Постанова

Іменем України

Єдиний унікальний номер справи 756/10695/20
Номер апеляційного провадження 22-ц/824/12831/2023
Головуючий у суді першої інстанції О. В. Диба
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач
04 жовтня 2023 року місто Київ

Справа № 756/10695/20

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Поливач Л. Д. (суддя - доповідач),

суддів Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І.

секретар судового засідання Пасічник К. В.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_4 , на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 19 червня 2023 року, постановленуу складі судді Диби О. В., в приміщенні Оболонського районного суду м. Києва,

у с т а н о в и в :

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсними договору дарування гаражного боксу та договорів дарування квартир, у якому просить визнати недійсним договір дарування квартири, укладений 23.08.2017 між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом КМНО Коротюк О. В. за реєстровим №1598; визнати недійсним договір дарування гаражного боксу, укладений 21.09.2017 між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом КМНО Кірюховою Н. С. за реєстровим №1001; визнати недійсним договір дарування квартири, укладений 13.09.2017 між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом КМНО Кірюховою Н. С. за реєстровим №985.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 14.09.2020 відкрито загальне позовне провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 30.06.2021 закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 19.06.2023 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду про залишення позову без розгляду ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить її скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування зазначив, що суд безпідставно залишив поданий ним позов без розгляду, посилаючись на вимоги ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України. Апелянт вказав, що суд першої інстанції не мав законних підстав залишати без розгляду позовну заяву, застосувавши при цьому п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, оскільки факт повторної неявки позивача в судове засідання, належним чином повідомленого про час та місце судового розгляду, не мав місця. В матеріалах справи відсутні відомості щодо належного повідомлення позивача про розгляд справи, судові повістки від суду на адресу позивача не надходили, ніякої кореспонденції він не отримував. А повідомлення представника позивача про час, дату та місце розгляду справи за допомогою телефонного зв`язку не може вважатися належним чином повідомленням учасника справи про її розгляд. Суд безпідставно не взяв до уваги подані позивачем клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із його перебування за кордоном та бажанням особисто брати участь у розгляді цієї справи.

Крім того апелянт вказав, що у суду не було підстав залишати позов без розгляду у зв`язку із неявкою позивача, оскільки процесуальний закон дозволяє розгляд справи по суті спору без участі сторони позивача у судовому замсіданні. А тому 19.06.2023 у суду не було перешкод для розгляду справи по суті спору за відсутності позивача, оскільки позивач не відмовлявся в будь - який спосіб від заявлених ним вимог і в матеріалах справи відсутні беззаперечні докази про втрату позивачем інтересу до власної позовної заяви.

Своїм право на подачу відзиву на апеляційну скаргу відповідачі не скористалися.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Скрибка І. Ю. у судовому засіданні суду апеляційної підтримав подану апеляційну скаргу з викладених підстав та просив її задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання апеляційної інстанції не з`явилися, про час та дату розгляду справи повідомлялися належним чином. Будь - яких заяв, клопотань від відповідачів на час розгляду справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Суд апеляційної інстанції вважав за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів з урахуванням вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України. Їх неявка в судове засідання не унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та не перешкоджає її розгляду.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

У відповідності до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Із матеріалів справи вбачається, що ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 14 вересня 2020 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 30 червня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 27 січня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Постановою Київського апеляційного суду від 11 квітня 2023 року ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 27 січня 2023 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 04 травня 2023 року прийнято до провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсними договору дарування гаражного боксу та договорів дарування квартир та призначено до розгляду у судові засідання на 05.06.2023 та 19.06.2023.

Із матеріалів справи вбачається, що про час дату та місце розгляду справи, призначену у судові засідання на 05.06.2023 та 19.06.2023 позивач повідомлявся шляхом направлення йому судових повісток - повідомлень на поштову адресу вказаного у позові зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 та на зазначену у позові адресу для листування: АДРЕСА_2 (а.с.196. т. ІІ).

Крім того представник позивача ОСОБА_4 про час дату та місце розгляду справи, призначену у судові засідання на 05.06.2023 та 19.06.2023 повідомлявся шляхом направлення йому судової повістки - повідомлення на зазначену у позові адресу для листування: АДРЕСА_2 (а.с.200, т. ІІ).

Судові повістки - повідомлення про час, дату та місце розгляду справи у судове засідання, призначене на 05.06.2023 та 19.06.2023, направлені позивачу та його представнику на зазначену у позові адресу для листування: АДРЕСА_2 вручені уповноваженій особі, що підтверджується зворотніми повідомлення про вручення поштових відправлень (а.с. 211, 212, т.ІІ).

02 червня 2023 року на адресу суду надійшло клопотання позивача про відкладення 05.06.23 розгляду справи у зв`язку із перебуванням позивача за межами України та його бажанням особисто брати участь у судових засіданнях з метою належного представництва своїх інтересів. Також у клопотанні зазначено, що позивач просить звернути увагу на рекомендації Ради суддів України більш ніж доречними, оскільки дана справа не містить ознак такої, що потребує невідкладного розгляду (а.с. 213 -215, т.ІІ).

У зв`язку із неявкою у судове засідання, призначене на 05.06.2023, позивача та його представника судом було відкладено розгляд справи на 19.06.2023.

Із матеріалів справи вбачається, що про час дату та місце розгляду справи, призначену у судове засідання на 19.06.2023 позивач повідомлявся шляхом направлення йому судових повісток - повідомлень на поштову адресу вказаного у позові зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 та на зазначену у позові адресу для листування: АДРЕСА_2 (а.с.220. т. ІІ).

Представник позивача ОСОБА_4 про час дату та місце розгляду справи, призначену у судове засідання на 19.06.2023 повідомлявся шляхом направлення йому судової повістки - повідомлення на зазначену у позові адресу для листування: АДРЕСА_2 (а.с.221, т. ІІ).

Судові повістки - повідомлення про час, дату та місце розгляду справи у судове засідання, призначене на 19.06.2023, направлені позивачу та його представнику на зазначену у позові адресу для листування: АДРЕСА_2 вручені уповноваженій особі, що підтверджується зворотніми повідомлення про вручення поштових відправлень (а.с. 226, 227, т.ІІ).

17 червня 2023 року на адресу суду надійшло повторне електронне клопотання позивача про відкладення 19.06.23 розгляду справи у зв`язку із перебуванням позивача за межами України та його бажанням особисто брати участь у судових засіданнях з метою належного представництва своїх інтересів. Також у клопотанні зазначено, що позивач просить звернути увагу на рекомендації Ради суддів України більш ніж доречними, оскільки дана справа не містить ознак такої , що потребує невідкладного розгляду (а.с. 213 - 232, т.ІІ).

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 19 червня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсними договору дарування гаражного боксу та договорів дарування квартир залишено без розгляду.

Так, постановляючи ухвалу про залишення позову без розгляду суд виходив з того, позивач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судових засідань, про що свідчить, серед іншого, подання ним клопотань про відкладення розгляду справи, повторно не з`явився в судове засідання та не надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно із частинами першої та другою статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Згідно зі статтею 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Частинами першою, другою статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, в тому числі з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (частина п`ята статті 223 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

За правилами пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином умовою для залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України, є саме повторна неявка належним чином повідомленого про час і місце розгляду справи позивача.

При цьому повторною є друга поспіль неявка позивача, якщо він обидва рази був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та від нього не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 30 червня 2022 року у справі № 461/1190/21

Отже, залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Однією з підстав для залишення позову без розгляду є повторна, тобто двічі поспіль, неявка в судове засідання позивача, якщо від нього не надходило заяви про розгляд справи без його участі та існують перешкоди для такого розгляду.

Відповідно до положень ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, у разі першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Згідно ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Системний аналіз наведених процесуальних норм свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне.

При цьому процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду при неповідомленні причин неявки. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними.

Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд має право залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності, забезпечити участь у розгляді справи його представника. Заява про розгляд справи за відсутності позивача може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Таким чином, згідно з вимогами процесуального закону суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Також вказані норми законодавства не містять вказівки і на те, що для визнання неявки в судове засідання повторною попередня неявка повинна бути такою, що відбулася лише з невідомих суду причин, або з причин, що визнані судом неповажними. Правове значення в цьому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Відповідна правова позиція викладена у постанові від 31 серпня 2021 року у справі № 570/5535/17, в якій погоджуючись із судовими рішеннями про залишення позову без розгляду, Верховний Суд зазначив, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Наслідки у вигляді залишення позову без розгляду настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо нез`явлення позивача є перешкодою для розгляду справи. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи. Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Ініціювавши судовий розгляд справи, позивач насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 січня 2023 року у справі № 9901/278/21, провадження № 11-126заі22.

Суд зобов`язаний присікати недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі. Це забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору (постанови Верховного Суду, від 24 квітня 2019 року у справі № 757/23967/13-ц, провадження № 61-17220св18, від 28 жовтня 2021 року у справі № 465/6555/16-ц, провадження № 61-9020св21, від 12 травня 2022 року у справі № 645/5856/13-ц, провадження № 61-2876св20).

Судом установлено, що у судові засідання, призначені на 05.06.2023 та 19.06.2023 позивач та його представник не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином, про що свідчать наявні у матеріалах справи зворотні повідомлення про вручення поштових відправлень направлених судом позивачу та його представнику на поштову адресу, вказану у позові як адресу для листування: АДРЕСА_2 .

02 червня 2023 року на адресу суду надійшло електронне клопотання позивача про відкладення 05.06.23 розгляду справи у зв`язку із перебуванням позивача за межами України та його бажанням особисто брати участь у судових засіданнях з метою належного представництва своїх інтересів. Також у клопотанні зазначено, що позивач просить звернути увагу на рекомендації Ради суддів України більш ніж доречними , оскільки дана справа не містить ознак такої , що потребує невідкладного розгляду.

У зв`язку із неявкою у судове засідання, призначене на 05.06.2023, позивача та його представника судом було відкладено розгляд справи на 19.06.2023.

17 червня 2023 року на адресу суду від позивача надійшло ідентичне за змістом клопотання про відкладення 19.06.2023 судового розгляду справи.

Встановивши, що будучи належним чином повідомленими про розгляд справи позивач та його представник у судові засідання 05.06.2023 та 19.06.2023, тобто двічі поспіль не з`явилися, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про залишення позову без розгляду з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, оскільки неявка позивача та його представника у судове засідання, призначене на 19.06.2023, є повторною, а заяв про розгляд справи за відсутності позивача до суду, на час ухвалення відповідного процесуального рішення, не надходило.

Відтак суд був позбавлений законних підстав здійснити розгляд справи за відсутності позивача без подачі ним заяви про розгляд справи без його участі. А тому такі доводи апеляційної скарги суд апеляційної інстанції оцінює критично.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що залишаючи позов без розгляду поважність причин неявки в судове засідання пов`язується лише з першою неявкою, а при повторній неявці позов залишається без розгляду незалежно від причин такої неявки, що узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 31 серпня 2021 року у справі № 570/5535/17.

Отже, суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Правове значення при залишенні позову без розгляду має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Доводи апеляційної скарги про неналежне повідомлення позивача про розгляд справи, призначене на 05.06.2023 та 19.06.2023 колегія суддів оцінює критично, оскільки судові повістки - повідомлення про час, дату та місце розгляду справи, направлені судом на поштову адресу вказану у позовній заяві як адресу для листування ( АДРЕСА_2 ) були вручені уповноженій особі у відповідності до вимог закону.

При цьому вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі (ч. 5 ст. 130 ЦПК України).

Крім цього подання позивачем клопотань про відкладення розгляду справи свідчить про його обізнаність про дату, час і місце розгляду справи 05.06.2023 та 19.06.2023.

Жодних доказів про неможливість прибуття до суду представника позивача ОСОБА_4. або іншого представника позивача матеріали справи не містять.

Окрім цього, суд апеляційної інстанції вважає, що позивач та його представник відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України не були позбавлені можливості брати участь у судових засіданнях суду першої інстанції в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, в тому числі із використанням системи відеоконференцзв`язку комплексу технічних засобів програмного забезпечення «EasyCon» у випадку, якщо через військову агресію Російської Федерації проти України вони перебувають за межами міста Києва чи за кордоном. Проте відповідних клопотань стороною позивача до суду подано не було, таких клопотань до суду не надходило.

Європейський суд з прав людини вказав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Каракуця проти України", заява № 18986/06, від 16 лютого 2017 року).

Праву особи на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу; заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Так, згідно ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Будучи належно повідомленими та не з`явившись двічі поспіль в судове засідання, позивач та його представник очевидно та поза всяким розумним сумнівом діяли на власний розсуд та за своєї розсудливості і обачливості мали передбачати наслідки таких процесуальних дій.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, п. 10 ч. 3 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Однією з основних засад здійснення цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Окрім того, розгляд справи упродовж розумного строку є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, про що неодноразово вказував у своїх рішенням Європейський суд з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Даючи оцінку доводам, викладеним у апеляційній скарзі, з огляду на низку тверджень, що не стали предметом аналізу в даній постанові, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом першої інстанції норм процесуального права свого підтвердження не знайшли.

Процесуальний закон щодо наслідків неявки позивача у судові засідання є зрозумілим і передбачуваним, щодо його застосування існує усталена судова практика.

Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Колегія суддів враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону. З урахуванням строків розгляду справи, часу знаходження справи у провадженні суду, поведінки позивача щодо виконання ним свого обов`язку щодо явки в судове засідання, відсутності заяви про розгляд справи за його відсутності, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду про наявність підстав для залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду.

Окрім того, залишення заяви без розгляду не перешкоджає особі після усунення умов, що були підставою залишення позову без розгляду, звернутися до суду повторно.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалена з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі позивача.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 386, 389 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_4 , залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 19 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 06 жовтня 2023 року.

Судді

Л. Д. Поливач

А. М. Стрижеус

О. І. Шкоріна