ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8415/23 Справа № 242/776/23 Суддя у 1-й інстанції - Черков В.Г. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року м.Кривий Ріг

справа № 242/776/23

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_3 , на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 24 липня 2023 року, яке ухвалено суддею Черковим В.Г. у місті Селидове Донецької області та повне судове рішення складено 24 липня 2023 року,

УСТАНОВИВ:

В травні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Авдіївсько-Мирноградський відділ державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 21 травня 2014 року з відповідача на її користь стягнуті аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді 1/4 частини всіх видів доходу. 19 листопада 2015 року було відкрито виконавче провадження № 49399828. Відповідач працював, отримував дохід, але аліменти не сплачував по грудень 2022 року. Загальна сума заборгованості складає 36 927,27 грн. Змінивши місце проходження служби та не повідомивши про це державного виконавця, відповідач порушив вимоги ч.5 ст.19 ЗУ «Про виконавче провадження». Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених аліментів у відповідному місяці за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому проводилось стягнення. Згідно проведеного позивачем розрахунку за період з червня 2021 р. по травень 2023 р. розмір пені складає 164664,62 грн. Оскільки ч.1 ст.196 СК України встановлене обмеження щодо стягнення суми неустойки (пені), яка не може бути більшою 100 % заборгованості, то сума пені складає 36 927,27 грн., яку позивачка просить стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 24 липня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник позивача просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по справі про задоволення позовних вимог позивача посилаючись на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про застосування до спірних правовідносин ч.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки суть норми вказаного закону стосується кредитних зобов`язань військовослужбовця.

Також зауважує на тому, що Сімейний кодекс України не містить підстав для звільнення від сплати пені за невчасну сплату аліментів у зв`язку з проходженням військової служби.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, на переконання відповідача, апеляційну скаргу представника позивача залишити без задоволення.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом першої інстанції установлено та з матеріалів справи убачається, що 04 червня 2014 року Селидівським міським судом Донецької області було видано виконавчий лист на підставі рішення Селидівського міського суду Донецької області від 21 травня 2014 року, відповідно до якого з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 стягнуті аліменти на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 квітня 2014 року і до повноліття дитини.

19 листопада 2015 року, на підставі зазначеного виконавчого листа, було відкрито виконавче провадження № 49399828.

08 грудня 2022 року було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Копію постанови направлено для виконання до ВЧ НОМЕР_1 .

Згідно довідки Авдієвсько-Мирноградського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції № 19.25-76 від 04 травня 2023 року, заборгованість по сплаті аліментів за період з 01 жовтня 2021 року по 31 серпня 2022 року складає 36 927,27 грн., в тому числі: за жовтень 2021 року 1356,15 грн., за листопад 2021 року 2986,29 грн., за грудень 2021 року 2490,97 грн., за січень 2022 року 2490,97 грн., за лютий 2022 року 2742,07 грн., за березень 2022 року 3588,91 грн., за квітень 2022 року 3588,91 грн., за травень 2022 року 3588,91 грн., за червень 2022 року 3638,24 грн., за липень 2022 року 3659,60 грн., за серпень 2022 року 7296,25 грн., за листопад 2022 року 2730,35 грн.

04 травня 2023 року державним виконавцем було направлено Вимогу до ВЧ НОМЕР_1 про утримання заборгованості по сплаті аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 станом на 01 вересня 2022 року у розмірі 36 927,27 грн. Раніше зазначену заборгованість вважати недійсною.

Згідно наданого позивачем розрахунку пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів за період 2021 -2022 р.р. всього сума пені складає 164 664,62 грн., позивач просила суд стягнути пеню в розмірі 36 927,27 грн., який не перевищує розмір заборгованості по аліментам.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідач є військовослужбовцем, та має пільги, визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», і на даний час в Україні діє особливий період, він звільнений від нарахування та сплати пені за невиконання зобов`язань по сплаті аліментів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак, таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку, неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів

Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Згідно зі статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Тлумачення статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

Разом з тим, матеріалми спарви підтверджено, що з 18 вересня 2021 року відповідач є військовослужбовцем. Дана обставина підтверджується контрактом про проходження військової служби у Збройних Силах України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, регулювання відносин у цій галузі, визначено положеннями Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

У ст. 1-2 Закону України «Про Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Статтею 14 Закону України «Про Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено перелік пільг, які мають військовослужбовці та члени їх сімей.

Зокрема, у п.15 ст. 14 Закону визначено, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

З аналізу змісту даних норм встановлено, що соціальний захист військовослужбовців забезпечується державою шляхом встановлення пільг, зокрема звільнення від нарахування пені за невиконання зобов`язань перед фізичними особами, в тому числі і за несплату аліментів, котрі є зобов`язаннями перед фізичними особами.

Оскільки відповідач є військовослужбовцем, та має пільги, визначені вищенаведеним Законом, і на даний час в Україні діє особливий період, тому з урахуванням наведених норм, відповідач звільнений від нарахування та сплати пені за невиконання зобов`язань по сплаті аліментів.

На підставі наведеного вище суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивач про стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

При цьому посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про застосування до спірних правовідносин ч.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки суть норми вказаного закону стосується кредитних зобов`язань військовослужбовця, є власним трактуванням змісту вище вказаної норми закону. Так, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання простроченої заборгованості у період дії воєнного стану в Україні», пунктом 1 цього закону, пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», доповнено словами «крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля».

Пунктом 3 цього закону частину третю статті 9 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» від 5 листопада 2021 року № 1871-IX доповнити абзацом другим такого змісту: «У разі перебування житла в іпотеці, довірчій власності як способу забезпечення виконання зобов`язань для реєстрації місця проживання (перебування) подається письмова згода відповідного іпотекодержателя або довірчого власника».

У Прикінцевих та перехідних положеннях зазначено, що зміни, передбачені пунктами 1 і 3 розділу I цього Закону, застосовуються до кредитних договорів, укладених після набрання чинності цим Законом.

Отже, пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» стосується не лише кредитних зобов`язань військовослужбовця, а нормами закону, на які посилається апелянт, урегульовано питання щодо дії вказаного Закону в часі саме в частині кредитних зобов`язань військовослужбовця.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що Сімейний кодекс України не містить підстав для звільнення від сплати пені за невчасну сплату аліментів у зв`язку з проходженням військової служби колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки заборона нарахування військовослужбовцю пені за невиконання зобов`язань, зокрема фізичним особам, передбачена пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Колегія суддів зауважує, що наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 24 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 11 жовтня 2023 року.

Головуючий:

Судді: