РІШЕННЯ
ЄУН № 337/4337/23
Провадження № 2/337/1504/2023
27.09.2023 м. Запоріжжя
Хортицький районний суд міста Запоріжжя у складі:
головуючого судді Мальованого В.О.,
за участі секретаря Крижко Я.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (далі позивач, споживач) до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» (далі відповідач 1), до Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаззбут» (далі відповідач 2), про захист прав споживачів
11.08.2023 від позивачів до суду надійшов позов до відповідачів про захист прав споживачів, який обґрунтований наступним.
Позивачі зареєстровані, мешкають та є власниками, наймачами квартир розташованих за адресою: АДРЕСА_1 . Є побутовими споживачами зі споживання природного газу, ці квартири обладнані газовими плитами для приготування їжі, лічильники газу не встановлено.
Зазначають, що з лютого 2017 року з платіжних документів Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаззбут» дізналися про збільшення норм споживання природного газу для них значно зросли.
Вказують, що неодноразово звертались в усній та письмовій формі з даного питання до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаззбут». Однак, часом на день подачі позову на думку позивачів, відповідачами так і не вирішено питання щодо встановлення індивідуальних газових лічильників та на підставі чого їм було незаконно нараховано підвищену оплату за газ з лютого 2017 року. А тому, позивачі вважають, що ці дії відповідачів, такими, що порушують їх права, як споживачів природного газу. А отже, позивачі змушені звернутися до суду за захистом своїх порушених прав шляхом визнання за ними права на забезпечення індивідуальними безкоштовними газовими лічильниками за рахунок Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» та зобов`язати Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» і Товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаззбут» провести перерахунок об`єму спожитого природного газу відповідно до норм встановлених Постановою Кабінету Міністрів України № 619 від 8 червня 1996 року «Про затвердження норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» в розмірі 3 м3 по особовим рахункам позивачів з лютого 2017 року.
Ухвалою суду від 16.08.2023 розгляд справи призначено без повідомлення (виклику) сторін у судове засідання, встановлено строки для подання заяв по суті справи.
04.09.2023 відповідач 1 скористався своїм процесуальним правом, надіслав до суду відзив звертаючи увагу суду на наступне.
Вбачається відсутність на законодавчому рівні та у відповідності до умов договору розподілу природного газу, у позивачів права вимагати від відповідача забезпечити йому встановлення лічильника природного газу в його квартирі за рахунок коштів відповідача та відповідно, що невиконання таких вимог позивачів з боку відповідача не є протиправними. Окрім того, наявний факт, що граничні об`єми споживання природного газу позивачу були нараховані на підставі вимог чинного законодавства та документів, які на теперішній час є чинними.
Так, на думку відповідача ним не порушено норм чинного законодавства, що передбачено ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», не порушено умови типового договору розподілу природного газу укладеного ним з позивачами. А тому, відсутні підстави щодо захисту порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивачів. Просить відмовити позивачам в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
12.09.2023 відповідач 2 скористався своїм процесуальним правом, надіслав до суду відзив зазначивши.
Включення побутових клієнтів відповідача 2 до реєстру ТОВ «ГК «Нафтогаз України» відбулось у червні, хоча офіційна дата зміни постачальника на інформаційній платформі оператора ГТС України зазначена 01.02.2022. На основі даних про обсяги споживання, які були визначені Оператором ГРМ, Товариством з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаззбут» відбулось у червні, однак офіційна дата зміни постачальника на інформаційній платформі Оператора ГТС України зазначена 01.05.2022. Так, на основі даних про обсяги споживання, які були визначені Оператором ГРМ, Товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаззбут» зафіксував борг/переплату за природний газ станом на 30.04.2022.
Отже, у зв`язку з тим, що відповідач 2 з 01.05.2022 не є постачальником природного газу для населення м. Запоріжжя та Запорізької області, станом на дату подання позивачами позову, Товариство не має змоги та механізму здійснити перерахунок нарахувань за спожитий природний газ за минулі періоди. Просить відмовити позивачам по справі в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.
Позивачі зареєстровані та мешкають, а також є власниками, наймачами квартир розташованих за адресою: АДРЕСА_1 . Є побутовими споживачами зі споживання природного газу, їх квартири обладнані газовими плитами для приготування їжі, лічильники газу не встановлено.
Вказують, що з лютого 2017 року з платіжних документів Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаззбут» дізналися про збільшення норм споживання природного газу, які для них стрімко зросли.
Зазначають, що неодноразово звертались в усній, письмовій формі з цього питання до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаззбут». Проте, станом на день подачі позову на думку позивачів, відповідачами так і не вирішено питання щодо встановлення індивідуальних газових лічильників та на підставі чого їм було незаконно нараховано підвищену оплату за газ з лютого 2017 року.
Відповідно до ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), ст. ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Так, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.
У ч. 1 ст. ст. 626, 629 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на, зокрема, захист своїх прав державою, належну якість продукції та обслуговування, звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.
Згідно з ч. 1 ст. 5 цього Закону держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності.
За змістом ст. 21 Закону, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення (п. 2 ч. 1 ст. 21).
Відповідно до п. 3, п. 4, п. 7 ч. 1 ст .21 цього Закону, крім інших випадків порушень прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо виконавець послуги нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, порушується принцип рівності сторін договору, ціну продукції визначено неналежним чином.
Відповідно до Закону України «Про житлово - комунальні послуги» № 1875-IV від 24.06.2004р., який втратив чинність з 01.05.2019р., а також Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017р., який введено в дію з 01.05.2019р., правовідносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово - комунальних послуг, мають ознаки зобов`язання, в силу яких виконавець комунальної послуги зобов`язаний забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, а споживач - оплачувати житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Постановою НКРЕКП № 2492 від 30.09.2015р. затверджено Кодекс газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРС).
Відповідно до глави 1 розділу 1 Кодексу ГРС, Оператор газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ) - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно -технологічного управління.
Згідно з пп. 1.1-1.3 Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП 30.09.2015р. за № 2498, цей договір є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Умови договору однакові для всіх споживачів України. Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь - яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.
Згідно з п. 2.1 Типового договору оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 18 Закону України «Про ринок природного газу», приладовий облік природного газу здійснюється з метою визначення за допомогою вузла обліку природного газу обсягів його споживання та/або реалізації, на підставі яких проводяться взаєморозрахунки суб`єктів ринку природного газу. Постачання природного газу споживачам здійснюється за умови наявності вузла обліку природного газу. Побутові споживачі у разі відсутності приладів обліку природного газу споживають природний газ за нормами, встановленими законодавством, до термінів, передбачених у ч. 1 ст. 2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».
Згідно із п. 10 гл. 2 розділу Х Кодексу ГРС установлення лічильників газу побутовим споживачам здійснюється відповідно до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» № 3533 - VI від 16.06.2011р., фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету, крім коштів місцевих бюджетів; інших джерел, не заборонених законодавством.
Побутові споживачі природного газу - фізичні особи (населення) можуть самостійно забезпечити встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу (індивідуальних лічильників) з подальшою компенсацією таких витрат за рахунок коштів, які ними сплачуються за тарифом на розподіл природного газу.
Пп. «а» п. 1 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу»передбачено, що суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі - до 01 січня 2018 року.
На час виникнення спірних правовідносин, а саме звернення позивачів до відповідачів та на час розгляду справи, пп. «а» п. 1 ч. 1 ст. 6 вказаного Закону передбачено, що суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі - до 01 січня 2023 року.
З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає позовні вимоги позивачів такими, що підлягають частковому задоволенню.
Як встановлено судом та не оспорюється сторонами, позивачі приєдналась до Типового договору розподілу природного газу, оскільки щомісячно споживають природний газ, та сплачують рахунки за спожитий природний газ. Вказані обставини відповідачами не спростовані.
Відповідно до умов Типового договору Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз», як Оператор ГРМ, взяло на себе зобов`язання постачати природний газ споживачам в необхідних об`ємах (обсягах), а позивачі взяли на себе зобов`язання своєчасно сплачувати вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором.
Наведеними вище спеціальними законами у сфері регулювання ринку природного газу обов`язок із встановлення лічильників газу (незалежно від виду - квартирних чи загальнобудинкових) покладений на суб`єктів господарювання, які здійснюють розподіл природного газу на відповідній території. Законом також чітко визначені джерела фінансування робіт з оснащення лічильниками газу (незалежно від виду - квартирних чи загальнобудинкових) населення: кошти суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, кошти відповідного бюджету, інші джерела, не заборонені законодавством. Отже, законом не передбачено покладення на споживача обов`язку фінансувати витрати зі встановлення лічильника газу у багатоквартирному будинку, в якому розташована його квартира, або ж у його квартирі.
Так, судом встановлено, що фактичною підставою відмови у встановленні в квартирі позивача індивідуального газового лічильника за рахунок Оператора ГРМ є намір встановлення в багатоквартирному будинку, в якому зареєстровані та мешкають позивачі, загальнобудинкового лічильника газу, що сторонами не оспорюється.
Серед іншого, для встановлення загальнобудинкового лічильнику природного газу оператор газорозподільної системи не міг діяти в односторонньому порядку, оскільки мав у договірному порядку врегулювати з власником (власниками) будинку (квартир), експлуатаційною організацією, балансоутримувачем будинку (будинків) тощо договірні відносини щодо зняття показань будинкового вузла обліку.
Відповідач 1, не погоджується з вимогою позивачів, як побутових споживачів щодо встановлення індивідуального квартирного лічильника газу, посилаючись зокрема, на те, що встановлення індивідуальних лічильників за рахунок газорозподільних підприємств там, де встановлено будинковий лічильник природного газу, не передбачено.
Так, в Законі України «Про забезпечення комерційного обліку газу» відсутні будь - які положення, які б передбачали встановлення для однієї категорії споживачів виключно індивідуальних газових лічильників, а для іншої категорії споживачів загальнобудинкових приладів обліку газу, а тому суд вважає, що відповідно до цього Закону Оператор ГРМ не вправі одноособово вирішувати питання, який саме газовий лічильник має бути встановлений для споживача - індивідуальний чи загальнобудинковий.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07 листопада 2018 року (справа № 214/2435/17, провадження № 14-347цс18) дійшла висновку, що відмова відповідача 1 (газорозподільної організації) встановити індивідуальні лічильники позивачам суперечить вимогам законодавства, порушує права позивачів. Волевиявлення позивачів на встановлення індивідуальних лічильників газу не може бути порушеним.
Зміст ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» свідчить про наявність безумовного обов`язку відповідних суб`єктів господарювання - газорозподільних організацій забезпечити встановлення лічильників для такої категорії споживачів природного газу, як населення, у вигляді приладів обліку природного газу, що дозволяють визначати обсяги споживання газу кожним окремим споживачем. Крім того, таких споживачів не зобов`язано відшукувати джерела фінансування приладів та робіт, які підлягають встановленню, або забезпечувати цими приладами відповідних суб`єктів господарювання.
Ст. 6 Закону визначає обов`язок газорозподільної організації встановити квартирні прилади обліку газу в багатоквартирному будинку.
Таким чином, на відповідача 1 покладений обов`язок встановлення лічильників газу побутовим споживачам, лише він повинен вживати заходів щодо залучення інших джерел фінансування цих робіт і покладання такого обов`язку на споживачів є неправомірним.
Відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів», волевиявлення позивача на встановлення індивідуальних лічильників газу не може бути порушеним.
Право позивачів, як побутових споживачів, на забезпечення індивідуальним лічильником газу встановлено законодавством, додаткового визнання цього права судовим рішенням не потребується, а тому суд вважає, що ефективним способом захисту порушеного права позивача в даному випадку буде зобов`язання відповідача 1 за свій рахунок здійснити встановлення індивідуального газового лічильника в квартирах позивачів, оскільки відповідач 1 відмовляється це зробити.
Такий спосіб захисту відповідає змісту порушеного права та характеру порушення, ґрунтується на вимогах закону та дозволяє забезпечити ефективне і реальне поновлення порушених прав позивачів.
При цьому, таке вирішення спору буде відповідати державній політиці у сфері житлово - комунальних послуг, забезпечить раціональне використання ресурсів та рівні можливості для позивачів з отримання послуги по газопостачанню; встановлення позивачам індивідуального лічильника забезпечить оплату ними саме того об`єму газу, який ними спожитий, що буде відповідати такому завданню цивільного законодавства, як справедливість.
За викладених обставин, суд дійшов висновку, що вимоги позивачів , щодо визнання за позивачами: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , право на забезпечення індивідуальними безкоштовними газовими лічильниками за рахунок AT «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» та визнання, що AT «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» відповідно до статті 6 Закону України «Про комерційний облік природного газу» зобов`язаний за свій рахунок у термін до 01 січня 2023 року здійснити встановлення в квартирах позивачів індивідуальних газових лічильників побутовим споживачам - позивачам а саме ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_3 , ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_4 , ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_5 , ОСОБА_5 в квартирі АДРЕСА_6 , ОСОБА_9 в квартирі АДРЕСА_7 , ОСОБА_7 в квартирі АДРЕСА_8 , ОСОБА_8 в квартирі АДРЕСА_9 підлягають задоволенню.
Що стосується позовних вимог про зобов`язання АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» провести перерахунок об`єму спожитого природного газу відповідно до норм встановлених Постановою Кабінету міністрів України № 619 від 08 червня 1996 року «Про затвердження норм споживання природного газу населення у разі відсутності газових лічильників» в розмірі 3м.куб. по особовим рахункам побутових споживачів-позивачів з лютого 2017 року та зобов`язання ТОВ «Запоріжгаз збут» провести перерахунок плати за спожитий газ по особовим рахункам побутових споживачів- позивачів з лютого 2017 року, а саме ОСОБА_1 по особовому рахунку НОМЕР_1 , ОСОБА_2 по особовому рахунку № НОМЕР_2 , ОСОБА_3 по особовому рахунку № НОМЕР_3 , ОСОБА_4 по особовому рахунку НОМЕР_4 , ОСОБА_5 по особовому рахунку № НОМЕР_5 , ОСОБА_9 по особовому рахунку № НОМЕР_6 , ОСОБА_7 по особовому рахунку № НОМЕР_7 , ОСОБА_8 по особовому рахунку № НОМЕР_8 , то в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається , як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Позивачі зазначаючи в позові, що починаючи з лютого 2017 року сплачують не по встановленим нормам 3 м.куб., а по 3,28 м.куб природного газу на одну особу в місяць , на підтвердження цих обставин не надали жодних доказів. За відсутності доказів, нарахувань та сплати споживачами за споживання природного газу за період з лютого 2017 року по теперішній час , суд позбавлений можливості судити про неправомірність дій з боку відповідачів і про наявність чи відсутність у позивачів порушеного права.
За статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини , які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Згідно статті 13 ЦПК України , суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи , поданим відповідно до цього Кодексу , в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Позивачі до суду з заявою про витребування доказів не зверталися.
Відповідно до ч.7 ст.81 ЦПК України , суд не може збирати докази , що стосуються предмета спору з власної ініціативи.
Таким чином позовні вимоги позивачів про зобов`язання відповідачів здійснити перерахунок об`єму газу та плати за спожитий газ з лютого 2017 року є не доведеними, а тому не підлягають задоволенню.
На підставі викладеного вище, позов слід задовольнити частково.
У відповідності зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Беручи до уваги, що позивачі звільнені від сплати судового збору при подачі даного позову до суду, суд вважає необхідним стягнути з відповідача 1 на користь держави судовий збір за вимогу немайнового характеру в розмірі 1073, 60 грн.
Керуючись ст. ст. 263 - 265 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаззбут», про захист прав споживачів - задовольнити частково.
Визнати за позивачами - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , право на забезпечення індивідуальними безкоштовними газовими лічильниками за рахунок AT «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз».
Визнати, що AT «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» відповідно до статті 6 Закону України «Про комерційний облік природного газу» зобов`язаний за свій рахунок у термін до 01 січня 2023 року здійснити встановлення в квартирах позивачів індивідуальних газових лічильників побутовим споживачам - позивачам , а саме: ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_3 , ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_4 , ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_5 , ОСОБА_5 в квартирі АДРЕСА_6 , ОСОБА_9 в квартирі АДРЕСА_7 , ОСОБА_7 в квартирі АДРЕСА_8 , ОСОБА_8 в квартирі АДРЕСА_9 .
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 27.09.2023 року.

Суддя В.О. Мальований