Справа № 276/1820/23
Провадження по справі №2/276/390/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року смт. Хорошів

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Бобра Д.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Свиридок А.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

13.09.2023 до Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 200226,81 грн, мотивуючи свої вимоги неналежним виконанням відповідачем умов кредитних договорів, які було укладено між Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» (далі позивач, АТ «ПУМБ», Банк) та ОСОБА_1 (далі відповідач, ОСОБА_1 ,), а саме: 25.12.2019 на підставі кредитного договору № 601 видано кредитну карту з кредитним лімітом у сумі 3000 грн., який в подальшому було збільшено до 46400 грн.; 24.12.2021 на підставі кредитного договору № 201 видано кредит у сумі 89100 грн.

Ухвалою суду від 18.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 11.10.2023.

Представник позивача у судове засідання не прибув, в позовній заяві просить розглянути справу в спрощеному позовному провадженні та за відсутності представника АТ «ПУМБ».

Відповідач прибув на розгляд справи, відзив на позовну заяву не подавав. В судовому засіданні ОСОБА_1 визнав, що дійсно має кредитну заборгованість перед позивачем за вказаними в позовній заяві кредитними договорами, заборгованість виникла через неможливість її сплати у зв`язку з початком військової агресії росії проти України та втратою ним місця роботи.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Положеннями частини першої статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з частиною першою статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За правилами статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (частина перша, друга статті 640 ЦК України).

У відповідності до частини першої статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до частини першої, другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Так, згідно положень статті 1046 цього Кодексу договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).

Правилами статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 530ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини першої статті 536 цього Кодексу за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Положеннями частини другої статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У відповідності до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Правилами статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 25.12.2019 року між ОСОБА_1 та АТ «ПУМБ» було укладено кредитний договір шляхом підписання відповідачем заяви № 601 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО), підписанням якої відповідач акцептував публічну пропозицію АТ «ПУМБ», яка розміщена на веб-сайті Банку: pumb.ua, в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані їй в процесі обслуговування (з урахуванням усіх змін) і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через Дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку), а при обранні послуги з укладення Договору страхування, підписанням цієї заяви підтвердив свою згоду на укладення Договору страхування на зазначених умовах. Відповідачу було відкрито поточний рахунок у гривні, оформлена та видана платіжна картка кредитна карта НОМЕР_1 .

У заяві про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб зазначено, що відповідач (клієнт) просив встановити на його поточний рахунок у гривнях, відкритий за цією заявою, Кредитний ліміт у сумі 3000 грн.; розмір річної процентної ставки складає 47,88%; розрахунковою та платіжною датою є 30 число кожного місяця; строк дії Кредитного ліміту, розмір мінімального платежу та інші умови надання та обслуговування Кредитної картки встановлюється відповідно до умов ДКБО (а.с.8)

Перед підписанням заяви відповідач ознайомився з умовами Паспорта споживчого кредиту (а.с.8, зворотня сторона).

Згідно п.3 підписаного 25.12.2019 року відповідачем та АТ «ПУМБ» Паспорту споживчого кредиту відкрито кредитну лінію з кредитним лімітом 3000 грн., строк кредитування становить 12 місяців з автоматичною пролонгацією. Відповідно до п.4, п.5 Паспорту споживчого кредиту базова процентна ставка становить 47,88 % річних; порядок повернення кредиту: щомісячно не пізніше настанні платіжної дати протягом встановленого строку кредитування, за наявності заборгованості за кредитом на кінець звітного Розрахункового періоду. (а.с.8, зворотня сторона)

АТ «ПУМБ» виконав свої зобов`язання за кредитним договором та надав відповідачу кредит на умовах, передбачених цим договором, відповідач кредит отримав. В подальшому, відповідно до умов кредитного договору кредитний ліміт було збільшено до 46400 грн. (а.с.35) Відповідач користувався кредитними коштами позивача, знімав з кредитного рахунку кошти для власних потреб, періодично сплачував кошти в рахунок повернення отриманих кредитних коштів, але свої зобов`язання за вказаним договором не виконав, в результаті чого станом на 05.07.2023 року виникла заборгованість у розмірі 73175,11 грн., з яких: 46214,11 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 26961,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. (а.с.41-44)

05.07.2023 АТ «ПУМБ» направлено на адресу відповідача письмову вимогу щодо необхідності погашення заборгованості в розмірі 73175,11 грн. за кредитним договором № 601від 25.12.2019 (а.с.34-35)

Зазначені обставини підтверджуються: письмовою вимогою №336 від 05.07.2023 на адресу відповідача щодо необхідності погашення заборгованості в розмірі 73175,11 грн. (а.с.33); розрахунком заборгованості (а.с.38-39), банківською випискою/Особовим рахунком за період з 25.12.2019 по 05.07.2023 року (а.с.41-44).

Оскільки відповідач не сплатив заборгованість по основній сумі боргу та за відсотками за кредитним договором, не спростував наявність боргу по кредиту та відсотках, суд вважає позовні вимоги АТ «ПУМБ» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Виходячи з викладеного, з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 601від 25.12.2019 у розмірі 73175,11 грн., з яких: 46214,11 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 26961,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Крім того, ОСОБА_1 уклав з АТ «ПУМБ» кредитний договір № 201від 24.12.2021, за яким отримав кредит у сумі 89100 гривень.

У заяві про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб зазначено, що відповідач (клієнт) просив надати споживчий кредит на наступних умовах: сума 89100 грн; строк 36 місяців; розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 2,99%; розмір процентної ставки 0,01% річних; видача кредиту шляхом банківського переказу на рахунок НОМЕР_2 в АТ «ПУМБ», код отримувача , отримувач ОСОБА_1 . (а.с. 4-5)

Також у заяві вказано, що ОСОБА_1 підписанням даної заяви беззастережно підтвердив, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування (далі ДКБО) фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ»: pumb.ua, в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані їй в процесі обслуговування (з урахуванням усіх змін) і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через Дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку), а при обранні послуги з укладення Договору страхування, підписанням цієї заяви підтвердив свою згоду на укладення Договору страхування на зазначених умовах.

Перед підписанням заяви відповідач ознайомився з умовами Паспорта споживчого кредиту (а.с.5).

Як зазначив позивач, у зв`язку з невиконанням своїх зобов`язань за кредитним договором № 201 від 24.12.2021, відповідач станом на 05.07.2023 має заборгованість в сумі 127051,70 грн., з яких: 83349,62 грн. - заборгованість за кредитом; 11,04 грн. - заборгованість процентами; 43691,04 грн. - заборгованість за комісією;

Пунктом 5 Паспорта споживчого кредиту визначено порядок повернення кредиту та наведено відповідний графік.

У матеріалах справи міститься копія платіжної інструкції № TR. 54783605.51628.8810 від 24.12.2021, що підтверджує надання кредитних коштів відповідачу по договору № 201 від 24.12.2021, та відповідає способу надання споживчого кредиту, що був обраний нею при підписанні заяви. (а.с.36)

Крім того, стороною позивача надано виписку/Особовий рахунок за період з 24.12.2021 по 05.07.2023 по рахунку відповідача, яка разом з іншими доказами підтверджує рух коштів, в тому числі щодо погашення кредиту, формування суми заборгованості, наявність якої є належним та допустимим доказом щодо заборгованості за укладеним кредитним договором. (а.с.36-37, 40-41)

Таким чином, судом встановлено, що між сторонами укладено договір у письмовій формі, в якому зазначено розмір та умови надання кредиту, його повернення.

Разом з тим, з позовної заяви вбачається, що відповідачем не виконувалися належним чином умови укладеного між сторонами договору, у результаті чого у нього виникла вищевказана заборгованість перед позивачем.

Відповідач не сплатив заборгованість по основній сумі боргу та за відсотками за кредитним договором, не спростував наявність боргу.

Суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом та відсотками є правомірними та підлягають задоволенню.

Натомість щодо стягнення заборгованості по комісії за обслуговування кредиту суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Законом України «Про споживче кредитування», який вступив в дію 10.06.2017, безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

При цьому, у відповідності до частини першої статті 11 вказаного Закону після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Умови договору, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Так, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13.07.2022 (справа № 496/3134/19) відступила від висновків, викладених у постановах ВС від 01.04.2020 року в справі № 583/3343/19 та від 15.03.2021 в справі № 361/392/20, та прийшла до висновку, що боржник за договором споживчого кредитування може один раз на місяць безоплатно отримувати від банку інформацію про стан кредитної заборгованості. Тому банк не має права передбачати в умовах договору щомісячну плату за такі послуги.

Велика Палата Верховного Суду констатувала, що Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Проаналізувавши норми законодавства, Велика Палата Верховного Суду зауважила, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше ніж один раз на місяць.

Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10.06.2017), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин 1, 2 статті 11, ч. 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Врахувавши те, що в оспо реному договорі встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, Велика Палата Верховного Суду вказала, що пункти договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними.

Умовами укладеного сторонами кредитного договору - інформацією, яка зазначена у заяві № 601, передбачено розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 2,99%, яка складає 2664,09 грн. щомісячно протягом усього періоду кредитування (36 місяців), загальний розмір якої становить 95907,24 грн. Проте у цій заяві немає переліку додаткових та супутніх банківських послуг, за які встановлена така щомісячна комісія, тобто між сторонами не обумовлено конкретний зміст послуги, яка вкладається в поняття «обслуговування кредитної заборгованості», доказів цього матеріали справи не містять. І це при тому, що згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, так як її споживач має право отримувати безоплатно. Позивач не зазначив та не надав доказів узгодження з відповідачем переліку послуг, за які він має сплачувати комісію, при укладенні кредитного договору. Тому зважаючи на вказане, суд визнає, що відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11, абз.1 ч. 2, ч. ч. 4, 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемними положення п. 5 заяви № 601 від 24.12.2021 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування про обов`язок відповідача щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено правомірності стягнення з відповідача передбаченої умовами договору комісії за обслуговування кредиту, оскільки з тексту позовної заяви взагалі не випливає і зміст вказаної послуги, і обґрунтованість встановлення плати за її надання відповідно до Закону України «Про споживче кредитування».

З огляду на викладене, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 201 від 24.12.2021 підлягають частковому задоволенню у сумі 83360,66 грн. (127051,70 грн. 43691,04 грн).

Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог (78,18%).

Ураховуючи викладене, керуючись ст.ст.4, 12, 13, 76, 206, 211, 247, 258, 259, 263-265, 280, 281 ЦПК України, ст.ст.526, 626, 628, 1050, 1054 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитним договором №201 від 24.12.2021 в сумі 83360 (вісімдесят три тисячі триста шістдесят) гривень 66 копійок, а також заборгованість за кредитним договором №601 від 25.12.2019 в сумі 73175 (сімдесят три тисячі сто сімдесят п`ять) гривень 11 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» 2348 (дві тисячі триста сорок вісім) гривень судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», місцезнаходження: вул. Андріївська, 4, м. Київ, .

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складено 12.10.2023 року.

Суддя Д.О. Бобер