Номер провадження: 22-ц/813/6693/23
Справа № 493/1375/22
Головуючий у першій інстанції Ільницька О.М.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Громіка Р.Д.,

Драгомерецького М.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Балтського районного суду Одеської області від 12 травня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Ільніцької О.М., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

19.10.2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а.с.1-6).

Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що 07.07.2022 ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки OPEL ZAFIRA, держномер НОМЕР_1 , порушив Правила дорожнього руху України (далі ПДР/, здійснив зупинку біля лівого краю проїзної частини дороги та перед початком руху не впевнився, що це буде безпечним для інших учасників руху, виїхав на смугу зустрічного руху, не надавши при цьому перевагу в русі транспортному засобу, що рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки MERCEDES BENZ SPRINTER 209 cdi, держномер НОМЕР_2 , належного позивачці ОСОБА_2 , під керуванням її чоловіка ОСОБА_3 , в якому в якості пасажирів перебували позивачка та її матір ОСОБА_4 . Внаслідок ДТП автомобіль позивачки отримав механічні ушкодження, а також вона, її чоловік та матір незначні тілесні ушкодження.

Постановою Балтського районного суду Одеської області від 28.07.2022 ОСОБА_1 визнаний виним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Внаслідок дій ОСОБА_1 позивачці завдана матеріальна шкода пошкодженням автомобіля в сумі 274 383,00 грн., витрат на проведення оцінки спричиненого збитку в сумі 6000,00 грн., витрат на транспортування евакуатором автомобіля ОСОБА_2 з місця пригоди в сумі 6100,00 грн.

АТ «СГ «ТАС» позивачці було виплачено страхове відшкодування за завдану матеріальну шкоду внаслідок ДТП у розмірі 127 500,00 грн., в іншій частині збитки не відшкодовані.

Крім того протягом тривалого часу ОСОБА_2 доводилося самостійно шукати кошти на ремонт автомобіля, що викликало в неї безсоння, пригнічений стан, вона до всього стала нервово відноситися, від чого постраждали як вона так і члени її родини, що призвело до розладу особистих стосунків.

Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень позивачка та члени її сім`ї були змушені звертатися за медичною допомогою, проходити обстеження, в тому числі, вона проходила обстеження головного мозку в ТОВ «Медичний центр «Медікап» в м.Одесі, за що сплатила грошові кошти в сумі 1 240,00 грн., та була змушена проходити лікування.

Також, ОСОБА_2 , як суб`єкт підприємницької діяльності, протягом тривалого часу не могла використовувати свій автомобіль для підвозу товару в торгові точки, в тому числі які знаходяться в інших населених пунктах Одеської та Миколаївської областей. Тому позивачка вимушена була винаймати транспорт для доставки товару, що потягло додаткові витрати, а також через неможливість вчасної доставки товару до торгівельних точок знизився виторг, при цьому податки та заробітну плату найманим працівникам вона сплачувала у встановленому розмірі.

Внаслідок незручностей, викликаних неможливістю використовувати власний транспортний засіб, виникли суттєві незручності у пересуванні, багато справ довелося відкласти, а від деяких вона булла змушена відмовитися, що спричинило проблеми з бізнесом.

Будь-якої допомоги відповідач не надав.

Вказані обставини спричинили позивачці та членам її сім`ї емоційні страждання, порушення звичайного способу життя, негативний вплив на стан здоров`я, розмір яких вона оцінила в 120 000,00 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить стягнути з відповідача на її користь матеріальні збитки в сумі 158 983,00 грн., моральну шкоду в розмірі 120 000,00 грн. та судові витрати в розмірі 2 789,83 грн.

Рішенням Балтського районного суду Одеської області від 12 травня 2023 року позовна заява ОСОБА_2 задоволена частково (т.2, а.с.5-9).

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 158 983,00 грн., моральну шкоду в сумі 30 000,00 грн., а також судовий збір у розмірі 1889,83 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення Балтського районного суду Одеської області від 12 травня 2023 року, ухвалення нового рішення, яким позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивачки моральну шкоду в розмірі 2 000,00 грн., посилаюсь на порушення судом норм матеріального і процесуального права (т.2,а.с.17-21).

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, посилаючись на законність та обґрунтованість судового рішення (т.2, а.с.36-41).

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється 06.10.2023 року в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, у зв`язку з чим судове засідання не проводиться.

Згідно приписів ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч. ч. 4, 6 ст. 19, ч. ч. 1, 2, 4 ст. 274 ЦПК України).

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Також у зв`язку з перебуванням судді Драгомерецького М.М. у відпустці в період з 27 по 29 вересня та з 03 по 05 жовтня 2023 року, а також у зв`язку з викладеними обставинами, датою ухвалення цього судового рішення є 06.10.2023 року.

При цьому, колегія суддів зазначає, що провадження по даній справі було відкрито ухвалою Одеського апеляційного суду від 21.07.2023 року (т.2, а.с.33), згідно якої розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, та без повідомлення учасників справи, копію ухвали останні отримали належним чином, що передбачено ст. 130 ЦПК України. Колегія суддів також зазначає, що учасники справи належним чином повідомлені про відкриття апеляційного провадження та про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, та без повідомлення учасників справи (т.2, а.с.34-35).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови у задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив із того, що внаслідок ДТП, яка сталась з вини відповідача, позивачці була завдана матеріальна і моральна шкода (т. 2, а.с.5-9).

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є власником транспортного засобу MERCEDESBENZ SPRINTER 209 CDI, держномер НОМЕР_2 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (т.1,а.с.8).

07.07.2022 року, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки OPEL ZAFIRA, держномер НОМЕР_1 , порушив ПДР, здійснив зупинку біля лівого краю проїзної частини дороги та перед початком руху не впевнився, що це буде безпечним для інших учасників руху, виїхав на смугу зустрічного руху, не надавши при цьому перевагу в русі транспортному засобу, що рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки MERCEDES BENZ SPRINTER 209 cdi, держномер НОМЕР_2 , належного позивачці, під керуванням її чоловіка ОСОБА_3 , в якому в якості пасажирів перебували позивач та її матір ОСОБА_4 . Внаслідок ДТП автомобіль позивачки отримав механічні ушкодження. ОСОБА_2 , її чоловік та матір отримали незначні тілесні ушкодження.

Постановою Балтського районного суду Одеської області від 28.07.2022 року ОСОБА_1 визнаний виним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (т.1, а.с.9-11).

Відповідно до рахунку №07/07 Т від 07.07.2022 року та акту виконаних робіт за транспортування автомобіля MERCEDES BENZ SPRINTER 209 cdi, держномер НОМЕР_2 із с.Немирівське до м.Балта Одеської області 07.07.2022 ОСОБА_2 сплатила ФОП ОСОБА_5 6 100 грн. (т.1,а.с.13, 14).

Згідно звіту незалежної оцінки з визначення матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, вартість матеріального збитку за прогнозованими витратами, завданого власнику колісного транспортного засобу Спеціалізованого вантажного малотонажного автомобіля-фургона «Mercedes-Benz Sprinter 209 CDI» складала 274 383,00 грн. (т.1, а.с.36-181).

На підставі договору про проведення незалежної оцінки нанесеного збитку, спричиненого власнику КТЗ внаслідок ДТП, від 09.07.2022 року та акту про прийняття-передачу виконання робіт від 20.09.2022 ОСОБА_2 сплатила СОД ТОВ «БТІ» 6 000,00 грн. за виконання робіт з визначення вартості нанесеного збитку внаслідок ДТП, при якому належний їй автомобіль отримав значні пошкодження та потребує капітального ремонту (т.1, а.с.15,16).

На час ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у АТ «СГ«ТАС». Страхова сума за заподіяну шкоду майну складає 130 000,00 грн. (т.1,а.с.12).

АТ «СТ «ТАС» за вказаним договором страхування 08.09.2022 року сплатило ОСОБА_2 страхове відшкодування в сумі 127 500,00 грн. (т.1,а.с.239).

Різниця між сумою вартості матеріального збитку та вартості оплати за оцінку складає 128 538,77 грн.

У встановленому законом порядку відповідач ОСОБА_1 вказані суми матеріальної шкоди не спростував.

Особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ст. 22 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За правилами ст. 1194 ЦК України, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди винуватець пригоди зобов`язаний сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Тому суд першої інстанції, враховуючи докази, що містяться в матеріалах справи, зокрема звіт незалежної оцінки та квитанції за виконання робіт по виконання звіту та транспортування автомобілю, прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову та стягнув з ОСОБА_1 , з вини якого сталося ДТП, на користь ОСОБА_2 , матеріальну шкоду у розмірі 158983,00 грн.

Посилання заявника апеляційної скарги на те, що наданий позивачем звіт незалежної оцінки з визначенням матеріального збитку у розумінні ст. 76 ЦПК України не є доказом, оскільки у даному випадку має бути проведена експертиза про визначення розміру збитку не заслуговують на увагу, з таких підстав.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Абзацом першим пункту 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 29 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Правові засади здійснення оцінки майна визначені Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Згідно п. 8 ч. 2 ст. 7 цього Закону проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування.

Звіт незалежної оцінки з визначенням матеріального збитку завданого MERCEDES BENZ SPRINTER 209 cdi, держномер НОМЕР_2 , виконаний СОД ТОВ «БТІ», який має сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 1148/20 (т.1,а.с.181), та містить інформацію щодо предмета доказування у даній справі, а тому в сенсі ст. ст. 77-78 ЦПК України є належним та допустимим доказом.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

За правилами ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.01.1995 р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 9 цієї Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Статтею 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Стягуючи з відповідача на користь позивачки моральну шкоду у розмірі 30 000,00 грн., суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що перебуваючи в салоні автомобіля під час ДТП, отримала незначні тілесні ушкодження, емоційне потрясіння, з вини відповідача зазнала переживань, незручностей у зв`язку з неможливістю протягом тривалого часу використовувати належний їй транспортний засіб, порушився її звичний уклад життя, вона змушена була докладати зусиль для його відновлення, що призвело до моральних переживань та душевних страждань.

З огляду на викладене, слід дійти висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції. Інші доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення, оскільки по своїй суті зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції щодо установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції. Ураховуючи, що судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовані фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального і процесуального права, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог, оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду - залишити без змін.

Оскільки зазначена справа згідно п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України є малозначною, то дана постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Балтського районного суду Одеської області від 12 травня 2023 рокузалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький