Провадження № 2-о/161/427/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2023 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

за участю секретаря судового засідання Вольської А.А.

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

заінтересованої особи ОСОБА_3

представника заінтересованої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , малолітньої ОСОБА_5 , заінтересована особа ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернулась до суду із вищевказаною заявою.

Заяву обґрунтовує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 18.11.2005, який рішенням Луцького міськрайонного суду від 03.03.2021 було розірвано. У вказаному шлюбі в них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Внаслідок поділу спільного майна подружжя, за нею було визнано право власності за частку в житловому будинку по АДРЕСА_1 .

Зазначає, що вона з дітьми проживає у вказаному будинку, де також проживає ОСОБА_3 , який на її думку з мотивів незгоди з проведеним поділом майна та інших причини вчиняє щодо неї та дітей фізичне та психологічне насильство. Агресивна поведінка ОСОБА_3 викликає в неї обґрунтовані побоювання щодо її безпеки та безпеки дітей.

У результаті дій ОСОБА_3 , 08.09.2023 вона була змушена викликати поліцію, по приїзду яких ОСОБА_3 продовжував вести себе агресивно, принижував її. Поліцейськими було винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника серія АА № 377310, яким зобов`язано ОСОБА_3 залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; заборонено ОСОБА_3 на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи та контактування в будь-який спосіб з постраждалою особою. Однак, попри винесений терміновий заборонний припис стосовно кривдника, ОСОБА_3 залишився в будинку з наміром зібрати речі, через що вона була змушена разом з дітьми ночувати в родичів.

Того ж дня, відносно ОСОБА_3 було складено протоколи про адміністративні правопорушення.

В подальшому, 10.09.2023 та 11.09.2023 ОСОБА_3 вчиняв протиправні дії, які виразилися у висловлюваннях нецензурними словами, приниженням, нищенням майна.

Враховуючи наведене, заявник просить суд, видати стосовно ОСОБА_3 обмежувальний припис, яким встановити заходи тимчасового обмеження його прав та покласти на нього такі обов`язки:

-заборонити ОСОБА_3 перебувати в місці проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 ;

-заборонити ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії спрямовані на створення перешкод у користуванні ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі, але не виключно, вчиняти дії щодо припинення водо та електропостачання;

-заборонити ОСОБА_3 наближатися ближче ніж на 100 м. до місця проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 ;

-заборонити ОСОБА_3 вести листування, телефонні переговори, контактувати через інші засоби зв`язку чи за допомогою третіх осіб з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

Заявник просить видати обмежувальний припис строком на шість місяців.

Ухвалою судді від 13.09.2023 відкрито провадження у справі, призначено судове засідання.

В судовому засіданні заявник та її представник вимоги заяви підтримали з підстав наведених у заяві, просили її задовольнити.

Заінтересована особа та його представник, заперечили щодо задоволення поданої заяви. ОСОБА_3 суду пояснив, що він є особою з інвалідністю. Його колишня дружина ОСОБА_1 навмисно вчиняє дії спрямовані на його приниження, в ому числі і подання заяви про видачу обмежувального припису. На підтвердження наведеного надав суду рішення начальника Луцького РУП ГУНП у Волинській області від 16.09.2023 про скасування термінового заборонного припису серії АА № 377310 від 08.09.2023 відносно нього та закриття за відсутністю складу адміністративного правопорушення протоколів серія ВАВ № 843891 від 10.09.2023 та серія ВАВ № 843337 від 11.09.2023.

Заслухавши пояснення заявника та її представника, заінтересованої особи та його представника, дослідивши матеріали справи та подані докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень, суд установив таке.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.11.2005, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.03.2021 було розірвано (а.с.07, 10-11).

У вказаному шлюбі в них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.08, 09).

Постановою Волинського апеляційного суду від 15.08.2023 рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.03.2023 в частині поділу майна та додаткове рішення цього ж суду від 15.03.2023 в даній справі скасовано і ухвалено в цій частині нове судове рішення. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю та про поділ майна та зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю і поділ майна подружжя задоволено частково.

Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 :

- приміщення комбінату побутового обслуговування, загальною площею 1144,6 кв. м літер А-2, по АДРЕСА_2 ;

- земельної ділянки площею 822 кв.м по АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:004:0011;

- нежитлового приміщення площею 166,3 кв. м літер А-1, по АДРЕСА_3 ;

- об`єкт незавершеного будівництва житлового будинку по АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку площею 0,1040 га, кадастровий номер :03:001:0472, у с. Тарасове Луцького району Волинської області, з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд;

- земельну ділянку площею 0,1050 га, кадастровий номер :03:001:0239, у с. Тарасове Луцького району Волинської області, з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд;

- автомобілів:

-марки BMW X5, 2010 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 ;

- марки Mercedes-Benz Sprinter 316, 2013 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , д.н.з НОМЕР_4 ;

- марки Mercedes-Benz 309, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_5 , номер кузова НОМЕР_6 .

В порядку поділу спільного сумісного майна визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за кожним право власності на частину майна, а саме:

- приміщення комбінату побутового обслуговування, загальною площею 1144,6 кв. м літер А-2, по АДРЕСА_2 ;

- земельної ділянки площею 822 кв.м по АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:004:0011;

- нежитлового приміщення площею 166,3 кв. м літер А-1, по АДРЕСА_3 ;

- земельної ділянки площею 0,1040 га, кадастровий номер :03:001:0472, у с. Тарасове Луцького району Волинської області, з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд;

- земельної ділянки площею 0,1050 га, кадастровий номер :03:001:0239, у с. Тарасове Луцького району Волинської області, з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд;

- автомобілів:

- марки Mercedes-Benz Sprinter 316, 2013 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , д.н.з НОМЕР_4 ;

- марки Mercedes-Benz 309, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_5 , номер кузова НОМЕР_6 .

В порядку поділу спільного сумісного майна визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за кожним право на частку у праві спільної сумісної власності на об`єкт незавершеного будівництва - житловий будинок по АДРЕСА_1 . В задоволенні інших вимог первісного та зустрічного позову відмовлено. В решті рішення суду в частині первісного та зустрічного позову залишено без змін.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків.

Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (провадження № 61-19328св18), від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18 (провадження № 61-49077св18).

Звертаючись до суду з заявою про видачу обмежувального припису, ОСОБА_1 для підтвердження факту систематичного вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства надала суду копію термінового заборонного припису стосовно кривдника серія серії АА № 377310 від 08.09.2023 та зазначила про складання відносно нього протоколів про адміністративне правопорушення від 10.09.2023 та 11.09.2023 за порушення зазначеного вище припису.

Судом встановлено, що рішенням начальника Луцького РУП ГУНП у Волинській області від 16.09.2023 скасовано термінового заборонного припису серії АА № 377310 від 08.09.2023 відносно ОСОБА_3 у зв`язку із допущенням порушень при оформленні припису, а складені протоколи про адміністративні правопорушення за порушення термінового заборонного припису серії АА № 377310 від 08.09.2023, а саме ВАВ № 843891 від 10.09.2023 та серія ВАВ № 843337 від 11.09.2023 закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Крім цього, складені відносно ОСОБА_3 протоколи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, серія ВАВ № 843321, серія ВАВ № 843323 та серія ВАВ № 843324 від 08.09.2023 станом на день розгляду заяви про видачу обмежувального припису, перебувають на розгляді в Луцькому міськрайонному суді Волинської області.

З аналізу наведеного випливає, що ОСОБА_3 не притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування.

Щодо наданих учасниками справи, суду відеозаписів, які містяться на флеш носіях та диску, то проаналізувавши їх, суд дійшов висновку про наявність між колишнім подружжям стійких неприязних відносин, що виражаються у конфліктах та зверненнях до правоохоронних органів.

Таким чином, із встановлених у справі обставин та наданих суду доказів, вбачається відсутність факту систематичного вчинення домашнього насильства з боку ОСОБА_3 , а постійні звернення заявниці до правоохоронних органів, свідчить про наявність конфлікту між сторонами, що самі по собі не підтверджують факт вчинення насильства заінтересованою особою щодо колишньої дружини, що є необхідною умовою для застосування до особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені спеціальним законом (постанови ВС від 10 лютого 2021 року у справі № 761/49109/19 (провадження № 61-9144св20) та № 361/1110/20 (провадження № 61-10458св20).

Навпаки, пояснення учасників справи свідчать лише про наявність неприязнених відносин між сторонами конфлікту через відсутність взаємопорозуміння.

На думку суду, вимоги ОСОБА_1 про застовування обмежувального припису щодо заборони ОСОБА_3 перебувати в місці проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 ; вчиняти будь-які дії спрямовані на створення перешкод у користуванні ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі, але не виключно, вчиняти дії щодо припинення водо та електропостачання, є нічим іншим, як встановлення порядку користування житлом і не узгоджується з заходами тимчасового обмежування прав, що визначені законодавством для усунення домашнього насильства.

Щодо вимоги заборонити ОСОБА_3 вести листування, телефонні переговори, контактувати через інші засоби зв`язку чи за допомогою третіх осіб з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , то суду не надано доказів того, що останній здійснює переписку через засоби зв`язку, або телефонні розмови.

Інших доказів, які б свідчили, про наявність обґрунтованих ризиків вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства суду не надано.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 5, ч.3 ст.12, ст.ст. 76, 81, 259, 263-265, 268, 350-1, 350-5, 350-6 ЦПК України, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд -

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , малолітньої ОСОБА_5 , заінтересована особа ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заявник: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_7 );

Заінтересована особа: ОСОБА_3 (адреса АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_8 ).

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Л.В. Івасюта