Ухвала

05 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 2-3898/10

провадження № 61-13987ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,

розглянув касаційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгеніївни на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 25 вересня 2023 року у провадженні за заявою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгеніївни про видачу дубліката виконавчого документа, стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», боржник - ОСОБА_1 , у справі № 2-3898/10 за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2023 року заяву приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. (далі - приватний виконавець Матвійчук Н. Є.) про видачу дубліката виконавчого документа у справі № 2-3898/10 повернуто заявниці без розгляду.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції приватний виконавець Матвійчук Н. Є. подала апеляційну скаргу та клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 09 травня 2023 року відмовлено приватному виконавцю Матвійчук Н. Є. у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, апеляційну скаргу залишено без руху з наданням заявниці строку для усунення недоліків, а саме для сплати судового збору.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 10 травня 2023 року відмовлено приватному виконавцю Матвійчук Н. Є. у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, апеляційну скаргу на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2023 року визнано неподаною та повернуто заявниці.

Ухвалою Верховного Суду від 30 травня 2023 року (провадження

№ 61-6984ск23) відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою приватного виконавця Матвійчук Н. Є. на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 10 травня 2023 року на підставі частини четвертої статті 394 ЦПК України.

У липні 2023 року приватний виконавець Матвійчук Н. Є. повторно подала апеляційну скаргу на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2023 року, в якій містилося клопотання про звільнення її від сплати судового збору та поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 01 серпня 2023 року у задоволенні клопотання приватного виконавця Матвійчук Н. Є. про звільнення її від сплати судового збору за подання апеляційної скарги відмовлено. Зазначену апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк на усунення недоліків, а саме для подання доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку на подання апеляційної скарги та докази сплати судового збору.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 18 вересня 2023 року у задоволенні повторно поданого клопотання приватного виконавця Матвійчук Н. Є. про звільнення її від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, відмовлено та продовжено заявниці строк для усунення недоліків в апеляційній скарзі зазначених в ухвалі суду від 01 серпня 2023 року, в тому числі і щодо надання доказів на підтвердження поважності причини пропуску строку на подання апеляційної скарги.

19 вересня 2023 року приватний виконавець Матвійчук Е. Є. через систему «Електронний суд» подала документи на підтвердження пропуску строку апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції. Водночас, в частині щодо сплати судового збору заявниця наполягає на звільненні її від такого обов`язку.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 25 вересня 2023 року апеляційну скаргу приватного виконавця Матвійчук Н. Є. на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2023 року визнано неподаною та повернуто заявниці.

Суд апеляційної інстанції констатував, що вимоги суду приватним виконавцем Матвійчук Н. Є. виконано частково, а саме в частині подання доказів на підтвердження поважності пропуску строку на подання апеляційної скарги. Усуваючи недоліки апеляційної інстанції заявниця наполягає на тому, що звільнена від сплати судового збору, проте, не повідомляє об`єктивних підстав для звільнення її від справляння судового збору, доводи про те, що заявник не є суб`єктом справляння судового збору були предметом оцінки судом під час залишення апеляційної скарги без руху, інших підстав та доводів заявницею не наведено.

У вересні 2023 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга приватного виконавця Матвійчук Н. Є. на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 25 вересня 2023 року.

У касаційній скарзі приватний виконавець Матвійчук Н. Є., посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що суд апеляційної інстанції безпідставно повернув апеляційну скаргу та дійшов помилкового висновку про необхідність сплати судового збору. Вказує, що приватний виконавець не є учасником справи, а є органом примусового виконання, завданням якого є швидке та ефективне виконання рішення суду. Вважає, що приватний виконавець під час примусового виконання рішення не належить до кола осіб, які повинні сплачувати судовий збір згідно із Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Із касаційної скарги вбачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності оскаржуваного судового рішення.

Згідно пункту 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

За правилом частини першої статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі, зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

З цих же підстав суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати (частина друга статті 8 Закону України «Про судовий збір»).

Конструкція частин 1, 2 статті 8 Закону України «Про судовий збір» дає підстави для висновку, що зменшення тягаря судових витрат, є не обов`язком суду, а знаходиться у межах суддівського розсуду, який може бути реалізований за наявності певних обставин.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в рішенні від 19 червня 2011 року в справі Креуз проти Польщі («Kreuz v. Poland») зазначав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. При цьому положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (рішення ЄСПЛ у справах: «Княт проти Польщі» («Kniat v. Poland») від 26 липня 2005 року; «Єдамскі та Єдамска проти Польщі» («Jedamski and Jedamska v. Poland») від 26 липня 2005 року).

Отже апеляційний суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання приватного виконавця про звільнення від сплати судового збору в межах своїх дискреційних повноважень та з урахуванням встановлених обставин.

Судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

Приватний виконавець Матвійчук Н. Є. оскаржила в апеляційному порядку ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2023 рокупро повернення без розгляду заяви про видачу дубліката виконавчого листа, тобто судове рішення процесуального характеру.

Відповідно до підпункту 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI за подання фізичною особою апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду; заяви про приєднання до апеляційної чи касаційної скарги на ухвалу суду сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зазначене положення стосується подання апеляційних і касаційних скарг на всі без винятку ухвали суду першої інстанції, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено Законом України «Про судовий збір» справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали.

Отже наведений спеціальний закон визначає правила справляння судового збору юридичними та фізичними особами за звернення до суду, визначено обов`язок сплати судового збору у фіксованому та відсотковому розмірах, передбачено пільги щодо сплати судового збору, перелік процесуальних звернень за подання яких не справляється судовий збір, також визначено право суду у відстроченні та розстроченні сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати.

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (частина перша статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

Наведене діє підстави для висновку, що приватний виконавець Матвійчук Н. Є. мала сплати судовий збір за подання апеляційної скарги або повідомити суд про підстави звільнення її від такого обов`язку за майновим критерієм, а отже заявниця не довела, що її фінансовий стан унеможливлює сплату судового збору в сумі 536,80 грн, розмір якого не є надмірним та не свідчить про наявність перешкод приватному виконавцю Матвійчук Н. Є. у доступі до правосуддя.

Частиною другою статті 357 ЦПК України передбачено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

У відповідності до частини третьої статті 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтею 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Оскільки заявниця у встановлений строк не виконала вимог апеляційного суду, викладених в ухвалах від 01 серпня 2023 року та від 18 вересня 2023 року, а саме щодо надання документу про сплату судового збору, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про повернення апеляційної скарги.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку про те, що правильність застосування судом апеляційної інстанції норм права не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга приватного виконавця Матвійчук Н. Є. на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 25 вересня 2023 року є необґрунтованою.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Матвійчук Наталії Євгеніївни на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 25 вересня 2023 року у провадженні за заявою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгеніївни про видачу дубліката виконавчого документа, стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», боржник - ОСОБА_1 , у справі № 2-3898/10 за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Копію ухвали направити заявниці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян