Справа № 682/462/23
Провадження № 2/682/235/2023
РІШЕННЯ
29 вересня 2023 року
Славутський міськрайонний суд
Хмельницької області у складі:
головуючої судді Мотонок Т. Я.,
за участю секретаря судових засідань Мелашенко О.В.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Славута цивільну справу № 682/462/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_4 , про стягнення боргу за розпискою,
23.02.2023 до суду надійшов позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кучерук Т.М., до ОСОБА_3 про стягнення боргу за розпискою.
Ухвалою суду від 06.03.2023 у даній справі відкрито провадження та призначено судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
11.04.2023 розгляд справи було відкладено за клопотання представника відповідача.
28.04.2023 розгляд справи було відкладено у зв`язку із неявкою представника відповідача до суду.
24.05.2023 судове засідання по справі відкладено за клопотаннями представника відповідача.
08.06.2023 розгляд справи було відкладено у зв`язку із задоволенням судом клопотання представника відповідача про залучення до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, ОСОБА_4
10.07.2023 розгляд справи відкладено за клопотанням позивачки.
12.09.2023 розгляд справи було відкладено за клопотанням представника відповідача.
Позивачка ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги та позицію свого представника.
Відповідачка ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_5 в судове засідання не з`явились та про причини неявки не повідомляли.
Від третьої особи, ОСОБА_6 , будь-яких заяв та клопотань до суду не надходило.
Заслухавши учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частиною 1 ст. 1049 ЦК України, встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.
У відповідності до ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.
Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
Договір позики є реальною, оплатною або безоплатною угодою, що підтверджує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. З метою забезпечення правильного застосування статей 1046, 1047ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.
Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 та від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17.
За змістом ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Таким чином, суду на підтвердження укладення договору позики була надана письмова розписка.
На підставі наведеного, суд приходить до висновку про доведений факт щодо наявності заборгованості за договором позики від 14.01.2022 року, укладеного між сторонами. Після укладення цього договору позивачка всі обов`язки, передбачені договором, виконала, а відповідачка взагалі не виконала своїх зобов`язань.
14.02.2023 позивачка ОСОБА_1 направила відповідачці ОСОБА_3 вимогу про виконання зобов`язання згідно розписки. Позивачка повідомила, що у разі несплати боргу вона має намір звернутися до суду із позовом (а.с. 14, 15).
Таким чином, зазначені представником відповідача кошти були надіслані на картковий рахунок ОСОБА_1 в якості виконання зобов`язань за розпискою від 15.12.2021.
Отже, оскільки відповідачка відмовляється виконувати взяті на себе зобов`язання згідно договору позики від 25.01.2022, сума позики нею досі не повернута, суд вважає, що права позивача порушені і підлягають судовому захисту.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд звертає увагу на таке.
Відповідно до ч.ч. 1-3 статті 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Верховний суд у справі № 922/676/21 вказав, що подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності.
Згідно ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Судом встановлено, що 17 січня 2023 року між ОСОБА_2 (адвокатом) та ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги (а.с. 16-17).
На обґрунтування суми витрат на правову допомогу представником позивача додано розрахунок суми гонорару (вартості послуг) за надану правничу допомогу. Так, згідно розрахунку, ОСОБА_2 надав ОСОБА_1 послуги наступного характеру: зустріч з клієнтом, вивчення наданих клієнтом матеріалів, надання консультації щодо суті спору, необхідних документів для підготовки позову (6 годин, вартість 3000 грн.); пошук та аналіз актуальної судової практики з питань застосування законодавства у спірних правовідносинах (6 годин, вартість 3000 грн.); зустріч із клієнтом, прийняття додаткових документів для складання позову, обговорення способу захисту порушеного права клієнта (5 годин, вартість 2500 грн.); зустріч з клієнтом для надання консультацій щодо порядку проведення юридичного супроводу (5 годин, вартість 2500 грн.); складання позовної заяви (15 годин, вартість 7500 грн.); оформлення додатків до позовної заяви (5 годин, вартість 2000 грн.) (а.с. 22).
У відзиві на позовну заяву представник відповідача заперечував щодо заявленого представником позивача розміру судових витрат зазначаючи, що задекларована кількість витраченого представником позивача часу є завищеною, про що у відзиві на позов наведено мотиви та додано відповідні докази.
Враховуючи наведені вище норми закону суд вважає за доцільне погодитись із позицією представника відповідача про те, що сума заявлених позивачкою витрат на правову допомогу адвоката є очевидно неспівмірною із складністю справи, яка розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Окрім того, як і представником відповідача зазначено, так і самим представником позивача підтверджено наявність аналогічного за змістом позову до ОСОБА_3 , який було подано ОСОБА_2 як представником позивача у іншій справі (а.с. 44-49).
Окрім того, з відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню сплачений при подачі позовної заяви до суду судовий збір у сумі 1073 грн. 60 коп. судового збору.
Керуючись ст. 4, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_4 , про стягнення боргу за розпискою задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , паспорт: НОМЕР_5 , виданий 19 липня 2013 року Славутським МВ УМВС України в Хмельницькій області) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 , паспорт НОМЕР_7 , виданий 26 листопада 2001 року Славутським МВ УМВС України в Хмельницькій області) 1073 грн. 60 коп. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок) судового збору.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та проголошено: 06.10.2023.

Суддя Мотонок Т. Я.