Справа № 629/4115/23
Номер провадження 2/629/798/23
10.10.2023 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого судді Каращука Т.О., за участю секретаря судового засідання - Кремінь М.О., розглянувши у м.Лозова цивільну справу №629/4115/23 за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області про визнання права користування житловим приміщенням, представник відповідача за довіреністю - Тарабара Юлія Володимирівна,-
Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права користування житловим приміщенням, а саме квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказав, що 26 квітня 1977 року його дідусь ОСОБА_2 отримав ордер №000583 на право зайняття двокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Станом на день звернення до суду з позовом дана квартира є комунальною власністю Лозівської міської ради Харківської області та не зареєстрована за будь-ким на праві приватної власності. На час отримання ордеру сім?я дідуся складалася з 3 чоловік: дідуся - ОСОБА_2 , його дружини, бабусі позивача- ОСОБА_3 та їх доньки, мами позивача - ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 дідусь ОСОБА_2 помер. Рішенням виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області від 28.02.2012 року №149 «Про заміну наймачів у договорах найму жилих приміщень» замінено наймача у договорі найму жилого приміщення - двокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , на ОСОБА_3 у зв?язку зі смертю наймача ОСОБА_2 . ОСОБА_1 зазначив, що з 2000 року, з часу розірвання батьками шлюбу він фактично проживав з дідусем і бабусею, як член сім?ї, в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , бабуся та дідусь ним опікувалися. Після смерті дідуся, на прохання бабусі в квартиру вселилася на правах члена сім?ї і мама позивача. Позивач вказав, що коли досяг повноліття, взяв на себе весь тягар побуту, утримання житла, коли мав заробітки, сплачував комунальні послуги тощо, хоча його зареєстрованим місцем проживання була адреса: АДРЕСА_2 , однак більше 5 років будинок за вказаною адресою перебуває в аварійному стані і є непридатним для життя. Цей будинок був власністю бабусиної сестри, яка померла. Проживаючи разом з бабусею, позивач та його мама мали взаємні права та обов?язки, разом докладали певних зусиль для належного утримання житла. Оскільки останні роки стан здоров?я бабусі був вкрай тяжким, ОСОБА_1 старався самостійно справлятися з усіма побутовими та господарськими справами. Разом з цим, доглядав і саму бабусю. ІНФОРМАЦІЯ_2 бабуся ОСОБА_3 померла. Позивач разом зі своєю мамою ОСОБА_5 поховали бабусю та розпорядились її речами. Після смерті бабусі ОСОБА_1 продовжив проживати в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки іншого житла, придатного для проживання, він не мав. Позивач продовжив користуватися спірною квартирою, належним чином утримувати житлове приміщення, сплачувати комунальні послуги. Таким чином, вказана квартира була і є його постійним місцем проживання. У лікарні він обліковується як пацієнт, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Зважаючи на те, що позивач позбавлений можливості мати, передбачені законом права та обовязки, що витікають з права користування житлом, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою суду було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, учасникам справи надано строк для подання заяв по суті.
Представником відповідача було надано клопотання, в якому вона просила вирішити дану справу на розсуд суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Справа розглядається за наявними в ній матеріалами, відповідно до вимог ст.279 ЦПК України.
Суд, перевіривши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до такого висновку.
Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в сімї ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження(а.с.16).
ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в родині ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , про що свідчить копія свідоцтва про народження(а.с.78).
Шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 було розірвано, про що свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу(а.с.79).
Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб(а.с.80), ОСОБА_7 зареєструвала шлюб з ОСОБА_8 та взяла прізвище чоловіка.
26 квітня 1977 року ОСОБА_2 отримав ордер №000583 на право зайняття двокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.20). На час отримання ордеру сім?я дідуся позивача складалася з 3 чоловік: дідуся - ОСОБА_2 , його дружини, бабусі позивача- ОСОБА_3 та їх доньки, мами позивача - ОСОБА_4 .
Факт того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є бабусею та дідусем позивача підтверджується письмовими поясненннями свідків(а.с.90-95).
ОСОБА_1 зазначив, що з 2000 року, з часу розірвання батьками шлюбу він фактично проживав з дідусем і бабусею, як член сім?ї, в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , бабуся та дідусь ним опікувалися.
Позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , з 04.12.2004 року, однак не проживає там, так як будинок за вказаною адресою перебуває в аварійному стані і є непридатним для життя, що підтверджується довідкою(а.с.22).
Станом на день звернення до суду з позовом дана квартира є комунальною власністю Лозівської міської ради Харківської області та не зареєстрована за будь-ким на праві приватної власності.
ІНФОРМАЦІЯ_1 дідусь ОСОБА_2 помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть(а.с.13).
Рішенням виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області від 28.02.2012 року №149 «Про заміну наймачів у договорах найму жилих приміщень» замінено наймача у договорі найму жилого приміщення - двокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , на ОСОБА_3 у зв?язку зі смертю наймача ОСОБА_2 (а.с.21).

Як вказує позивач, після смерті дідуся, на прохання бабусі в квартиру вселилася на правах члена сім?ї і його мама ОСОБА_9 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 бабуся ОСОБА_3 померла, що підтверджується копіями свідоцтва про смерть, довідки про причину смерті(а.с.14).

Позивач разом зі своєю мамою ОСОБА_9 поховали бабусю та розпорядились її речами.

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_10 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть(а.с.81).

Після смерті бабусі ОСОБА_1 продовжив проживати в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки іншого житла, придатного для проживання, він не мав. Позивач продовжив користуватися спірною квартирою, належним чином утримувати житлове приміщення, сплачувати комунальні послуги. Таким чином, вказана квартира була і є його постійним місцем проживання.

Вище вказане підтверджується актом про проживання осіб від 17.07.2023 року, письмовими поясненнями свідків(а.с.84-89).

У лікарні він обліковується як пацієнт, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить копія медичної карти(а.с.90-95).

Зважаючи на те, що позивач позбавлений можливості мати, передбачені законом права та обовязки, що витікають з права користування житлом, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ст. 61 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 64 ЖК УРСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки (безспірні члени сім`ї: дружина, чоловік наймача, його діти, в тому числі повнолітні). Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ст. 65 ЖК УРСР).

Членом сім`ї наймача, в розумінні ч.2 ст.64 ЖК УРСР , може бути визнано лише осіб, які вселилися у встановленому порядку та на відповідній правовій підставі постійно проживають в квартирі разом з наймачем.

Відповідно до ст. 107 ЖК УРСР у разі вибуття наймача та членів його сім`ї, договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає

право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. У зв`язку зі смертю основного наймача, договір найму на квартиру підлягає оформленню на ім`я члена сім`ї, який має право користуватися квартирою.

При цьому, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням (п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 року).

Водночас, наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Так, з письмових пояснень свідків вбачається те, що спірна квартира була постійним місцем проживання позивача та він з наймачем вів спільне господарство.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, дослідивши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Беручи до уваги вище викладене, керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 89, 141, 259, 264, 265,268 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області про визнання права користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про сторони:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач - виконавчий комітет Лозівської міської ради Харківської області, , адреса: вул.Я.Мудрого, буд.1, м.Лозова, Харківська область.

Суддя Т.О.Каращук