Справа № 144/1294/23
Провадження № 2/144/374/23
У Х В А Л А

про забезпечення позову

"09" жовтня 2023 р. смт Теплик

Суддя Теплицького районного суду Вінницької області Довгалюк Л.В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Покотило Владислава Миколайовича про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , представником якого є адвокат Покотило Владислав Миколайович до ОСОБА_2 про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, в якій заявлено наступні позовні вимоги:

- скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0214 площею 2,5208 га (дата реєстрації 22.06.2023, індексний номер запису про право 50774909), припинивши за ОСОБА_2 право власності на зазначену земельну ділянку;

- визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті його матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на земельну ділянку площею 2,5208 га, кадастровий номер :02:000:0214, розташована на території Теплицької селищної ради (колишня Веселівська сільська рада Теплицького району);

Одночасно з позовною заявою представником позивача подано заяву про забезпечення позову, згідно якої він просить вжити заходи забезпечення позову:

- шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 2,5208 га, кадастровий номер :02:000:0214, розташованої на території Теплицької селищної ради (колишня Веселівська сільська рада Теплицького району);

- шляхом заборони ТОВ «Теплик - Aгро» (далі - Товариство) сплачувати на користь ОСОБА_2 орендну плату за Договором оренди земельної ділянки від 10.09.2015, укладеним між Товариством та ОСОБА_3 до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі.

В обґрунтування вимог заяви зазначено, що спірна земельна ділянка набута у власність відповідачем у порядку спадкування за заповітом, який відповідно до закону, є нікчемним. На даний час існує ризик відчуження власником даної земельної ділянки, а також вчинення ним інших дій, пов`язаних із її використанням, які впливають або можуть вплинути на законні права позивача.

Зокрема, з метою створення перешкод та унеможливлення відновлення порушених прав позивача відповідач може відчужити земельну ділянку третій особі, який може вважатися добросовісним набувачем, що значно ускладнить та унеможливить реалізацію позивачем права на судовий захист його інтересів та виконання рішення суду.

При цьому, спірна земельна ділянка перебуває в користуванні Товариства на підставі Договору оренди земельної ділянки від 10.09.2015, укладеного з спадкодавцем ОСОБА_3 , за яким орендар сплачує орендодавцю орендну плату.

Оскільки ОСОБА_3 померла, її права та обовязки за цим договором переходять новому власнику земельної ділянки, яким є відповідач.

З огляду на те, що заповіт є нікчемним, тому ОСОБА_2 не являється особою, яка має право на отримання орендної плати за цю земельну ділянку, яка набута ним у власність неправомірно, що суперечить інтересам позивача та може унеможливити ефективний захист його прав та інтересів.

Дослідивши зміст заяви про забезпечення позову, ознайомившись із окремими матеріалами позовної заяви та додатками до неї, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що власником земельної ділянки, яка є предметом даного спору, площею 2,5208 га, кадастровий номер :02:000:0214, розташованої на території Теплицької селищної ради (колишня Веселівська сільська рада Теплицького району) є ОСОБА_2 . Дана земельна ділянка перебуває в оренді у Товариство на підставі Договору оренди земельної ділянки від 10.09.2015.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Одними із видів забезпечення позову, перелік яких наведений у частині 1 статті 150 ЦПК України, є накладення арешту на майно, що належить або підлягає передачі або сплаті відповідачеві і знаходиться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Забезпечення позову є по суті обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб, що спрямоване на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення суду, метою якого є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача задля забезпечення реального та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача.

При цьому, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до п. 6, 10 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Згідно п. 43 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Шмалько проти України» одним з аспектів права на суд є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на наведене, враховуючи обсяг заявлених позовних вимог до відповідача, їх меж, підстави та предмет позову (визнання права власності на земельну ділянку), обрані стороною позивача види забезпечення позову, а також пересвідчившись, що між сторонами дійсно виник спір про право та існує реальна загроза, що невжиття забезпечення позову може призвести до утруднення чи зробить неможливим виконання рішення суду у подальшому, суд вважає за необхідне задовольнити заяву про забезпечення позову частково.

На переконання суду, зазначений у заяві захід забезпечення позову у виді арешту майна, як такий є ефективним та необхідним з огляду на предмет спору. Невжиття даного заходу забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист прав сторони позивача, за яким він звернувся до суду, у випадку, якщо рішення суду буде ухвалене на його користь.

Що стосується вимоги про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Товариству сплачувати на користь ОСОБА_2 орендної плати за Договором оренди земельної ділянки від 10.09.2015, укладеним між ТОВ «Теплик-Агро» та ОСОБА_3 до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі, суд вважає, що така вимога не підлягає до задоволення, оскільки виплата (стягнення) орендної плати не є предметом даного спору, неспівмірна з заявленими позивачем позовними вимогами, може перешкоджати господарській діяльності Товариства, водночас позивачем не доведено, що незастосування такого заходу забезпечення позову може призвести до утруднення чи неможливості виконання рішення суду у разі задоволення позову та його ефективності.

Оскільки забезпечення позову у виді арешту майна не перешкоджатимуть відповідачу володіти та користуватися спірною земельною ділянкою, у випадку відмови у позові ОСОБА_2 не буде завдано значних збитків, а забезпечення позову не створить жодних перешкод у їх відшкодуванні, не порушить прав та інтересів інших осіб, тому підстави для застосування зустрічного забезпечення в порядку ст. 154 ЦПК України, відсутні.

За таких обставин суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. 149, 150, 153, 259-261, 353 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Покотило Владислава Миколайовича про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 2,5208 га з кадастровим номером :02:000:0214, що розташована на території Теплицької селищної ради Гайсинського району, власником якої є ОСОБА_2 .

У задоволенні решти вимог заяви про забезпечення позову відмовити.

Копію даної ухвали направити для відома та для виконання відповідним державним органам та особам, яких стосуються заходи забезпечення позову.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Особи, винні у невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому статтею 261 ЦПК України.

Суддя