09.10.2023 Провадження по справі № 2/940/378/23
Справа № 940/899/23

РІШЕННЯ

Іменем України

09 жовтня 2023 року Тетіївський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Мандзюка С.В.

за участю секретаря судових засідань Мудрик Н.А..

представника позивачки адвоката Порхун О.П.

відповідача ОСОБА_1

представника третьої особи Меленчука О.П.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Тетієві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог виконавчий комітет Тетіївської міської ради, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,

встановив:

ОСОБА_2 звернулась до Тетіївського районного суду Київської області з позовом, в якому просить розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем ОСОБА_1 , який зареєстрований 27 червня 2020 року Тетіївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що складено відповідний актовий запис №33.

В обґрунтування позову зазначено, що підставами для розірвання шлюбу сторін у справі є різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння . Спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають. Позивачка вважає, що подальше сумісне життя і збереження шлюбу буде суперечити її з відповідачем інтересам.

За час спільного проживання в шлюбі у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 , який проживає з позивачкою. На сьогоднішній день між сторонами існує спір про визначення місця проживання дитини.

Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 14.08.2023 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого засідання.

У підготовчому засідання представник позивачки адвокат Порхун О.П. позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в частині розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 із його матір`ю.

Відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог виконавчий комітет Тетіївської міської ради Меленчук О.П. не заперечував проти задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що шлюб між позивачкою ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_1 зареєстрований 27 червня 2020 року Тетіївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що складено відповідний актовий запис № 33, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а. с. 8).

За час спільного проживання в шлюбі у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а. с. 9).

Згідно Витягу № 959 від 21.07.2023 року, виданим відділом реєстрації місця проживання управління адміністративних послуг виконавчого комітету Тетіївської міської ради, ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . За цією адресою зареєстроване місце проживання її сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 10).

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ч. 2 ст. 104 та ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 СК України.

Відповідно до ч.1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Виходячи з засад сімейного законодавства, шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.

Отже, беручи до уваги наполягання позивачки на розірванні шлюбу та визнання відповідачем позову, з урахуванням конституційного права особи на шлюб за вільною згодою, суд вважає за необхідне задовольнити позов в частині розірвання шлюбу, оскільки шлюб між сторонами у справі носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Водночас, позивачка ОСОБА_2 , звертаючись до суду з позовом про розірвання шлюбу, просила місце проживання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначити з нею.

Згідно з частинами 2, 8, 9 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно з ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до положень ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч. 1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Враховуючи визнання відповідачем ОСОБА_1 позову, який у ході судового розгляду справи не заперечував, щоб син проживав разом із позивачкою, відсутність обставин, які б унеможливлювали проживання сина з матір`ю, беручи до уваги вік дитини, суд дійшов висновку про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із матір`ю ОСОБА_2 , оскільки це сприятиме якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Водночас, визначення місця проживання дитини разом з матір`ю жодним чином не позбавляє батька можливості спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, та покладає на позивачку обов`язок не перешкоджати спілкуванню батька з сином задля збереження родинного зв`язку.

Відтак, з огляду на наведені вище норми права, встановлені фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Керуючись статтею 51 Конституції України, статтями 7, 21, 24, 56, 104, 105, 109, 110, 112, 141, 157, 160 Сімейного Кодексу України, статтями 8, 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», статтями 10, 12, 81, 200, 206, 264-268, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог виконавчий комітет Тетіївської міської ради, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 27 червня 2020 року Тетіївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що складено відповідний актовий запис № 33, розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишити прізвище набуте в шлюбі - « ОСОБА_4 ».

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із його матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного рішення суду: 11.10.2023 року.

Суддя С.В.МАНДЗЮК