РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2023 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Верещінської І.В.,

за участю секретаря Прищепи С.С.,

представника заявника - адвоката Новохацької В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києва в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Новохацька Вікторія Володимирівна , заінтересована особа: ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , на строк 6 (шість) місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав відносно заявника, ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які проживають разом з заявником, шляхом: заборони ОСОБА_3 наближатись на 500 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; місця тренувань ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 ; місця роботи ОСОБА_1 , АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 ; місця навчання неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , середнього загальноосвітнього закладу № 121, розташованого за адресою: м. Київ, Каменярів, 32; обмежити спілкування з неповнолітніми дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Заявник в обґрунтування заяви посилається на те, що з 2013 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , який розірвано у 2022 році. В шлюбі народилась діти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Заявниця стверджує, що ОСОБА_3 переслідує її за місцем проживання, у спортивному залі, висловлюється на її адресу нецензурною лайкою, завдає їй тілесних ушкоджень , внаслідок чого вона неодноразово викликала поліцію. Кривдник постійно надсилає заявниці та її батькам повідомлення, які містять погрози. На зауваження не реагує та у відповідь вчиняє насильницькі дії, часто в присутності дітей.

07.10.2021 року, 08.02.2022 року заявниця зверталась до органів поліції з заявою про її побиття ОСОБА_3 .

Вказує також, що 17.07.2023 року, 19.07.2023 року, 28.07.2023 року, 31.07.2023 року зверталась до органів поліції із заявами про погрози ОСОБА_3 . За вказаними фактами складено адміністративні протоколи відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 173 КУпАП.

Відповідно до висновку експертного дослідження № 043-214-2023 від 03.08.2023, складеного Київським міським клінічним бюро судово-медичної експертизи, нанесені ОСОБА_1 тілесні ушкодження за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень. За вказаним фактом 02.08.2023 року внесено відповідні відомості до ЄРДР за № 0000922. Також відносно ОСОБА_3 винесено терміновий заборонний припис серії АА «261185». Однак ОСОБА_3 вказаний припис не виконується та він продовжує вчиняти протиправні идіяння відносно ОСОБА_1 .

З огляду на викладені підстави заявник просить вжити заходи щодо заінтересованої особи.

Представник заявника в судовому засіданні вимоги заяви підтримала та просила задовольнити, оскільки вважає що життя ОСОБА_1 та життя її дітей під загрозою з боку кривдника.

Заінтересована особа в судове засідання не прибув, про розгляд заяви повідомлявся двічі в установленому законом порядку.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, заслухавши представника заявника, суд приходить до переконання про наявність підстав для видачі обмежувального припису.

Протидія насильству у сім`ї є одним із важливих напрямів суспільного розвитку. Вона розглядається не лише як соціальна проблема, а, насамперед, як проблема захисту прав людини. При здійсненні насильства у сім`ї відбувається порушення прав і свобод конкретної людини, що вимагає втручання з боку держави і суспільства.

Статтею 350-2 ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

До переліку осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, належить, зокрема, подружжя, колишнє подружжя, мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя) та діти подружжя (колишнього подружжя) (ч.2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За п. 7 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Згідно з ч.3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У п.9 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з п. 3 ч.1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Таким чином, зважаючи на наведені правила Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі.

Згідно із ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Звертаючись до суду з заявою про видачу обмежувального припису, заявник посилається на те, що з 2013 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , який розірвано у 2022 році. В шлюбі народились діти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Заявник стверджує, що ОСОБА_3 переслідує її за місцем проживання, у спортивному залі, висловлюється на її адресу нецензурною лайкою, завдає їй тілесних ушкоджень , внаслідок чого вона неодноразово викликала поліцію.

Згідно рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 26 вересня 2023 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстрований 4 лютого 2013 року відділом реєстрації актів цивільного стану в м. Каїрі, АР Єгипет, номер реєстрації в РАГС 489, розірвано. Серед причин, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, було, серед іншого, емоційне та подекуди фізичне насилля, свідками якого регулярно ставали діти.

Як вбачається із вищезазначеного рішення суду та зазначається заявником, діти сторін проживають із заявником.

Як свідчать матеріали справи, відносно ОСОБА_3 31.07.2023 року складено чотири адміністративні протоколи за ч.1 ст. 173-2 КУпАП України (ВАВ 272646, ВАВ272647, ВАВ 272645, ВАВ272644) за вчинення насильства в сім`ї.

Консультаційним висновком ортопеда-травматолога від 01.08.2023 року встановлена наявність множинних гематом переднього відділу шийного відділу хребта, гематома лівого плечового суглоба, набряк шийного відділу. Дане підтверджується і консультаційним висновком невролога від 01.08.2023 року.

Відповідно до висновку експертного дослідження № 043-214-2023 від 03.08.2023, складеного Київським міським клінічним бюро судово-медичної експертизи, нанесені ОСОБА_1 тілесні ушкодження за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень (множинні підшкірні гематоми в області шиї). За вказаним фактом заявником 02.08.2023 року внесено відповідні відомості до ЄРДР за № 0000922.

Також відносно ОСОБА_3 Солом`янським УП ГУНП в м. Києві винесено терміновий заборонний припис серії АА №261185 з 31.07.2023 року строком на 10 діб. Проте, даний припис ним був порушений, факт порушення був зафіксований у рапорті оперативного чергового Солом`янського УП ГУНП в м. Києві від 08.08.2023 року, коли ОСОБА_3 переслідував заявницю біля спортзалу.

Також заявницею надано скрін-шоти повідомлень від кривдника образливого змісту, які містять погрози як їй, так і її матері, які суд визнає належними і допустимими доказами та враховує при прийнятті рішення. Дані повідомлення надходили на пошту заявниці, а також на її мобільний телефон та телефон матері заявниці. Представник заявниці стверджує, що надані скрін-шоти повідомлень є лише частиною тих, які направлялися кривдником, бо багато з них вона видалила. Також наявні повідомлення заінтересованої особи старшій дитині колишнього подружжя - ОСОБА_4 , які свідчать про спробу приниження особистості заявниці перед дітьми.

Доказів, які б спростовували вказану обставину, заінтересованою особою не надано.

Отже, за результатами оцінки наданих заявником доказів і пояснень в судовому засіданні, суд дійшов до переконання, що через тривалий і систематичний психологічний тиск, який проявляється у словесних образах, погрозах, приниженнях і залякуваннях, фізичне насильство - нанесення тілесних ушкоджень, що здійснює ОСОБА_3 щодо колишньої дружини та за чим спостерігають неповнолітні діти, - заявник та неповнолітні діти сторін як особи, що постраждали від домашнього насильства, потребують невідкладного захисту у порядку, передбаченому Законом № 2229-VIII, а відтак суд вбачає підстави для видачі обмежувального припису з покладенням на заінтересовану особу заборони вести листування, телефонні переговори та у будь-який спосіб спілкуватися або контактувати із заявником та неповнолітніми дітьми.

При розгляді даної справи суд виходить із наявності встановлених фактів систематичного вчинення психологічного та фізичного насильства ОСОБА_3 відносно заявника, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Тому заслуговують на увагу доводи заявника про те, що її життя та здоров`я під загрозою, систематичні випадки насильницьких дій призвели до постійних побоювань за свою безпеку, неможливості відчувати себе захищеними від повторення протиправних дій кривдника.

Проаналізувавши наявні докази, суд вважає, що у даній справі наявні очевидні ризики повторного заподіяння домашнього насильства ОСОБА_3 відносно колишньої дружини ОСОБА_1 та їх спільних дітей.

Оскільки такі дії вчиняються у присутності дітей, що негативно впливає на їх емоційний стан, то, з метою застосування превентивного засобу, стримування та попередження повторення неправомірних дій зі сторони кривдника, суд вважає, що до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис на строк чотири місяці, який суд вважає достатнім в силу ч.4 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» для стимулювання ОСОБА_3 до правомірної поведінки, дотримання правил встановленого правопорядку, запобігання правопорушенням, поваги до прав, честі і гідності інших громадян. З огляду на наведене позов підлягає до задоволення частково.

На думку суду, видача обмежувального припису повинна забезпечити дієвий, ефективний та невідкладний захист заявника і дітей від домашнього насильства та буде сприяти недопущенню повторних випадків такого насильства, а інтереси жертв домашнього насильства у даній конкретній ситуації переважають над інтересами кривдника, який впродовж дії припису буде позбавлений права на спілкування з дітьми.

З огляду на характер дій кривдника та сукупність даних про його особу, підстав для його направлення для проходження програми для кривдників суд не вбачає.

Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить за рахунок держави.

Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Керуючись ст.ст. 350-2,350-5,350-6 ЦПК України, ст.ст.1, 2, 26 Закону України «Про протидію та запобігання домашньому насильству», суд,

УХВАЛИВ:

Заяву - задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , на строк 4 (чотири) місяці, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав відносно заявника, ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , та відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які проживають разом з заявником, шляхом заборони ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 :

наближатись на 500 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 ; місця тренувань ОСОБА_1 : АДРЕСА_3 ; місця роботи ОСОБА_1 : АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 ; місця навчання неповнолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , середнього загальноосвітнього закладу № 121, розташованого за адресою: м. Київ, Каменярів, 32;

тимчасово обмежити спілкування з неповнолітніми дітьми ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

У задоволенні інших вимог заяви - відмовити.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Про видачу обмежувального припису повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.В. Верещінська