СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2023 року Солом`янський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Жовноватюк В.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за несвоєчасне виконання зобов`язання,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь 3% річних у сумі 18007,58 грн, інфляційних втрат 65443,27 грн та судові витрати.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що постановою Київського апеляційного суду від 10.11.2020 стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики у розмірі 753216,05 грн. 07.12.2020 на виконання постанови апеляційного суду позивачем отримано виконавчий лист. 26.08.2021 на рахунок позивача Святошинським ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) перераховано заборгованість відповідача у розмірі 753216,05 грн. Відтак станом на момент звернення до суду заборгованість відповідача за невиконання грошового зобов`язання становить 83450,85 грн. З цих підстав просить позов задовольнити.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 07 червня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику.

04.07.2023 до суду надійшов відзив, у якому ОСОБА_2 просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування зазначає, що заявляє про застосування позовної давності. Крім того, нарахування будь-яких відсотків та платежів на тіло позики не допускається після спливу строку позики.

03.07.2023 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначає, що звернулась в межах трирічного строку, встановленого закону, тому підстав для застосування строку давності не вбачається. Крім того, твердження відповідача є помилковими, оскільки характер правовідносин передбачений ст. 625 ЦК України.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 29 серпня 2023 року у задоволенні клопотанні відповідача про розгляд справи в загальному порядку з викликом сторін та зупинення провадження у цивільній справі відмовлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду і вирішення справи, суд приходить до наступного висновку.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України).

Судом встановлено, що постановою Київського апеляційного суду від 10 листопада 2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в сумі 753216,05 грн.

07.12.2020 Солом`янським районним судом міста Києва, на виконання постанови Київського апеляційного суду, видано виконавчий лист № 760/8114/18.

16.12.2020 постановою головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пилипчуком К.Р. відкрито виконавче провадження № НОМЕР_3 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 коштів у розмірі 753216,05 грн.

25.03.2021 постановою головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Компанцем Р.В. приєднано ВП № НОМЕР_3 до зведеного ВП № НОМЕР_4.

25.03.2021 постановою головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Компанцем Р.В. призначено суб`єкта оціночної діяльності.

Платіжним дорученням № 34928 від 25.08.2021 Святошинський ВДВС у м. Києві перерахував на рахунок ОСОБА_1 753216,05 грн, призначення платежу - борг ОСОБА_3 , ВД№760/8114/18 від 07.12.2020; №63914288; Кошти за ВД, стягнуті на користь стягувача. Платіж проведений банком 26.08.2021.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Положеннями ст. 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Так, позивач надає свій розрахунок заборгованості. Відповідач з наданим рахунком не погоджується, однак власний не надає.

З приводу цього суд зазначає, що при визначенні розміру заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (у цьому випадку - зроблений позивачем розрахунок заборгованості), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю бо частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.

Викладене узгоджується із постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 серпня 2023 року, справа № 201/6750/16.

Суд з наданим позивачем розрахунком не погоджується, відтак необхідно викласти власний розрахунок.

Оскільки постановою апеляційного суду від 10 листопада 2020 року ухвалено нове рішення, відтак 3% річних та інфляційні втрати необхідно рахувати з 10.11.2020 по дату виплати заборгованості - 26.08.2021.

Інфляційні витрати: Розрахунок здійснюється за формулою ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 ) ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, ...... ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення. Останній період IIc (101,30 : 100) x (100,90 : 100) x (101,30 : 100) x (101,00 : 100) x (101,70 : 100) x (100,70 : 100) x (101,30 : 100) x (100,20 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) = 1.08598453. Інфляційне збільшення: 753 216,05 x 1.08598453 - 753 216,05 = 64 764,93 грн.

3% річних: Розрахунок здійснюється за формулою: Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення. Період прострочення грошового зобов`язання: з 10/11/2020 до 31/12/2020, 753 216,05 x 3 % x 52 : 366 : 100, кількість днів у періоді 52, сума 3 210,43 грн. з 01/01/2021 до 26/08/2021, 753 216,05 x 3 % x 238 : 365 : 100, кількість днів у періоді 238, сума 14 734,14 грн. Всього штрафних санкцій: 17 944,57 грн.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач має заборгованість: 3% річних 17944,57 грн та інфляційні втрати 64764,93 грн.

Також суд звертає увагу, що застосування строків позовної давності здійснюється за окремою заявою сторони у справі.

Крім того, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий п.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

За таких обставин, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягнення судовий збір у розмірі 1064,00 грн (82709,5*1073,6:83450,85).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 89, 141, 258-259, 263-268, 274 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за несвоєчасне виконання зобов`язання - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 / РНОКПП НОМЕР_1 / на користь ОСОБА_1 / РНОКПП НОМЕР_2 / 3% річних у розмірі 17944,57 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 / РНОКПП НОМЕР_1 / на користь ОСОБА_1 / РНОКПП НОМЕР_2 / інфляційні втрати у розмірі 64764,93 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 / РНОКПП НОМЕР_1 / на користь ОСОБА_1 / РНОКПП НОМЕР_2 / судовий збір у розмірі 1064,00 грн.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.С. Жовноватюк