Справа № 216/1889/23
провадження №2/216/1432/23
Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Бутенко М.В.
секретаря судового засідання Кравець А.С.
представник позивача адвокат Радіонова Н.Є.
третя особа: ОСОБА_2
без застосування технічного запису
розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі цивільну справу за позовом представника позивача адвоката - Радіонової Наталії Євгеніївни в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Служба у справах дітей виконкому Центрально-Міської районної у місті ради, ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та встановлення опіки та піклування, -
Представник позивача адвокат Радіонова Н.Є. звернулася до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Служба у справах дітей виконкому Центрально-Міської районної у місті ради, ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та встановлення опіки та піклування.
Позовну заяву обґрунтовує наступним: позивачка ОСОБА_1 , опікуюся та здійснюю повне піклування неповнолітньою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Неповнолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є донькою її подруги, нині померлої ОСОБА_4 , та хрещеницею її чоловіка. Мати неповнолітньої ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла від тяжкої хвороби у віці 36 років, ІНФОРМАЦІЯ_3 у селі Гаврилівка Бериславського району Херсонської області, про що здійснено відповідний актовий запис №60.
На час своєї смерті, вона була розлучена із батьком доньки - відповідачем ОСОБА_3 згідно рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області у справі №660/1119/15-ц від 18.12.2015 року.
Ні під час спільного сімейного життя із померлою, ні після розірвання шлюбу, відповідач - ОСОБА_3 не опікувався ні родиною взагалі, ні вихованням та забезпеченням потреб своєї доньки, уникав будь-яких обов`язків, проводив час на власний розсуд та часто вчиняв в родині сварки, під час яких інколи застосовував до дружини фізичну силу. Все це нерідко відбувалося в присутності малолітньої доньки, що дуже засмучувало дитину і лякало. Не вирізнявся відповідач і моральними якостями, оскільки навіть перебуваючи у шлюбі, не розірвавши відносини з ОСОБА_5 , мав позашлюбні відносини з іншою жінкою.
Коли мати неповнолітньої ОСОБА_2 захворіла, відповідач жодної моральної чи фінансової участі в її лікуванні чи хоча б допомоги в утриманні доньки не надавав взагалі і перебував вже тривалий час за межами України, у Польщі, життям чи потребами своєї доньки не цікавився. Після смерті матері, неповнолітня дитина лишилася сама, під час військового стану в країні, у селі, яке потерпало від обстрілів ворожої артилерії. Бажаючи прихистку від рідної людини, єдиної, яка в неї лишилася, неповнолітня ОСОБА_2 , розшукала через соціальні мережі батька - відповідача та виявила бажання виїхати до нього проживати. Спочатку відповідач погодився і погодився на переїзд доньки до нього у Польщу. Однак, спільне проживання поруч із відповідачем було складним через його конфліктний характер, образи та приниження дитини, повсякчасні докори про те, що саме він годує дитину, а отже має вагу лише його думка та рішення. Крім того, відповідач на той час мешкав у цивільному шлюбі з іншою жінкою, з якою часто сварився та навіть бив її, про що було відомо неповнолітні ОСОБА_6 .
У Польщі відповідач не мав постійного місця роботи, не затримувався довго на робочих місцях, мав фінансові проблеми, через взяте у кредит авто та значні суми запозичених у інших фізичних осіб кошти, які до теперішнього часу так і не віддав, через що дитині - неповнолітній ОСОБА_7 на особистий телефонний номер надходять погрози життю і здоров`ю через борги батька, який виїхав із Польщі і переховується десь в іншій країні, що підтверджується скріншотами з повідомленнями, які надходять постійно на номер неповнолітньої щодо батькових боргів.
Намагаючись переховуватися від своїх кредиторів, відповідач виїхав разом із співмешканкою та донькою з Польщі до Іспанії. Де через продовження сварок та жорстокі побиття співмешканки, спільне життя із біологічним батьком для неповнолітньої ОСОБА_2 перетворилося на жахіття. Після чергового побиття співмешканки, дана постраждала громадянка запропонувала неповнолітній ОСОБА_7 , спільно рятуватися від її батька і повернутися до України, подалі від нього в безпечне місце. Нащо і погодилася налякана дитина. Однак, виявивши відсутність вдома співмешканки та доньки, відповідач здійснив повідомлення до поліції з підстав начебто, його донька пішла з дому.
Внаслідок чого, дитину - неповнолітню ОСОБА_2 , при проходженні прикордонного контролю було затримано та повідомлено батька про її місцезнаходження з можливістю приїхати та забрати свою доньку. Натомість відповідач, відмовився це зробити і залишив дитину саму, внаслідок чого державними органами Польщі, було прийнято рішення про розміщення дитини у Опікунсько - виховному закладі «Ліпови Законтек» у місті Радимно, що знаходиться за адресою: 37-550 м. Радимно, вул. Міцкевича 30. Батько жодного разу не приїхав до дитини, не передав їй необхідні речі і навіть не намагався з нею поспілкуватися. Адміністрація закладу з розумінням поставилася до ситуації неповнолітньої та допомогли повідомити про місце її знаходження та обставини потрапляння до закладу хрещеного та його родину у м. Кривому Розі в Україні.
Дізнавшись про все жахіття, яке пережила осиротіла без матері дитина, родиною позивачки було прийнято однозначне рішення повертати ОСОБА_6 до України та забирати її до своєї родини.
В серпні 2022 року позивачка прибула до Польщі, звернулася до Колегії з сімейних справ та зі справ неповнолітніх №3 Районного суду у місті Ярославі, де було розглянуто 02 серпня 2022 року її звернення щодо видачі розпорядження щодо опіки у відношенні малолітньої ОСОБА_8 та отримання дозволу на її випуск із закладу та вивезення до м. Кривого Рогу. Батька на судовому засіданні не було. Подальша доля його доньки йому була байдужа. Постановою у справі №111 Nsm 399/22 від 02.08.2022р. позивачу було дозволено забрати дитину із опікунсько - виховного закладу, вивезти її до місця свого мешкання у місті Кривому Розі та одночасно зобов`язано здійснювати опіку над нею під час подорожі та перебування в Україні, що підтверджується копією копією постанови суду та копію перекладу з польської мови на українську.
Цього ж дня, 02.08.2022 року, позивачка змогла забрати ОСОБА_9 із закладу, про що було складено протокол передачі дитини та повернуто її українське свідоцтво про народження.
Позивачка разом з ОСОБА_10 разом повернулися до України, дитина мешкає в родині позивачки у АДРЕСА_1 , відвідує та навчається у Криворізькому ліцеї академічного спрямування «Міжнародні перспективи» Криворізької міської ради. За місцем навчання добре характеризується.
Родина позивачки добре знає ОСОБА_9 і любить, для них вона є рідною, вони повністю забезпечують необхідні для повноцінного зростання та розвитку потреби ОСОБА_11 , мають з нею довірчі відносини, з повагою ставляться один до одного і мають бажання щоб дитина зростала в їх родині й надалі. Батько дитини повертатися в Україну наміру не має, жодної зацікавленості за весь цей час щодо життя дитини, її здоров`я, потреб та здобутків у навчанні - не виявляв і не виявляє, фінансової допомоги ні родині позивачки, ні особисто дитині не надає і участі у її житті не приймає взагалі. Точне місце знаходження відповідача на сьогоднішній час не відоме, на усі спроби спілкування з ним щодо можливості встановлення опіки над дитиною, з метою захисту її соціальних прав та представництва її інтересів в установах та закладах, відповіді уникає, місця свого знаходження не називає, на вимоги вирішити самостійно свої проблеми з кредиторами, щоб ті не залякували дитину через нього, каже, що це тепер проблеми родини позивачки, яки вони повинні вирішувати самі. Дитина це важко психологічно переживає, оскільки зазнати за один рік втрату матері, воєнні дії за місцем мешкання, зраду батька в чужій країні та опинитися у опікунсько - виховному закладі чужої крани, а на додачу ще й численні погрози через борги відповідача, все це її дуже лякає.
Наразі, через відсутність встановленої опіки, ОСОБА_12 не має можливості навіть оформити та отримувати допомогу по втраті годувальника, що теж обмежує її права та не відповідає найкращим інтересам дитини.
Наразі, неповнолітня - ОСОБА_2 знаходиться на утриманні ОСОБА_1 , так як саме вона, забезпечує дитину всім необхідним для її нормальної життєдіяльності: купує харчові продукти, сезонний одяг, покриває витрати на медичний догляд, а також купує інші речі, яких вона потребує.
Просить суд постановити рішення, яким позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 батьківських прав стосовно неповнолітньої ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 1/4 від доходу, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Зобов`язати службу у справах дітей виконкому Центрально - Міської районної в місті ради м. Кривого Рогу надати висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 . Зобов`язати службу у справах дітей виконкому Центрально - Міської районної в місті ради м. Кривого Рогу направити на адресу суду подання про призначення опікуна для ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .. Призначити позивача - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , опікуном неповнолітньої дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та залишити її у позивача на вихованні. Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, не наполягає на стягненні аліментів з відповідача на утримання дитини, оскільки вони вже раніше були стягнуті з нього судом, не проти ухвалення заочного рішення, просила суд слухати справу без застосування технічного запису.
Представник позивача адвокат Радіонова Н.Є. в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала та просила їх задовольнити, не проти ухвалення заочного рішення, просила суд слухати справу без застосування технічного запису, відмовляється від допиту свідків по справі за відсутністю необхідності.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, був повідомлений про день та час розгляду справи належним чином за місцем свого реєстраційного обліку. За правилами ст.128-130 ЦПК України, відповідач про причини своєї неявки суд не повідомив, не надав відзиву на позов, не надав суду жодної заяви або клопотання про розгляд справи за його відсутністю або про відкладення справи, у зв`язку з чим суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, та зі згоди позивача, що відповідає положенням ст. ст. 280-282 ЦПК України. Наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті
Третя особа ОСОБА_2 просить суд позовні вимоги позивача задовольнити, бсязі, слухати справу без застосування технічного запису.
Представник третьої особи - Виконавчого комітету Центрально - Міської районної у місті ради,служби у справах дітей, до суду не з`явилася, подала суду клопотання про розгляд справи за її відсутністю, опираючись на поданий висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав, в якому зазначили наступне:
09.05.2023 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконкому Центрально-Міської районної у місті ради питання про надання до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області висновку органу опіки та піклування щодо позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_3 відносно неповнолітньої доньки, ОСОБА_13 ,
Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини є підставою позбавлення їх батьківських прав.
Ураховуючи вищевикладене, в інтересах дитини, керуючись ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.19, 150, 164, 180 Сімейного кодексу України, постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», рішенням Криворізької міської ради від 31.03.2016 №381 «Про обсяг і межі повноважень районних у місті рад та їх виконавчих органів», зі змінами, беручи до уваги рішення комісії з питань захисту прав дитини від 09.05.2023, виконком Центрально-Міської районної у місті ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав гр. ОСОБА_3 відносно неповнолітньої доньки, ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Щодо призначення гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , піклувальником над неповнолітньою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , то відповідно до пунктів 39, 40 постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», зі змінами, позивачка зобов`язана пройти курс навчання з проблем виховання таких дітей в центрі соціальних служб для сімї, дітей та молоді, та надати до служби у справах дітей виконкому районної у місті ради відповідний пакет документів.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.
Судом встановлено, що з 01.09.2007 батьки неповнолітньої ОСОБА_13 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , перебували у зареєстрованому шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька, ОСОБА_15 .
Рішенням Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 18.12.2015 по справі № 660/1119/15-ц шлюб між подружжям було розірвано.

З того часу неповнолітня ОСОБА_15 залишилася проживати разом з матір`ю, ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_2 , який вона винаймала. Згодом гр. ОСОБА_4 разом з дитиною переїжджає до місця проживання своїх батьків, до Херсонської області Береславського району. ІНФОРМАЦІЯ_6 мати дитини, ОСОБА_4 , померла.

На момент смерті ОСОБА_4 , батько неповнолітньої ОСОБА_13 , ОСОБА_3 перебував у Республіці Польша.

Неповнолітня ОСОБА_15 виявила бажання виїхати до Республіки Польща та проживати разом з батьком.

Проте, спільне проживання неповнолітньої ОСОБА_13 з батьком не ладналось через образи й приниження щодо неї, та постійні дорікання тим, що він самостійно утримує доньку.

Співмешканка батька дитини, щодо якої відповідач також вчиняв дії фізичного та психологічного насильства, запропонувала ОСОБА_7 повернутися в Україну, на що неповнолітня погодилась.

Однак, виявивши відсутність вдома співмешканки та доньки, гр. ОСОБА_3 повідомив правоохоронні органи про втечу дитини. Внаслідок чого неповнолітню ОСОБА_16 було затримано при проходженні нею прикордонного контролю, про що повідомлено батька, який так і не забрав доньку. Тому державними органами Республіки Польщі було прийнято рішення про влаштування ОСОБА_13 до опікунсько-виховного закладу у м. Радимно.

Відповідач жодного разу не відвідав дитину, не передав їй необхідні речі, не проявляв бажання поспілкуватись з донькою та забрати її. Адміністрацій вищезазначеного державного закладу повідомила хрещеного батька і його родин; про місцезнаходження неповнолітньої та обставини її влаштування до державного закладу.

У серпні 2022 року позивачка ОСОБА_1 приїхала до Республіки Польщі та звернулася до Колегії з сімейних справ та зі справ неповнолітніх № З Районного суду у м. Ярославі, який своєю постановою від 02.08.2022 дозволив позивачці забрати неповнолітню ОСОБА_16 з опікунсько-виховного закладу у м. Радимно та вивезти її на територію України.

З того часу неповнолітня ОСОБА_15 проживає разом з позивачкою, яка у повному обсязі займається вихованням та утриманням дитини.

Згідно з частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», частинами 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України кожна дитина має право піклування батьків, а батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток! матеріально забезпечувати та утримувати її.

Гр. ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, а саме: не проявляє зацікавленості в подальшій долі дитини, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, стан її здоров`я, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкується з дитиною, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти, що підтверджується інформацією наданою адміністрацією Криворізького ліцею академічного спрямування «Міжнародні перспективи» Криворізької міської ради.

Згідно вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Проте, відповідач не надає дитині матеріальної допомоги.

Станом на 09.05.2023 фактичне місце проживання відповідача невідоме.

Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідоме нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення Відповідача до своїх батьківських обов`язків.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Спірні відносини між сторонами у справі виникли з приводу невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, тому до мають бути застосовані норми Сімейного кодексу України, що регулюють питання прав та обов`язків батьків щодо їх дітей.

Згідно ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини.

У відповідності з ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ч. З ст.150 СК України батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Усі вищезазначені обставини свідчать про вольове небажання Відповідача виконувати відносно дитини батьківські обов`язки, покладені на нього законом.

Така поведінка Відповідача свідчить про те, що він самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню позивача як своєї дитини.

В ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» закріплено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Нехтування батьківськими обов`язками з боку Відповідача, порушує права та інтереси його доньки, принижує її гідність, а наявність людини, яка юридично має права батька, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дитини, як з моральної, так і з правової точки зору.

У відповідності з ч.4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до абз.2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному тля її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У відповідності до п.2 ч. І ст.164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Таким чином, сукупністю усіх доказів у справі, суд приходить до переконання, що відповідач не цікавиться вихованням своєї дитини та її духовним розвитком, не надає належного матеріального забезпечення, яке б забезпечувало дитині належне утримання, не бере участь у вихованні дитини, що свідчить про втрату інтересу відповідача до його дитини, суд вважає доцільним позбавити батьківських прав гр. ОСОБА_3 відносно неповнолітньої доньки, ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Щодо призначення гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , піклувальником над неповнолітньою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , то відповідно до пунктів 39, 40 постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», зі змінами, позивачка документально підтвердила проходження курсу підготовки кандидатів в опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки - вихователі у тренінговому центрі Дніпропетровської обласної державної адміністрації Дніпропетровського обласного центру соціальних служб (довідка № 166/2023), має рекомендацію про включення її до Єдиного електронного банку даних про дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, і сім`ї потенційних усиновлювачів, опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків - вихователів. Крім того, уся родина позивача, в тому числі і ОСОБА_15 пройшли усі необхідні медичні дослідження, про що також предоставили висновки про стан здоров`я.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача ОСОБА_3 аліментів на утримання доньки ОСОБА_13 , позивачка не наполягає на розгляді вимог що до стягнення аліментів, оскільки колись раніше позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки ОСОБА_6 вже були предметом розгляду в суді.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1073,60 грн. по сплаті судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 263, 265, 280-283, 354-356 ЦПК України, ст. ст. 19, 141, 150, 152, 155, 164, 165 Сімейного кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву представника позивача адвоката - Радіонової Наталії Євгеніївни в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Служба у справах дітей виконкому Центрально-Міської районної у місті ради, ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та встановлення опіки та піклування - задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 батьківських прав стосовно неповнолітньої доньки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Призначити позивача - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 опікуном неповнолітньої дитини - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та залишити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивача ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 на вихованні.

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт НОМЕР_1 , остання відома адреса реєстраційного обліку: АДРЕСА_3 , на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Роз`яснити, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: М.В. БУТЕНКО