Справа № 243/1133/23
Провадження № 2/243/848/2023
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 жовтня 2023 року м. Слов`янськ
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючий суддя Дюміної Н.О.
при секретарі Петрусі Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором процентної позики, -
04 квітня 2023 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором процентної позики.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 29.11.2021 року вона позичила відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 2750 Євро, про що сторони уклали договір № 350-11 та, позичальником додатково було написано розписку про отримання цих коштів. Позика надавалася на п`ять календарних місяців з моменту укладення договору позики, тобто борг мав бути повернутий ОСОБА_1 до 30.04.2022 року, але позичальник порушив свої зобов`язання, кошти не повернув. Також, 29.11.2021 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір поруки №350, згідно якого поручитель ОСОБА_3 зобов`язалася перед позикодавцем відповідати за виконання ОСОБА_2 по всім його зобов`язанням, що виникли з процентної позики №350-11 від 29.11.2021.
11.08.2022 року ОСОБА_2 повернув частину боргу в сумі 398,00 євро, що підтверджується випискою від 20.12.2022 № 915F5DGLV8VKJ2GT, після чого залишок боргу становить 2352,00 євро.
05.01.2023 року позивачем було надіслано письмову претензію відповідачу-1, в якій ОСОБА_1 було висунуто вимогу невідкладно, але в будь-якому випадку до 07.02.2023 року, виконати своє зобов`язання у передбачений Договором позики спосіб, сплативши суму позики і нарахованих за її користування процентів. Відповіді на зазначену претензію позивачем отримано не було.
Відносно сплати відсотків за користування позикою то, відповідно до п.2.3., п.2.4. Договору проценти за використання позики у розмірі 60% річних від суми позики повинні нараховуватися щомісячно, починаючи з наступного дня після прострочення строку повернення позики і до дня фактичного повернення позики.
Враховуючи, що сума позики повинна була бути повернена позивачу до 30.04.2022 включно, нарахування процентів, з урахуванням одного календарного дня на повернення суми боргу, що передбачено у договорі, розпочалося з 01.05.2022.
Відповідно 60 % річних від суми позики буде становити: Сума санкції = С х Z х Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Z - відсоток річних, зазначений в договорі.
З 01.05.2022 до 10.08.2022 2750,00 х 60% х 102 : 365 :100=461,10 євро.
З 12.08.2022 до 21.03.2023 2352,00 х 60% х 222 : 365 :100=858,32 євро.
Крім цього п.5.2. Договору в разі прострочення повернення суми позики Позивач має право зокрема на сплату йому суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми.
Сума 3% річних, що підлягає стягненню з відповідачів розраховується за формулою: Сума санкції= С х 3 х Д : 365 : 100, до С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення.
З 01.05.2022 до 10.08.2022 2750,00 х 3% х 102 : 365 :100= 23,05 євро.
З 12.08.2022 до 21.03.2023 2352,00 х 3% х 222 : 365 :100= 42,92 євро.
Всього штрафних санкцій: 65,97 євро.
Водночас, відповідно до п.5.3. Договору при порушенні Позичальником строку повернення позики Позичальник повинен сплатити готівкою Позикодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення повернення позики.
Розрахунок суми пені здійснюється за формулою: Пеня = С х 2УСД х Д : 100, де С - сума заборгованості за період, 2 УСД - подвійна облікова ставка НБУ в день прострочення, Д- кількість днів прострочення.
01.05.2022 - 02.06.2022 : 10,00 (облікова ставка НБУ) - 107 658,37 (сума боргу) х (2 х 10,00 : 365 ) х33 днів (прострочення) : 100 = 1946,70 грн.
03.06.2022 - 10.08.2022 : 25,00 (облікова ставка НБУ) - 107 658,37 (сума боргу) х (2 х 25,00 : 365 ) х 69 днів (прострочення) : 100 = 10 175,93 грн.
12.08.2022 - 21.03.2023 : 25,00 (облікова ставка НБУ) - 92 077,27 (сума боргу) х (2 х 25,00 : 365 ) х 222 днів (прострочення) : 100 = 28 001,58 грн.
Всього штрафних санкцій : 40 124,21.
Таким чином, сума пені станом на 17.02.2023 складає 27 390,07 гривень, що з урахуванням обмінного валютного курсу НБУ складає 705 евро.
Згідно правової позиції Верховної палати Верховного суду, викладеної у численних постановах, зокрема у Постанові по справі № 373/2054/16-ц від 16.01.2019 р., у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Таке ж правило застосовується і до стягнення процентів за користування позикою, і до стягнення 3% річних на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України.
Отже, відповідальність позичальника і поручителя є солідарною, відповідачі не реагують на надіслані позивачем письмові претензії, борг в повному обсязі не погашений, тому позивач просить суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість, яка складається з: суми позики - 2352 Євро, процентів за користування позикою у розмірі 60 відсотків річних -1319,41 Євро, 3% річних -65,97 Євро; та 40 124,21 грн. пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ та вирішити питання відшкодування судових витрат.
Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 07 квітня 2023 у справі відкрите спрощене позовне провадження без виклику сторін. Справу прийнято до провадження судді Дюміної Н.О.
Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 серпня 2023 року судом, під час перевірки матеріалів справи, після відкриття провадження, було встановлено, що подана позовна заява без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України та позовну заяву залишено без руху із встановленням строку для усунення недоліків.
Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 12 вересня 2023 продовжено розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором процентної позики. Перейдено від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 , який діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги АС №1058513 від 20 квітня 2023 року не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими повідомленнями про отримання судових повісток. 09 вересня 2023 року представник позивача надіслав на адресу суду заяву з проханням розгляд справи проводити у їх відсутності, на задоволенні позову наполягали. Не заперечували проти винесення заочного рішення по справі.
Відповідач ОСОБА_2 , в судове засідання повторно не з`явився, будучи у встановленому законом порядку повідомленим про день та час розгляду справи шляхом надсилання судових повісток, проте згідно поштового конверту відмовився від отримання судової повістки, а відповідач ОСОБА_3 повідомлялась про розгляд даної справи шляхом розміщення оголошення на сайті судової влади про виклик у судове засідання, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила.Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України якщо учасник справи був належним чином повідомлений про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з`явились, суд, керуючись ч.2 ст.247 ЦПК України, розглянув справу без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд на підставі ст.280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно правового змісту положень ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Судом встановлено, що 29.11.2021 між Позивачем та Відповідачем укладено договір надання процентної позики №350-11, відповідно до якого позивач ОСОБА_2 отримав в борг у позивачки ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 2750 Євро.
Відповідно до п. 4.1. зазначеного вище договору строк повернення позики становить п`ять календарних місяців з моменту, що обумовлений п. 3.3. цього договору. У пункті 3.3. договору вказано, що позика вважається наданою позикодавцем позичальнику з моменту передання грошових коштів, що підтверджується розпискою, підписаною позичальником у момент передачі йому суми позики.
Розписка про отримання позики підписана відповідачем ОСОБА_2 29.11.2021.
Згідно з п.4.3. договору після закінчення строку, визначеного в п.4.1. цього договору, відповідач зобов`язується протягом одного календарного дня повернути позивачці ОСОБА_1 позику.
Враховуючи, що розписка про отримання позики була підписана відповідачем ОСОБА_2 21.11.2021, останній був зобов`язаний повернути суму позики до 30.04.2022 включно.
Відповідач ОСОБА_2 у зазначені строки зобов`язання щодо повернення грошових коштів в сумі 2750 Євро за вказаним договором позики в повному обсязі не виконав.
Відповідно до виписки від 20.12.2022 № 915F5DGLV8VKJ2GT, 11.08.2022 ОСОБА_2 повернув частину боргу у розмірі 398 Євро, після чого залишок боргу становить 2352,00 Євро.
Також 29.11.2021 між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_3 був укладений договір поруки №350, згідно з п. 1. якого поручитель зобов`язався перед позикодавцем відповідати за виконання ОСОБА_2 всіх його зобов`язань, що виникли з договору процентної позики № 350-11 від 29.11.2021.
Відповідно до п. 3. та п. 4. договору поруки відповідачка ОСОБА_3 відповідає перед позивачкою в тому ж обсязі, що і відповідач ОСОБА_2 , в тому числі за сплату суми позики, відсотків, сплату пені та штрафних санкцій за несвоєчасне повернення позики; відповідальність відповідачки ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_2 перед позивачкою є солідарною.
05.01.2023 року позивачем було надіслано письмову претензію відповідачу- ОСОБА_2 , в якій ОСОБА_1 було висунуто вимогу невідкладно, але в будь-якому випадку до 07.02.2023 року, виконати своє зобов`язання у передбачений Договором позики спосіб, сплативши суму позики і нарахованих за її користування процентів. Відповіді на зазначену претензію позивачем отримано не було.
На підставі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір в силу приписів ст. 638 ЦК України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона /позикодавець/ передає у власність другій стороні /позичальникові/ грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до вимог ч.1 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
За частиною 2 цієї статті на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно з частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Отже, письмова форма договору позики унаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво-чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.
Зазначені висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 13 грудня 2017 року № 6-996цс17.
Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобов`язана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
В ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання /неналежне виконання/.
Доказів повернення коштів в повному обсязі отриманих в якості позики суду не надано.
Враховуючи вищенаведене, що відповідач ОСОБА_2 не виконав свої зобов`язання за договором №350-11 про надання процентної позики, не повернув позивачці грошові кошти в сумі 2352,00 Євро, за виконання ОСОБА_2 зобов`язань за договором поруки поручилась відповідно до договору поруки №350 відповідачка ОСОБА_3 , то з них на користь позивачки необхідно стягнути в солідарному порядку 2352,00 Євро.
Щодо позовної вимоги про стягнення процентів за користування позикою у розмірі 60 % річних, суд зазначає наступне.
Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: 1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесяти кратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; 2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками.
Крім цього, із правової позиції висловленої у Постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 року у справі № 6-63цс13, вбачається, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.
Так, за ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику /грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем/ у строк та в порядку, що встановлені договором.
Сторони погодили, що в разі порушення позичальником зобов`язання в частині повернення боргу, позичальнику нараховуються відсотки 60 % річних.
Згідно з п.2.4. договору, проценти нараховуються щомісячно, починаючи з наступного дня після прострочення строку повернення позики і до дня фактичного повернення позики.
У позовній заяві позивачка просила стягнути з відповідачів в солідарному порядку в тому числі 665 євро як суму процентів за користування позикою у розмірі 60% річних.
Як на підставу для нарахування суми процентів позивачка посилалась на п.п.2.3., 2.4. договору позики. Ними передбачено, що у випадку порушення позичальником п.4.1. цього договору (порушення строку повернення позики) позичальник зобов`язаний сплачувати проценти в розмірі 60% річних від суми позики, проценти нараховуються щомісячно, починаючи з наступного дня після прострочення строку повернення позики і до дня фактичного повернення позики.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 порушив умови укладеного договору, оскільки належним чином не виконав свого зобов`язання щодо повернення позики в обумовлений сторонами строк та сплати процентів за порушення строку повернення позики, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.
Згідно ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визнані умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Сторони уклали зазначений договір позики, при цьому погодили усі його істотні умови.
Таким чином, між сторонами існують договірні правовідносини з позики, встановленим є порушення позичальником зобов`язання щодо повернення боргу. У суду відсутня будь-яка інформація щодо оскарження позичальником договору позики, чи окремих його умов.
Перевіривши наведений позивачкою розрахунок процентів за користування позикою у розмірі 60% річних за період з 01.05.2022 по 10.08.2022 та з 12.08.2022 по 21.03.2023 в сумі 1319,41 євро, судом встановлено, що він є повним, чітким, об`єктивним, узгоджується з умовами договору, тому суд бере його за основу при винесенні цього рішення.
Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що виконання відповідачем ОСОБА_2 зобов`язань за вказаним договором позики було забезпечено порукою ОСОБА_3 , суд вважає необхідним стягнути вказану позивачем суму заборгованості за неповерненою позикою та процентів за користування позикою з відповідачів солідарно.
Що стосується позовної вимоги про стягнення 3% річних від простроченої суми та стягнення пені у вигляді подвійної облікової ставки НБУ, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
У контексті статей 524, 533, 535, 625 ЦК України можна зробити висновок, що грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті чи в іноземній валюті), таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.
Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, в постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року №6-49цс12, і Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для відступу від такої позиції.
За змістом ч.2 ст.625 ЦК України відповідальність боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, шляхом сплати трьох процентів річних у разі прострочення виконання грошового зобов`язання може бути застосована лише у тому разі, якщо договором не передбачений інший розмір процентів.
Між тим, сторони договору позики №351-11 від 29.11.2021р. узгодили у пунктах 2.3, 2.4 договору проценти за порушення позичальником строку повернення позики в розмірі 60 % від суми боргу та порядок їх нарахування, тому вимоги позивача в цій частині є безпідставними та необґрунтованими.
Також при визначені суми заборгованості по процентам, визначеним відповідно до ст.625 ЦК України слід враховувати, що відповідно до п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Воєнний стан в Україні введений з 24 лютого 2022 року. Тобто з урахуванням викладеного нарахування процентів, визначених ст.625 ЦК України, можливе лише до 23 лютого 2022 року.
Щодо позовних вимог позивача про стягнення пені у вигляді подвійної облікової ставки НБУ суд зазначає наступне.
Звертаючись до суду із дійсним позовом, позивач просила стягнути пеню у національній валюті України - гривні.
Відповідно до п.5.3. договору позики від 29.11.2021, при порушенні позичальником строку повернення позики (п.4.1. договору) позичальник повинен сплатити готівкою позикодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення повернення позики.
Так, відповідно до частин другої та третьої ст.546 ЦК України- пеня є видом забезпечення виконання зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
За змістом приписів параграфу 2 глави 49 ЦК України особливість пені у тому, що вона нараховується з першого дня прострочення та доти, поки зобов`язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов`язання. Тобто, вона може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано у законі чи в договорі.
Також при визначені суми заборгованості по пені слід враховувати, що відповідно до п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Воєнний стан в Україні введений з 24 лютого 2022 року. Тобто з урахуванням викладеного нарахування пені, можливе лише до 23 лютого 2022 року.
Позивач, заявляючи вимогу про стягнення 3% річних та стягнення пені у вигляді подвійної облікової ставки НБУ за договором позики від 29.11.2021 №350-11 в сумі 65,97 Євро не враховував вимоги п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України відповідно до якої позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, а щодо стягнення пені позивачем не взято до уваги вимоги п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України відповідно до якої позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь позикодавця неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.
З огляду наведеного, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги про стягнення з відповідачів 3 % річних та стягнення пені у вигляді подвійної облікової ставки НБУ .
Таким чином, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.
Розподіл судових витрат.
При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 1075,18 грн., відповідно до Закону України «Про судовий збір».
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позов заявлено з ціною 186437,03 грн., а підлягає задоволенню в сумі 143730,19 грн, що складає 77,09% Тому з відповідачів на користь позивачки слід стягнути 1437,24 грн судового збору.
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 206, 259, 264-265, 267, 268 ЦПК України, 525-527, 546, 554, 611, 629, 1048, 1054 ЦК України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором процентної позики задовольнити частково.
Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , заборгованість за договором №350-11 про надання процентної позики від 29.11.2021 року в сумі 3671 (три тисячі шістсот сімдесят один) Євро 41 євроценти (з яких 2352 Євро сума неповернутої позики, 1319,41 Євро 60 відсотків річних).
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , судовий збір у розмірі 718 (сімсот вісімнадцять) гривень 23 копійок з кожного.
В решті вимог позову - відмовити.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Повний текст рішення виготовлено 12 жовтня 2023 року.
Суддя Н.О. Дюміна