Справа № 188/943/23
Провадження № 2/188/555/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2023 року Суддя Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області Бурда П.О., вивчивши в приміщенні суду в смт Петропавлівка матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

До Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_3 , до громадянки Республіки Білорусь ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суддя вважає, що позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків, оскільки її подано з порушенням вимог ст.ст. 176, 177 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України.

В обґрунтування підсудності позову Петропавлівському районному суду Дніпропетровської області позивач послався на положення п. 10 ст. 28 ЦПК України, згідно із яким позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

Однак, ніяких доказів місцезнаходження майна відповідача або за останнього відомого зареєстрованого місця його проживання чи перебування в Україні до позову не додано. З позову не вбачається, що відповідач не мала в Україні майно або зареєстроване місце проживання чи перебування в Україні.

Вказане не дозволяє відкрити провадження у справі без порушення правил підсудності.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивачем не додано до позовної заяви документів, що підтверджували б сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач послався як на підставу звільнення від сплати судового збору на п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», д передбачено звільнення від сплати судового збору учасників бойових дій у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

В обґрунтування підстави звільнення позивача від сплати судового збору у цій справі у позові є посилання на правову позицію, висловлену у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 572/2088/17.

Однак, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17 (провадження № 14-730цс19) зазначено, що «відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону N 3674-VI учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Разом з тим, зазначена норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору. Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року N 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону. Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону N№ 3674-VI суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статтей 12, 22 Закону № 3551-XII.

Подібну правову позицію щодо застосування та тлумачення пункту 13 частини першої статті 5 Закону N 3674-VI викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19 (провадження № 11-795заі19) та постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі №N 490/8128/17 (провадження № К/9901/166/18, К/9901/30220/18)».

Предметом позову є розірвання шлюбу. Отже, позов у цій справі не стосується соціального захисту учасників бойових дій.

Таким чином, позивачу слід сплатити судовий збір у порядку та розмірі, визначених Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подачу позовної заяви немайнового характеру позивач повинен сплатити 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, а з 01 січня 2023 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2 684,00 грн, позивачу необхідно сплатити судовий збір в розмірі 1 073 грн 60 коп. та надати суду докази сплати судового збору.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, надасть суду підтверджуючий документ про сплату судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (ч.3 вказаної статті).

Враховуючи необхідність усунення цих недоліків, суддя вважає необхідним залишити позов без руху, надавши позивачу строк для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст.ст. 175-177, 185, 260-261, 353 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків шляхом подання документу, що підтверджує сплату позивачем судового збору, та доказів підсудності позову Петропавлівському районному суду Дніпропетровської області - п`ять днів з дня вручення йому ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала окремому від рішення суду оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя П. О. Бурда