ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_1 яка діє в інтересах ОСОБА_2

на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 грудня 2021 року

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Аналітик Фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року ТОВ «Аналітик Фінанс» звернулося до суду з вищевказаною заявою.

Заява обґрунтована тим, що заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 травня 2015 року у справі № 2011/16697/12 позовні вимоги ПАТ КБ «Правекс Банк» були задоволені та стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії № 12005-010/07Ф від 31 серпня 2007 року у сумі 59 706,99 євро, що дорівнює 1 136 224 грн. 02 коп. та судовий збір у сумі 3 654 грн.

В подальшому 22 серпня 2017 року між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, у відповідності до умов якого первісний кредитор передав (відступив) новому кредитору свої вимоги до боржника, заставодавця, а новий кредитор набув права вимоги первісного кредитора за кредитним договором, укладеним з відповідачем.

Надалі, між ТОВ «ФК «Авістар» та ТОВ «Фінансова компанія «ГЕФЕСТ» було укладено Договір відступлення права вимоги № 20191219 від 19 грудня 2019 року, у відповідності до умов якого первісний кредитор передав (відступив) новому кредитору свої вимоги до боржника, заставодавця, а новий кредитор набув права вимоги первісного кредитора за кредитним договором, укладеним з відповідачем.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 березня 2021 року у справі № 2011/16697/12 було залучено ТОВ «ФК «ГЕФЕСТ» до участі у справі, як правонаступника ТОВ «ФК» Авістар» по цивільній справі № 2011/16697/12 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Між ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» та ТОВ «Аналітик Фінанс» було укладено Договір № 30072020 від 30 липня 2020 року та Договір про відступлення прав вимог за Договором іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Лапкевич Т.В. 30 липня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 865, відповідно до якого ТОВ «Аналітик Фінанс» набуло прав вимог за Договором про відкриття кредитної лінії № 12005-010/07Ф від 31 серпня 2007 року, Договором про внесення змін та доповнень до договору про відкриття кредитної лінії № 12005-010/07Ф від 20.06.2008 року, Договором іпотеки № 12005-010/07Ф від 31.08.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Яновою О.Є. 31 серпня 2007 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3308 з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до вищевказаних договорів.

У відповідності до п. 3.1. Договору № 30072020 купівлі-продажу прав вимоги від 30 липня 2020 року, право вимоги до Боржника переходить до Покупця з моменту підписання Сторонами Акту прийому-передачі Права вимоги, що є невід`ємною частиною цього Договору, який підписується відповідно до вимог пунктів 3.2. - 3.3. даного Договору.

Згідно п. 3.2. зобов`язання щодо підписання Акту прийому-передачі Права вимоги виникає у Продавця в момент отримання від Покупця Ціни відчуження в повному обсязі й відповідно до вимог статті 4 цього Договору.

Згідно п. 4.1. Сторони домовились про те, вартість Прав вимог за цим Договором становить 636 794 (шістсот тридцять шість тисяч сімсот дев`яносто чотири) гривні 10 копійок, без ПДВ.

При цьому, факт сплати за вказаним Договором підтверджується Платіжним дорученням від 30.07.2020 року за № 20.

З наведеного вбачається, що ТОВ «Аналітик Фінанс» внаслідок набуття права вимоги за Договором про відкриття кредитної лінії № 12005-010/07Ф року, Договором іпотеки № 12005-010/07Ф від 31 серпня 2007 року, являється правонаступником первісного кредитора та стягувача у виконавчому провадженні ТОВ «ФК «Гефест».

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 грудня 2021 року заяву ТОВ «Аналітик Фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження задоволено.

Замінено стягувача у виконавчому провадженні з виконання заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 травня 2015 року у справі № 2011/16697/12 за позовом ПАТ КБ «Правекс Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Аналітик Фінанс».

Ухвала мотивована тим, що вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Не погодившись з даною ухвалою місцевого суду її в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду оскаржила ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , просила її скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви ТОВ «Аналітик Фінанс», посилаючись на невідповідність висновків, викладених в ухвалі суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ОСОБА_2 не була належним чином повідомлено про дату та час розгляду справи, в матеріалах справи відсутні докази вручення судової повістки, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та безумовною підставою для скасування судового рішення.

Окрім того, в матеріалах справи відсутні беззаперечні докази відступлення права вимоги.

Зазначила, що розмір заборгованості, право вимоги якої було відступлено ТОВ ФК «Гефест» ТОВ «Аналітик Фінанс» за договором відступлення прав вимоги від 30.07.2020, суттєво перевищує розмір заборгованості, який був встановлений судовим рішенням.

Також, в апеляційній скарзі на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 грудня 2021 року апелянтом були викладені заперечнння на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.11.2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 адвоката Назаренко М.В. про зупинення провадження у справі.

Заперечення на дану ухвалу суду зводяться до того, що в провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебуває на розгляді цивільна справа № 638/5885/21 за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Аналітик Фінанс» про встанволення нікчемності правочинів та скасування запису про державну реєстрацію, предметом якого є договір купівлі-продажу прав вимоги від 30.07.2020 укладеного між ТОВ «ФК «Гефест» та ТОВ «Аналітик Фінанс», тому відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний був зупинити провадження до вирішення вищевказаної справи.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому ст. 360 ЦПК України, до суду апеляційної інстанції не надходило.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Розпорядженням Верховного Суду від 25.03.2022 року № 14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду - Полтавському апеляційному суду.

В судове засідання представник ОСОБА_2 адвокат Назаренко М.В., будучи належним чином повідомленою про дату та час розгляду справи не з?явилася.

Судова повістка була направлена на вказану в апеляційній скарзі електронну пошту ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Відповідно до даної довідки, судова повістка-повідомлення про судове засідання доставлена на електронну адресу, вказану ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, 01.06.2023 о 08:30:32.

У постанові Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 759/14068/19 вказано, що якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. З огляду на це, суд, який комунікує з учасником справи з допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.

Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи.

Електронна адреса ОСОБА_1 зазначена на бланку адвокатського бюро «Назаренко Мар`яни», де також вказано ідентифікаційний код юридичної особи, адреса та контактні дані та на якому міститься апеляційна скарга, а тому є її офіційною електронною адресою.

Згідно ч. 5 ст. 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням і цій особі.

Таким чином, ОСОБА_2 та її представник адвокат Назаренко М.В. були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд та вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц, якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне розглядати справу за відсутності належно повідомлених про розгляд справи ОСОБА_2 та її представника адваоката Назаренко М.В.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції не повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 травня 2015 року у справі № 2011/16697/12 позовні вимоги ПАТ КБ «Правекс Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії № 12005-010/07Ф від 31 серпня 2007 року задоволені.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Правекс Банк» заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії № 12005-010/07Ф від 31.08.2007 в сумі, еквівалентній на день стягнення 59706,99 євро, що дорівнює 1136224, 02 грн. та судовий збір у сумі 3654 грн. (т. 1, а.с. 121-122).

Вищевказане рішення ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області від 07 липня 2016 року (т. 1, а.с. 205-208) та ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 жовтня 2017 року залишено без змін (т. 2, а.с. 70-72).

Постановою державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби м. Харків від 11.10.2016 на підставі виконавчого листа № 2011/16697/12 виданого 08.09.2016 року Дзержинським районним судом м. Харкова було відкрито виконавче провадження № 52826146 (т. 2, а.с. 75).

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2018 року у справі № 2011/16697/12 було замінено стягувача у виконавчому проваджені з виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 травня 2015 року по справі № 2011/16697/12 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії, а саме замінено стягувача - Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар» (т. 2, а.с. 178-179).

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 березня 2021 року у справі № 2011/16697/12 було залучено ТОВ «ФК «ГЕФЕСТ» до участі у справі, як правонаступника ТОВ «ФК» Авістар» по цивільній справі № 2011/16697/12 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості (т. 3, а.с. 50).

Між ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» та ТОВ «Аналітик Фінанс» було укладено Договір № 30072020 купівлі-продажу прав вимоги від 30 липня 2020 року та Договір про відступлення прав вимог за Договором іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Лапкевич Т.В. 30 липня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 865, відповідно до якого ТОВ «Аналітик Фінанс» набуло прав вимог за Договором про відкриття кредитної лінії № 12005-010/07Ф від 31 серпня 2007 року, Договором про внесення змін та доповнень до договору про відкриття кредитної лінії № 12005-010/07Ф від 20 червня 2008 року, Договором іпотеки № 12005-010/07Ф від 31 серпня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Яновою О.Є. 31 серпня 2007 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3308 з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до вищевказаних договорів (т. 4, а.с. 35-41).

Відповідно до п. 3.1. Договору № 30072020 купівлі-продажу прав вимоги від 30 липня 2020 року, право вимоги до Боржника переходить до Покупця з моменту підписання Сторонами Акту прийому-передачі Права вимоги, що є невід`ємною частиною цього Договору, який підписується відповідно до вимог пунктів 3.2. - 3.3. даного Договору.

Згідно п. 3.2. зобов`язання щодо підписання Акту прийому-передачі Права вимоги виникає у Продавця в момент отримання від Покупця Ціни відчуження в повному обсязі й відповідно до вимог статті 4 цього Договору.

На виконання даних пунктів договору між сторонами було складено акт прийому-передачі прав вимоги від 30.07.2020 (т. 4, а.с. 44).

Згідно п. 4.1. Сторони домовились про те, що вартість Прав вимог за цим Договором становить 636 794 (шістсот тридцять шість тисяч сімсот дев`яносто чотири) гривні 10 копійок, без ПДВ.

Вищевказана сума була перерахована ТОВ «Аналітик Фінанс» на рахунок ТОВ «ФК «Гефест», що підтверджується платіжним дорученням № 20 від 30.07.2020 (т. 4, а.с. 45).

На підставі вищевикладених обставин справи, суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість заяви ТОВ «Аналітик Фіінанс» про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Колегія суддів погоджується з даним висновком місцевого суду з наступних підстав.

Питання процесуального правонаступництва врегульовано частиною першою статті 55 ЦПК України, відповідно до якої у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане з переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника.

Для настання процесуального правонаступництва необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника. У кожному конкретному випадку для вирішення питання про можливість правонаступництва суду необхідно досліджувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.

Підставою для процесуального правонаступництва є правонаступництво у матеріальному правовідношенні, яке настало після відкриття провадження у справі. Тому особливості здійснення процесуального правонаступництва визначаються особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав й обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках зміни сторони у правовідносинах, в яких виник спір.

Отже, процесуальне правонаступництво, передбачене статтею 55 ЦПК України, є переходом процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

Водночас відповідно до статті 55 ЦПК України заміна учасника справи його правонаступником допускається не будь-коли (не впродовж невизначеного строку), а лише на стадіях судового процесу. Тобто таке право не є абсолютним та обмежено часовими рамками певних стадій судового процесу.

Згідно з частинами першою, другою, п`ятою статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення документа до виконання, оскільки у разі пропуску такого строку виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання. Отже, за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання. Така правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/10031/13 та від 11 березня 2021 року у справі № 910/2954/17.

У постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21) Велика Палата Верховного Суду зазначила (пункти 27-130), що реалізація процесуального правонаступництва повинна мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва здійснюється з процесуальною метою реалізації правонаступником прав щодо виконання судового рішення у виконавчому провадженні, відтак потребує розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим. Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закінчене, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництва, якщо виконавче провадження закінчене, заявник має здійснювати процесуальні дії (наприклад, оскаржити постанову про закінчення виконавчого провадження), спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати ці питання в комплексі. За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні і підстави для процесуального правонаступництва. Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

Враховуючи наведене, для вирішення питання щодо заміни сторони у виконавчому провадженні вирішальним є встановлення наявності відкритого виконавчого провадження, в якому ставиться таке питання.

Аналогічні висновки вказані Верховним Судом у постановах від 10 серпня 2022 року у справі № 127/2-2509/09 (провадження № 61-2001св22) та від 15 лютого 2023 року у справі № 520/17203/13 (провадження № 61-4475св22).

З матеріалів справи вбачається, що постановою державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби м. Харків від 11.10.2016 на підставі виконавчого листа № 2011/16697/12 виданого 08.09.2016 року Дзержинським районним судом м. Харкова було відкрито виконавче провадження № 52826146.

Відомостей щодо його закриття чи повернення виконавчого листа стягувачу матеріали справи не містять.

Враховуючи вищевказані обставини справи та вимоги законодавства суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви ТОВ «Аналітик Фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження.

Разом з тим, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками - повідомленнями.

Згідно ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Суд апеляційної інстанції враховує правову позицію Європейського суду з прав людини (далі також - «ЄСПЛ»), сформульовану в рішенні від 8 листопада 2018 року у справі «Созонов та інші проти України», у якій ЄСПЛ зазначив, що загальна концепція справедливого судового розгляду, яка охоплює фундаментальний принцип змагальності процесу (див. рішення у справі «Руїз-Матеос проти Іспанії» (Ruiz-Mateos v. Spain), від 23 червня 1993 року, пункт 63, Серія А, № 262), вимагає, щоб особу, щодо якої порушено провадження, було проінформовано про цей факт (див. рішення у справі «Діліпак та Каракайя проти Туреччини» (Dilipak and Karakaya v. Turkey), заяви № 7942/05 та № 24838/05, пункт 77, від 04 березня 2014 року). Принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представляти свою справу за таких умов, які не ставлять її у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною (див. рішення у справах «Авотіньш проти Латвії» [ВП] () [GC], заява № 17502/07, пункт 119, ЄСПЛ 2016, та «Домбо Бехеєр Б.В. проти Нідерландів» (Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands), від 27 жовтня 1993 року, пункт 33, Серія А № 274).

ЄСПЛ дійшов до висновку, що на національні суди покладено обов`язок з`ясувати чи були судові повістки або інші документи завчасно отримані сторонами та, за необхідності, зафіксувати таку інформацію у тексті рішення (див. рішення у справі «Ганкін та інші проти Росії» (Gankin and Others v. Russia), заява № 2430/06 та інші, пункт 36, від 31 травня 2016 року). У разі невручення стороні належним чином судових документів, вона може бути позбавлена можливості захищати себе у провадженні (див. рішення у справі «Заводнік проти Словенії» (Zavodnik v. Slovenia), заява № 53723/13, пункт 70, від 21 травня 2015 року, із подальшими посиланнями).

Колегія суддів встановила, що матеріали справи не містять відомості про належне повідомлення ОСОБА_2 про судове засідання призначене на 29.11.2021, судова повістка повернулася до суду без вручення адресату, після ухвалення судового рішення (т. 4, а.с. 192-193).

Таким чином, при ухваленні судового рішення судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, що є підставою для його скасування.

В апеляційній скарзі містяться заперечення на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.11.2021, якою відмовлено у зупиненні провадження у даній справі.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 10 січня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.11.2021 повернуто апелянту, оскільки дана ухвала суду не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Заперечення обґрунтовані тим, що в провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа № 638/5885/2121 за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Аналітик Фінанс» про встанволення нікчемності правочинів та скасування запису про державну реєстрацію, предметом якого є договір купівлі-продажу прав вимоги від 30.07.2020 укладеного між ТОВ «ФК «Гефест» та ТОВ «Аналітик Фінанс».

Вказала, що у випадку задоволення позовних вимог у справі № 638/5885/21 виключається процесуальна можливість заміни стягувача у справі №2011/16697/12, оскільки нікчемність договору купівлі-продажу прав вимоги від 30.07.2020 укладеного між ТОВ «ФК «Гефест» та ТОВ «Аналітик Фінанс», свідчить про відсутність у ТОВ «Аналітик Фінанс» прав правонаступника, тому відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України наявні підстави для зупинення провадження.

Відмовляючи у задоволенні зупинення провадження суд першої інстанції, вказав, що нормами цивільного процесуального закону не передбачено можливості зупинення провадження на стадії виконання судового рішення.

Колегія погоджується з даним висновком місцевого суду з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі: об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Відповідно до цієї ж норми права суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього кодексу, - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи (пункт 5 частина перша статті 253 Цивільного процесуального кодексу України).

Також пунктом 33постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»визначаючи наявність передбачених ЦПК України підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, врахувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

В той же час необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що свідчить про порушення положень частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 910/5425/18.

Оскільки зупинення провадження в справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення, то за обставин застосування вказаної норми, суди мають належним чином обґрунтувати висновки, яких дійшов суд при постановленні ухвали.

З наведених у зазначеній нормі підстав вбачається, що провадження у справі може бути зупинено лише до закінчення її розгляду по суті (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 906/806/15).

Таким чином, норми ст. 251 ЦПК України вказують на можливість зупинення розгляду справи судом на стадії вирішення спору та не передбачають можливості зупинення розгляду заяв, в тому числі поданих на стадії виконання рішення (аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 906/806/15).

З огляду на викладене, ухвала Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.11.2021 є законною та обґрунтованою, а наявні в апеляційній скарзі заперечення безпідставними.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 374 ч. 1 п. 2, 376 ч. 1 п. 4, ч. 3 п. 3, 381, 382, 384, 442 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 яка діє в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 грудня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Аналітик Фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження задовольнити.

Замінити стягувача у виконавчому провадженні з виконання заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 травня 2015 року у справі № 2011/16697/12 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "Правекс Банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінінї № 12005-010/07Ф з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гефест» на його правонаступника Товаритсво з обмеженою відповідальністю «Аналітик Фінанс».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О. Ю. Кузнєцова

Судді: А. І. Дорош

О. А. Лобов