Справа № 472/697/23
Провадження №2/472/226/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" вересня 2023 р. смт Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді - Кучерявенко С.С.,

за участю секретаря

судового засідання - Чорної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Веселинове Миколаївської області справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами", треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Тамара Миколаївна, Перший відділ ДВС у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами", треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., Перший відділ ДВС у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги мотивує тим, що в липні 2023 року за місцем роботи ОСОБА_1 ТОВ «Лан» надійшла Постанова від 23.05.2023 року головного державного виконавця Першого відділу ДВС у Первомайському районі Миколаївської області ПМУ МЮ (м.Одеса) Мороз О.С. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника в межах виконавчого провадження № 68581357.

Із вказаної постанови йому стало відомо, що 21.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. було вчинено виконавчий напис № 24541 щодо стягнення з нього на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості в розмірі 6 307, 49 грн.

Зазначає, що правовідносин з ТОВ «Фінансова компанія управління активами» у нього не було , договорів з відповідачем він не укладав, а тому ніякої заборгованості у нього перед відповідачем немає.

Вважає, що виконавчий напис вчинено з грубим порушенням норм чинного законодавства, оскільки під час вчинення виконавчого напису приватний нотаріус не переконався належним чином у безспірності заборгованості, чим порушив норми законодавства, за якими стягнення проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Враховуючи наведені обставини, просить суд визнати виконавчий напис від 21.12.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., зареєстрований в реєстрі за № 24541 таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою суду від 02.08.2023 року відкрито провадження по цивільній справі та призначено справу до судового засідання.

01.09.2023 від представника відповідача директора ТОВ «Фінансова компанія управління активами» до суду надійшло клопотання про врегулювання спору за участю судді.

Представник позивача Вендель О.М. в судове засідання надав заяву про розгляд справи у відсутність позивача ОСОБА_1 та у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Заперечує проти врегулювання спору за участю судді та просить відмовити у задоволенні даного клопотання.

Представник Першого відділу ДВС у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Б. Крецу, в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи без представника відділу, проти позовних вимог не заперечують.

Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила. Витребувані ухвалою суду від 02.08.2023 року докази суду не надала.

Частиною 1 статті 201 ЦПК України визначено, що врегулювання спору за участю судді проводиться за згодою сторін до початку розгляду справи по суті.

З огляду на те, що сторона позивача висловила заперечення проти врегулювання спору у порядку, визначеному ст. 201-203 ЦПК України, ухвалою суду від 20.09.2023 року у призначенні врегулювання спору за участю судді відмовлено.

Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено право учасників справи заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Оскільки у матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних матеріалів справи.

За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання, яким закінчується розгляд справи, за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 21.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 24541, про стягнення з позивача на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» боргу в сумі 6307, 49 грн.

23.05.2023 року головним державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мороз О.С. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у ВП № 68581357 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості за кредитним договором у розмірі 6 307, 49 грн.

У відповідності до частини першої статті першої Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»).

Вчинення виконавчого напису нотаріусом регулюється главою 14 Закону України «Про нотаріат», Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції Українивід 22.02.2012№ 296/5 (далі - Порядок).

Вчинення виконавчого напису є одним з видів захисту порушеного права та відповідно дост. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 19 ст.34 Закону «Про нотаріат» вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія.

Згідно ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно з пп. 2.1 п. 2 гл. 16 розд. ІІ Порядку учинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5та зареєстрованого у Мін`юсті 22.02.2012 за № 282/20595, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, в якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування й місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата й місце народження боржникафізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають стосунок до вчинення виконавчого напису, нотаріус управі витребувати їх у стягувача (пп. 2.2 п. 2 гл. 16 розд. ІІ порядку).

Крім того, у пп. 3.2, 3.5 п. 3 гл. 16 розд. ІІ порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені в Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному переліку. Цей перелік не передбачає інших умов учинення виконавчих написів нотаріусами, ніж ті, які зазначені в законі «Про нотаріат» і Порядку вчинення нотаріальних дій, а лише їх конкретизує.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (п.п. 3.2, 3.5 глави 16 Порядку).

Згідно з п. 2 стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин вищезазначеного Переліку, для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником.

Відповідне право стягувача, по захист якого він звернувся до нотаріуса, повинне існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати та, крім того, також бути безспірною заборгованість боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості боржника, у тому числі й унаслідок цивільно-правової відповідальності, - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 закону «Про нотаріат»).

Учинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням положень ст. ст.15,16,18 ЦК України, ст. ст. 50,87,88 Закону України «Про нотаріат»захист цивільних прав шляхом учинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного.

Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів.

Для правильного застосування положень ст. ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат»у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Даний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 10.04.2019 по справі № 201/11696/16-ц.

Як вбачається з матеріалів справи, при вчиненні виконавчого напису № 24541 від 21.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною не перевірено безспірність суми заборгованості, яка підлягає стягненню, що є порушенням ст.88 Закону України «Про нотаріат» та Глави 16 Розділу ІІ Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» 22.02.2012 № 296/5.

Також не встановлено, що при вчиненні напису нотаріусом отримано від ТОВ «Фінансова компанія управління активами» первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, зазначений у виконавчому написі, є безспірними.

Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, що узгоджується з правовою позицією, висловлена у постанові Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 645/1979/15-ц.

Згідно ст.50 Закону «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Разом із тим, відповідач подав до суду клопотання про визнання позову у порядку ч. 4 ст. 206 ЦПК України.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позовних вимог.

Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а тому приймається судом.

Таким чином, дослідивши надані сторонами докази, беручи до уваги, що відповідач скористався своїм правом і визнав заявлені позовні вимоги, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для його задоволення.

Що стосується заяви представника відповідача від 20.09.2023 року про визнання позову, в якій він просив стягнути з відповідача лише 50% судового збору, то вона підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Тобто, виходячи з процесуальних обмежень, чітко передбачених у ч. 1 ст. 142 ЦПК України, з відповідача стягується лише 50% судового збору, виключно тоді, коли відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті.

Відповідно до частини другої статті 279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

За змістом частин першої, третьої статті 217 ЦПК України у призначений для розгляду справи час головуючий відкриває судове засідання та оголошує, яка справа розглядатиметься. З оголошенням головуючим судового засідання відкритим розпочинається розгляд справи по суті.

Судом встановлено, що ухвалою суду від 02.08.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, відкрито провадження в справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 23.08.2023 року та перенесене на 20.09.2023 року.

Тому, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 217 ЦПК України слід вважати, що розгляд справи по суті розпочався з відкриття головуючим судового засідання 20.09.2023 року, в зв`язку з чим заява представника відповідача про стягнення лише 50% судового збору підлягає задоволенню.

Таким чином, в силу ч.1 ст.133, ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в загальному в розмірі 805, 20 грн. (536, 80 грн. судовий збір (забезпечення позову) + 1073, 60 грн. судовий збір (звернення з позовом до суду) / 2), оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 22 ЗУ "Про захист прав споживачів".

Також, ухвалою суду від 02.08.2023 року було застосовано заходи забезпечення позову, а саме: зупинено стягнення на підставі виконавчого провадження №68581357, перебуваючого на виконанні у головного державного виконавця Першого відділу ДВС у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Мороз О.С., відкритого на підставі виконавчого напису №24541 вчиненого 21.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., до набрання рішення суду законної сили по даній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Зважаючи на те, що суд повністю задовольнив позовні вимоги та визнав виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, то за таких обставин потреба в застосуванні заходів забезпечення позову відпала, а тому їх слід скасувати після набрання рішенням суду законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 77, 78, 79, 81, 141, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами", треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Тамара Миколаївна, Перший відділ ДВС у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню- задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 21 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. зареєстрований в реєстрі вчинення нотаріальних дій за № 24541, про звернення стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами", заборгованості за кредитним договором №SAMDN8739 від 22 липня 2013 року, який було укладено між ОСОБА_1 та АТ КБ "Приватбанк", в сумі 6307 (шість тисяч триста сім) гривень 49 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова копманія управління активами", ідентифікаційний код юридичної особи: 35017877, місце знаходження: 08200, Київська область місто Ірпінь, вул. Стельмаха, 9А, офіс 203, на користь держави судовий збір в розмірі 805 (вісімсот п`ять) гривень 20 (двадцять) копійок (отримувач: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), розрахунковий рахунок UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Скасувати заходи забезпечення позову, застосовані згідно з ухвалою Веселинівського районного суду Миколаївської області від 02 серпня 2023 року, після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської області С.С. Кучерявенко