Справа № 466/3213/23 Головуючий у 1 інстанції: Зима І.Є.
Провадження № 22-ц/811/1935/23 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - судді Ніткевича А.В.

суддів - Бойко С.М., Копняк С.М.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні Львівського апеляційного суду у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 02 червня 2023 року в складі судді Зими І.Є. в справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

У квітні 2023 року позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

Вимоги обгрунтовував тим, що відповідно до підписаної Заяви № б/н від 07.06.2011 ОСОБА_1 відкрито кредитний рахунок та визначено початковий кредитний ліміт в розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування. В подальшому, розмір кредитного ліміту збільшено до 41 000 грн. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» і «Тарифами банку» складає між ним і банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Однак, останній не надавав своєчасно грошові кошти банку для погашення заборгованості, внаслідок чого в нього виникла заборгованість перед позивачем, що станом на 13.03.2023 становить 51 996,76 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 42 326,16 грн., заборгованість за відсотками 9 670,60 грн. Просив позов задовольнити.

Звочним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 02 червня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» 42 326 грн. 16 коп. заборгованості за кредитним договором № б/н від 03.05.2018.

Стягнут0 з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» 2 684 грн. судового збору.

В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду в частині відмовлених у задоволенні позовних вимог оскаржив позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК», вважає рішення незаконним, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновок суду не гунтується на нормах матріального права.

В обгрунтування вимог покликається на те, що ОСОБА_1 ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, підписав заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, на підставі чого клієнту було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку «Універсальна» № НОМЕР_1 , на яку в цей же день встановлено початковий кредитний ліміт 300 грн. 07.06.2011 відповідачем також підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», в якій відповідач особистим підписом підтвердив ознайомлення з основними умовами кредитування з використанням кредитнох картки. Саме цією довідкою сторонами були узгоджені умови договоу, зокрема, базова процентна ставка 2,5% на місяць. Довідка про умови кредитування - це частина договору приєднання, яка містить конкретні умови користування кредитними коштами.

Вважає, що позивачем доведений факт узгодження з позичальником процентної ставки у розмірі 30% на рік, пені, штрафу та комісії. З розрахунку заборгованості вбачається кількість днів прострочки, за які нарахована заборгованість за процентами, вбачається і сума нарахованої заборгованості на відповідну дату, а тому відмова у задоволенні вимог із стягнення процентів у повному обсязі є порушенням ст.1048, 1054 ЦК України.

Проте, суд першої інстанції взагалі не дослідив та не надав правової оцінки Довідці, не дослідив розрахунок заборгованості, відповідно суд безпідставно вважав непогодженими умови щодо сплати процентів.

Відповідач не звертався до Банку задля розірвання договору, а навпаки погодився з його умовами та прийняв їх до виконання, адже протягом тривалого часу користувався кредитною карткою та частково погашав заборгованість. Тобто, відповідач знав про умови укладеного договору та їх прийняв.

Просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 02 червня 2023 року в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками, ухваливши в цій частині нове рішення, задовольнивши позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» в цій частині в повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що згідно ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду судового рішення.

Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою апеляційне провадження.

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК України).

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду першої інстанції з вимогами щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, сумарний розмір якої не перевищує ста прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Враховуючи наведене, справа призначена для розгляду апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

При цьому, згідно із ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, відтак колегія суддів інформувала учасників справи про час і день розгляду справи, шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає враховуючи таке.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, стягнувши 42 326 грн. 16 коп. заборгованості за кредитним договором, оскільки ОСОБА_1 належним чином не виконав зобов`язання за договором №б/н від 07.06.2011, внаслідок чого виникла заборгованість перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що стверджується представленими суду письмовими доказами.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 в частині стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом, суд першої інстанції посилався на те, що, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі розмір відсотків за користування кредитом та порядок їх нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором б/н від 07.06.2011 року позивач посилався на надані ним до позовнорї заяви Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ " ПриватБанк" та на Тарифи банку, розміщені на сайті: www.privatbank.ua.

При цьому, матеріали справи не містять доказів того, що саме цей Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ " ПриватБанк" розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ " ПриватБанк" 07.06.2011, а також що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування.

Отже, рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 02 червня 2023 року в частині задоволення вимоги банку про стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту в сумі 42 326, 16 грн. сторонами не оскаржується, а тому, у відповідності до ч.1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається, оскільки суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний суд переглядає оскаржуване рішення суду першої інстанції лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог банку про стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом.

Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За змістом статей 205, 207 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 07.06.2011 відповідач ОСОБА_1 підписав заяву про приєднання до Умов та правил надання послуг (а.с. 26).

Підписана відповідачем анкета-заява містить лише докладну інформацію щодо особи позичальника, зокрема дату народження, дівоче прізвище матері, серію, номер паспорта і дату його видачі, адресу проживання, сімейний стан, місце роботи, номери мобільного телефону.

В анкеті-заяві №б/н від 07.06.2011 процентна ставка не зазначена, проте вказано про бажання позичальника отримати карту кредитка «Універсальна».

07.06.2011 ОСОБА_1 також підписав Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду», де наявні умови щодо типу карти, типу кредитної лінії, комісії за зняття кредиту готівкою, процентної ставки базової та процентної ставки на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування (а.с. 27)

У зв`язку з викладеним, колегія суддів уважає, що сторонами погоджено умови кредитування, зазначені в указаній Довідці від 07.06.2011.

07.06.2011 АТ КБ «ПрвиватБанк» відповідачу відкрито рахунок, видано картку Універсальну з терміном дії до 04/15, 10.03.2014 видано картку Універсальну з терміном дії до 01/18, 09.11.2017 видано картку Універсальну з терміном дії до 11/21, 16.01.2018 видано картку Універсальну з терміном дії до 11/21, 02.12.2021 видано картку Універсальну з терміном дії до 11/25 (а.с. 25).

Згідно із Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 , останньому 07.06.2011 встановлено кредитний ліміт 300 грн, старт карткового рахунку відбувся 07.06.2011. В подальшому, ОСОБА_1 неодноразово змінювали розмір кредитного ліміту, який станом на 05.04.2022 складав 40 970 грн (а.с. 24).

До позову також додано Банком Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, який відповідачем не підписаний.

02.12.2021 підписано паспорт споживчого кредиту, в якому зазначено 7 видів кредитних карток, однакова відсоткова ставка в розмірі 0,00001% річних, різні процентні ставки поза межами пільгового періоду, різні нарахування процентної ставки (а.с. 28-32).

Слід зазначити, що паспорт споживчого кредиту та Умови і правила надання банківських послуг не є складовими укладеного між сторонами договору, адже Умови і правила надання банківських послуг не підписані ОСОБА_1 , а паспорт споживчого кредиту, що підписаний 02.12.2021 споживачем ОСОБА_1 містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту і передує відповідно до ЗУ «Про споживче кредитування» укладенню кредитного договору з позичальником, так як передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача і не містить відомостей про те, які саме із зазначених у ньому умов були прийняті відповідачем.

Апеляційний суд констатує, що ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, адже в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Такий висновок узгоджується із правовим висновком Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, що викладений у постанові від 23 травня 2022 року по справі №393/126/20 (провадження № 61-14545сво20), який в силу ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин має бути врахований судом.

Крім того, до позову Банком додано виписку по рахунку боржника ОСОБА_1 (а.с. 67-92).

Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної катки відповідача - баланс станом на дату укладання кредитного договору (надана сума кредиту), всі операції за кредитною карткою (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної з коштами операції).

Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженим наказом Мін`юсту від 12.04.12 р. № 578/5 (далі - Перелік № 578/5), згідно з яким до первинних документів, які фіксують факт виконання господарських операцій та є підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і податкових документах.

Із виписки за картрахунком відповідача вбачаються, що відповідач користувався кредитними коштами та частково погашав заборгованість.

Отже, оскільки встановлено і не оскаржено те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не були повернуті, а відповідач підписанням заяви, погодився з умовами кредитування, отже, сторони узгодили процентну ставку у розмірі 2,5 %.

Разом з тим, досліджуючи докази на підтвердження розміру заборгованості за відсотками, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого Банком, заборгованість за кредитом відповідача станом на 13.03.2023 становить 51996,76 грн, яка складається з: 42326,16 грн заборгованість за кредитом, 9670,60 грн заборгованість за відсотками (а.с. 5-6).

Як вбачається із розрахунку заборгованості, позивачем самостійно здійснювалось нарахування процентів за різними процентними ставками. Зокрема, за користування кредитом до 01.09.2014 на рівні 30% річних, в період з 01.09.2014 до 01.04.2015 34,80% річних, з 01.04.2015 по 31.07.2020 43,20%, з 01.08.2020 по 31.01.2023 42,00%, що не відповідає довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 55 днів пільгового періоду».

При цьому відповідач, підписавши довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» погодив процентну ставку 2,5%.

Згідно із частиною першою статті 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу), за винятком випадків, встановлених законом.

У документах, які у своїй сукупності складають укладений між сторонами кредитний договір, всупереч частини першої статті 1056-1 ЦК України, не визначено тип процентної ставки (фіксована або змінювана).

Частиною 3 ст. 1056-1 ЦК України в редакції Закону України від 12 грудня 2008 року N 661-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» визначено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Окрім цього, відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року у справі №6-1374цс17, боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Будь яких доказів вручення відповідачеві під розписку повідомлення про зміну розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку Банком не надано, а Умови та Правила надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», які передбачають зміну процентної ставки, не є частиною кредитного договору укладеного із ОСОБА_1 .

Також, колегія судів звертає увагу на той факт, що банком не нараховано заборгованості за процентами за користування кредитом або прострочених процентів за користування кредитом, як це вбачається з самого розрахунку. Натомість, з розрахунку наданого позивачем (колонка «Відсотки погашені за рахунок кредиту») вбачається, що такі проценти були включені у заборгованість за тілом кредиту, що призвело до штучного збільшення інших нарахувань.

Такі дії банку не відповідають суті кредитних правовідносин, оскільки проценти за своєю суттю є платою за користування кредитними коштами.

Іншого належного розрахунку заборгованості за відсотками, який би відповідав обумовленими сторонами умовами кредитування, позивач до апеляційної скарги не долучив, відтак, на переконання колегії суддів, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не доведено правомірності нарахування процентів за користування кредитом у визначеному розмірі.

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» - залишити без задоволення.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 02 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 10 жовтня 2023 року.

Головуючий А.В. Ніткевич

Судді С.М. Бойко

С.М. Копняк