала шкоди; г) вина особи, яка завдала шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

На підтвердження обставин справи позивачем також долучено фото пошкодженого автомобіля, однак вказані фото не доводять наявності вини конкретної особи ,в даному випадку відповідача у заподіянні шкоди автомобілю позивача з огляду на наступне. На фотографіях, долучених до матеріалів справи, зображено автомобіль та його пошкодження, на фото немає відмітки про те, коли саме ці фото зроблені: у день, коли було пошкоджено авто позивача чи у будь-який інший день. Крім того, у матеріалах справи, відсутні плани-схеми розташування автомобіля; фотоматеріали огляду місця події; у листі поліції лише зафіксовано, що автомобіль пошкоджено, при цьому не вказано ким саме.

Оскільки позивач належними засобами доказування не довів завдання йому шкоди з боку відповідача, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними та вину відповідача, тому суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача

Оскільки суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову, то судові витрати понесені позивачем покладаються на нього та поверненню не підлягають.

Керуючись ст.10,12,81,141,263,264,265,268,273,354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди завданої вчиненням протиправних дій, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду безпосередньо або через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 10.10.2023 року.

Головуючий: Є.М. Панасенко