П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2023 року м. Київ

Справа №759/2090/21

Провадження № 22-ц/824/4515/2023

Резолютивна частина постанови оголошена 04 жовтня 2023 року

Повний текст постанови складено 05 жовтня 2023 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Мандрики О.П.

сторони: позивач ОСОБА_1

відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні права власності,

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2021 року до суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні права власності.

З урахуванням поданих уточнень позивач обґрунтовувала позовні вимоги тим, що вона є власницею 12/100 частин квартири АДРЕСА_1 . Вказана квартира є квартирою спільного заселення, позивач володіє однією з семи кімнат у цій квартирі. Також у квартирі наявні дві кухні, два туалети та дві ванних кімнати. Наголошує, що сусідами позивача є дві родини. При цьому, родина ОСОБА_4 відокремила три кімнати з ванною, туалетом та кухнею шляхом встановлення додаткових дверей, хоча позивач не надавала відповідного дозволу. Родина ОСОБА_2 почала погрожувати позивачу, що також встановлять двері, окрім того, вони повісили замок на двері до кухні та відкривають їх тільки коли це потрібно. Кімната позивача знаходиться між кімнатами ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , і виходить так, що дві родини блокують позивачу доступ до місць загального користування. Позивач вказує, що між нею та відповідачами склались неприязні відносини, які тривають вже тривалий час. Також зазначає, що відповідачі замінили вхідні двері, не надали позивачу ключі. У зв`язку з чим, позивач вирішила звернутись до суду та просить зобов`язати відповідачів не чинити їй перешкоди у користуванні належною їй кімнатою / квартирою АДРЕСА_1 (12/100 частин) квартири спільного заселення №55/1-55/7 в будинку АДРЕСА_1 , а також кімнатах загального користування: ванної кімнати, туалеті, кухні та зобов`язати відповідачів усунути перешкоди в користуванні загальними кімнатами та надати ключі від всіх дверей спільних приміщень загального користування; вселити позивача до кімнати / квартири АДРЕСА_1 (12/100 частин) квартири спільного заселення №55/1-55/7 в будинку АДРЕСА_1 ; стягнути з відповідачів судовий збір.

Згідно з ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 10.02.2021 провадження у справі було відкрито.

Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 02.09.2021 прийнято заяву позивача про остаточне визначення предмета спору та характеру спірних відносин, а також, позовних вимог, підготовче провадження у справі - закрито.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11 листопада 2021 року Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні права власності - задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не чинити перешкод ОСОБА_1 у користуванні спільними приміщеннями загального користування: ванної кімнати, туалеті, кухні шляхом усунення перешкод у користуванні загальними кімнатами та надання ключів від всіх дверей спільних приміщень загального користування.

В решті позовних вимог - відмовити.

Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідачем ОСОБА_5 подано апеляційну скаргу, в якій вона просить скасувати рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 листопада 2021 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 в частині зобов`язання ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не чинити перешкод ОСОБА_1 у користуванні спільними приміщеннями загального користування: ванної кімнати, туалету, кухні шляхом усунення перешкод у користуванні загальними кімнатами та надання ключів від усіх дверей спільних приміщень загального користування, а також стягнення з ОСОБА_5 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 сплаченого судового збору в сумі 227 грн. з кожного на користь ОСОБА_1 відмовити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазанчає, рішення суду прийнято з порушенням норм процесуального права та вважає його необґрунтованим у зв`язку з неправильним встановленням обставин справи.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 24 січня 2022 року справу передано судді -доповідачу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 січня 2022 року матеріали цивільної справи №759/2090/21 витребувано із сцуду першої інстанції.

16 лютого 2023 року матеріли справи надійшли до Київського апеляційного суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 03 березня 2023 року задоволено клопотання ОСОБА_5 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишено без руху для усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 03 травня 2023 року продовжено ОСОБА_5 строк для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених в ухвалі Київського апеляційного суду від 03 березня 2023 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 23 червня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 .

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 серпня 2023 року справу призначено до розгляду в судовому засіданні з викликом учасників справи.

Правом відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористались.

В судовому засіданні ОСОБА_5 підтримала доводи апеляційної скарги.

Позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 проти доводів апеляційної скарги заперечували, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Апеляційна скарга не містить аргументів щодо незгоди з оскаржуваним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11 листопада 2021 року в частині задоволених позовних вимог до відповідачів ОСОБА_3 ОСОБА_2 , а тому згідно правил статті частини першої статті 367 ЦПК України оскаржуване судове рішення в цій частині Київським апеляційним судом не перевіряється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Встановлено, що ОСОБА_1 та членам її сім`ї ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 належить на праві приватної спільної власності в рівних частинах квартира 55/4 12/100 частин квартири АДРЕСА_1 . Зазначене підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 17.09.2002 (а.с.14). Квартира АДРЕСА_1 є приміщенням у квартирі спільного заселення АДРЕСА_1 .

Згідно з технічними характеристиками квартира АДРЕСА_1 розташована на 5 поверсі 5 поверхового будинку, загальна площа квартири 133,5 кв.м. Квартира №55/4 складається з 1 кімнати жилою площею 8,9 кв.м. При цьому, у технічних характеристиках вказано про наявність в квартирі кухні площею 18,2 (заг) кв.м., ванної кімнати 3,9(заг) кв.м., вбиральні 2,4 (заг) кв.м.,коридору 27,5 (заг) кв.м., вбудованої шафи 0,9 кв.м. З плану квартири АДРЕСА_1 вбачається наявність в квартирі двох кухонь, двох ванних кімнат та двох туалеті.

Задовольняючи позов в частині позовних вимог позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , суд першої інстанції виходив з того, що позивачу створені перешкоди в користуванні приміщеннями спільного користування, оскільки, з одного боку від її квартири кухня, туалет та ванна кімната відгороджені дверима, від яких у позивача немає ключів, кухня з іншого боку замикається ввечері, при цьому доказів наявності у позивача ключів від цих замків не надано, користуватись ванною позивачу дозволено з умовами, щоб її цивільний чоловік не допомагав їй у користуванні.. Всі ці умови є неприпустими обмеженнями позивача у праві її власності.

Київський апеляційний суд погоджується з таким висновком місцевого суду з таких підстав.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення в оскарженій його частині відповідає.

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, Київський апеляційний суд дійшов таких висновків.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно, може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Згідно із ч.1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно зі ст.150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і мають право розпоряджатись цією власністю на власний розсуд.

Згідно з ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Таким чином, ч.2 статті 382 ЦК України визначено правовий режим допоміжних приміщень та приміщень загального користування житлового будинку у дво або багатоквартирному будинку. Зокрема, за власниками квартир у таких будинках на праві спільної сумісної власності закріплюються приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше ніж одну квартиру. Вказана норма спрямована на врегулювання порядку користування мешканцями квартир зазначеними приміщеннями та обладнанням.

Усі вищезазначені об`єкти становлять єдине ціле з квартирами і житловим будинком, такі призначені для постійного обслуговування і забезпечення відповідної експлуатації всього будинку.

За вимогами частин першої, другої статті 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом усунення перешкод у користуванні власністю, виселення та у разі необхідності, зняття особи з реєстраційного обліку, проте це право залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.

Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 607/947/18 (провадження № 61-7795св19).

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог позивача до відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону, оскільки відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , перешкоджають позивачу в користуванні належною їй власністю в повному обсязі.

Аргументи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частин першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального

і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргубез задоволення, а рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 листопада 2021 року в частині позовних вимог до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - без змін, оскільки підстави для скасування судового рішення відсутні.

Згідно з підпунктом б), в) пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18) зроблено висновок, що: «у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».

Тому, з урахуванням висновку щодо суті апеляційної скарги, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Оскільки Київський апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 листопада 2021 року в частині позовних вимог до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - без змін, розподіл судових витрат Київським апеляційним судом не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 листопада 2021 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена

в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна