Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

Справа №755/19053/21

Провадження №2/377/180/23

10 жовтня 2023 року Славутицький міський суд Київської області у складі головуючої - судді Бабич Н.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Пскової А.І.,

представника позивача - Гречкосій А.В. ( у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді - Страхування» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Приватне акціонерне товариство «Просто Страхування», про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

У С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді - Страхування» ( далі ТДВ « СК «Віді-Страхування») звернулося до Дніпровського районного суду м.Києва з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Приватне акціонерне товариство «Просто Страхування» ( далі АТ «Просто-Страхування»), про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в сумі 19 274, 54 гривні.

Позов мотивовано тим, що 04 серпня 2020 року у м. Києві, Дніпровський узвіз, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Renault», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля «Peugeot», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок якої було пошкоджено автомобіль «Renault», реєстраційний номер НОМЕР_1 . За порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, зокрема автомобіля «Renault», реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно з постановою Печерського районного суду м.Києва від 15 вересня 2021 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. На момент цієї пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в АТ «Просто-Страхування» за полісом обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів АО №4022302, а щодо автомобіля «Renault», реєстраційний номер НОМЕР_1 , діяв договір добровільного страхування наземного транспортного засобу НОМЕР_3 від 20.04.2020. 17 вересня 2020 року власник транспортного засобу «Renault», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 звернулася до страховика ТДВ «СК «Віді-Страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу АС №014263 від 20.04.2020. На підставі страхового акту №7143 від 28.09.2020 ТДВ «СК «Віді-Страхування» 30.09.2020 виплатило страхове відшкодування в розмірі 96 572,44 гривень, виходячи з рахунку № ВДиС-0046944 від 16.09.2020 та звіту про оцінку КТЗ №01-27/09 від 27.09.2020. 02 жовтня 2020 року позивач звернувся до АТ «Просто-Страхування» із заявою про страхове відшкодування в розмірі 96 572,44 гривень. 29 грудня 2020 року АТ «Просто-Страхування» визнало вимоги ТДВ «СК «Віді-Страхування» та сплатило на користь останнього страхове відшкодування з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу в розмірі 77 297,90 гривень. Різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, яке було виплачено АТ «Просто-Страхування» становить 19 274,54 гривні. З огляду на викладене та з урахуванням положень статей 993, 1166, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, ТДВ «СК «Віді-Страхування» просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь суму страхового відшкодування, тобто різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, виплаченим АТ «Просто-Страхування», в розмірі 19 274,54 гривень, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 270 гривень.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 30 березня 2023 року дану цивільну справу було передано за підсудністю на розгляд до Славутицького міського суду Київської області.

08 травня 2023 року матеріали цивільної справи надійшли до канцелярії Славутицького міського суду Київської області та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 травня 2023 року для розгляду даної справи визначено суддю Бабич Н.С.

Ухвалою судді від 10 травня 2023 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк десять днів з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених в ній недоліків.

22 травня 2023 року позивач ТДВ «СК «Віді-Страхування» усунуло недоліки позовної заяви.

Ухвалою судді від 25 травня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 26 червня 2023 року.

Ухвалою суду від 26 червня 2023 року судовий розгляд справи було відкладено на 12 липня 2023 року на підставі частини четвертої статті 223 ЦПК України у зв`язку першою неявкою відповідача в судове засідання, який був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та про причини неявки суду не повідомив.

12 липня 2023 року у судовому засіданні було оголошено перерву до 25 липня 2023 року на підставі частини другої статті 240 ЦПК України за клопотанням представника позивача у зв`язку з необхідністю долучення доказів.

Ухвалою суду від 25 липня 2023 року судове засідання було відкладено до 14 вересня 2023 року на підставі пункту 5 частини другої статті 223 ЦПК України у зв`язку з визнанням потрібним, щоб представник позивача надав особисті пояснення у справі.

У період з 07 серпня 2023 року по 05 вересня 2023 року суддя Бабич Н.С. перебувала у щорічній відпустці.

14 вересня 2023 року судове засідання було відкладено на 27 вересня 2023 року на підставі пункту 5 частини другої статті 223 ЦПК України у зв`язку з визнанням потрібним, щоб представник позивача надав особисті пояснення у справі.

У судовому засіданні, яке відбулося 27 вересня 2023 року, представник позивача Гречкосій А.В. підтримала позовні вимоги та просила задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково пояснила, що 30 вересня 2021 року ТДВ «СК «Віді-Страхування» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 96 572,44 гривні шляхом перерахування зазначених коштів на СТО, яка здійснювала ремонт автомобіля «Renault», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Сума страхового відшкодування визначалася згідно з рахунком, виданим ТОВ «Віді Автострада» від 16.09.2020, який надала страхувальник, на підставі страхового акта. За умовами договору добровільного страхування було встановлено франшизу, тому суму, визначену в страховому акті, зменшено на розмір франшизи, яка становить 6 800 гривень, та є обов`язковою за договором майнового страхування. Оскільки обов`язкова цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в АТ «Просто-Страхування», позивач звернувся до цього товариства із заявою про здійснення страхового відшкодування у розмірі 96 572,44 гривні, які відшкодовані частково у сумі 77 287,90 гривень. При цьому АТ «Просто-Страхування» у своєму листі роз`яснило, що відшкодування здійснено відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з урахуванням зносу деталей. При визначенні суми страхового відшкодування позивачем було взято до уваги рахунок ТОВ «Віді Автострада», оскільки це передбачено умовами договору добровільного страхування, тому що страхова компанія ТОВ «СК «Віді-Страхування» повинна була відшкодувати страхувальнику саме вартість відновлювального ремонту без урахування зносу. Оскільки згідно із статтею 1166 ЦК України майнова шкода відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала, то позивач просить стягнути різницю між фактичним розміром шкоди та сумою, яка була виплачена позивачу АТ «Просто-Страхування» та становить 19 274,54 гривні. Позивач неодноразово звертався до відповідача про відшкодування шкоди, але відповідач не бажав цього робити. Крім того, 19 серпня 2021 року позивач надіслав відповідачу лист з пропозицією припинення зобов`язання прощенням боргу шляхом часткового відшкодування, але відповідач не висловив своєї згоди на цю пропозицію.

27 вересня 2023 року у судовому засіданні було оголошено перерву до 10 жовтня 2023 року на підставі частини другої статті 240 ЦПК України за клопотанням представника позивача.

Позивач ТДВ «СК «Віді-Страхування» свого представника у судове засідання, призначене на 10 жовтня 2023 року, не направило, про дату, час і місце судового засідання було повідомлене належним чином. Представник позивача Гречкосій А.В. подала до суду заяву про проведення судового засідання за відсутності представника ТДВ «СК «Віді-Страхування», позовні вимоги підтримала, просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання, призначене на 10 жовтня 2023 року, а також інші судові засідання, які відбулися у справі, не прибув без повідомлення причин. Про дату, час і місце судового засідання, призначеного на 10 жовтня 2023 року, та інші судові засіданні у справі був повідомлений належним чином в порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України, шляхом направлення йому судових повісток на його офіційну електронну адресу, зареєстровану в системі «Електронний суд», що підтверджується довідками про доставку електронного документа, які знаходиться в матеріалах цивільної справи. Клопотання про відкладення розгляду справи та заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не направив. Відзив на позовну заяву від відповідача ОСОБА_1 до суду не надходив.

Третя особа АТ «Просто-Страхування» свого представника у судове засідання, призначене на 10 жовтня 2023 року, не направило, про дату, час і місце судового засідання було повідомлене належним чином. У матеріалах справи знаходиться клопотання представника третьої особи- адвоката Синюка С.Л., в якому він просив розглядати справу за відсутності представника АТ «Просто-Страхування».

За наявності умов, передбачених статтями 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 27 вересня 2023 року суд ухвалив заочне рішення у справі.

У зв`язку з неявкою в судове засідання, призначене на 10 жовтня 2023 року, всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що узгоджується з положенням частини другої статті 247 ЦПК України.

Вислухавши пояснення представника позивача, надані в судовому засіданні 27 вересня 2023 року, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що 04 серпня 2020 року, о 19 годині 20 хвилин, у м. Києві, на Дніпровському узвозі, сталася дорожнього-транспортна пригода за участю автомобіля «Peugeot», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Renault», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок вказаної ДТП завдано механічних пошкоджень обом автомобілям ( а.с.16; 17, зв. ст.; 150-151; 179, зв.ст.).

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 15 вересня 2020 року у справі №757/35550/20-п, яка набрала законної сили, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП (а.с. 17, зв. ст.; 150-151; 179, зв.ст).

Цією ж постановою встановлено, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Peugeot», реєстраційний номер НОМЕР_2 , по Дніпровському узвозі ( в бік Набережного шосе) в м.Києві, не дотримуючись безпечної швидкості руху та безпечної дистанції, скоїв зіткнення з автомобілем «Renault», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався попереду та зупинився перед світлофором. Водій ОСОБА_1 порушив п.12.1 та п.13.1 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП ( а.с.16; 17, зв. ст.; 150-151; 179, зв. ст.).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 власником автомобіля «Renault», реєстраційний номер НОМЕР_1 , є ОСОБА_3 ( а.с.15 зв.ст.).

20 квітня 2020 року між ТДВ «СК «Віді-Страхування» та ОСОБА_3 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту АС-014263, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом «Renault», реєстраційний номер НОМЕР_1 . За умовами договору страхова сума за транспортний засіб 340 000 гривень; франшиза у разі пошкодження, в тому числі ДТП 2% від страхової суми (а.с 8-14).

Пунктом 8.2.16 договору АС-014263 від 20.04.2020 передбачено, що документами, які підтверджують розмір заподіяних збитків згідно з умовами договору є: 1) Висновок експерта, який має право на проведення відповідної експертизи (дослідження, оцінки), письмовим узгодженням такого експерта /суб`єкта оціночної діяльності зі Страховиком, у випадку, якщо експертизу замовляв Страхувальник та за умови, що Страховик не скористався своїм правом, передбаченим пунктом 7.3.7 цього договору ; 2) Документи, (рахунки, акти виконаних робіт, квитанції тощо) з СТО, визначеної страховиком, на якій буде здійснено відновлювально ремонтні роботи застрахованого ТЗ, із зазначенням переліку відновлювальних робіт, деталей, що замінюються, їхньої вартості, тощо.

Згідно з пунктом 9.5.1 договору АС-014263 від 20.04.2020 страхове відшкодування може бути виплачене, зокрема, шляхом оплати автомагазину, СТО тощо, вартості запасних частин, матеріалів, робіт, необхідних для відновлення застрахованого ТЗ після настання страхового випадку (для цього Страхувальник або його уповноважений представник зобов`язаний надати Страховику відповідну письмову заяву).

Пунктом 9.6 договору АС-014263 від 20.04.2020 передбачено порядок визначення страхового відшкодування. Відповідно до підпункту 9.6.1 у разі пошкодження ТЗ (ДО) внаслідок страхових ризиків, зокрема ДТП, ( крім випадку конструктивної повної загибелі ТЗ та/або ДО) страхове відшкодування (СВ) визначається за формулою: СВ=З-Ф, де З - розмір матеріального збитку, який дорівнює вартості ремонтно-відновлювальних робіт , Ф - розмір безумовної франшизи, визначеної договором.

17 вересня 2020 року до позивача ТДВ « СК «Віді-Страхування» звернулася страхувальник ОСОБА_3 із заявою №15/04/9.01/2788-20, в якій просила виплатити страхове відшкодування згідно з умовами договору добровільного страхування наземного транспортного засобу АС -014263 від 20.04.2020 у зв`язку із страховим випадком, що стався 04 серпня 2020 року з її транспортним засобом, яке перерахувати згідно з наявними рахунками (а.с.18).

Відповідно до звіту про оцінку КТЗ № 01-27/09 від 27.09.2020, зробленого на замовлення ТДВ «СК «Віді-Страхування», вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та з урахуванням ПДВ - 77 297,90 гривень (а.с.23-39).

Як убачається зі страхового акта №7143 від 28.09.2020, розмір страхового відшкодування становить 96 572, 44 гривень ( вартість відновлювального ремонту 103 372,44 гривень- франшиза 6 800,00 гривень) ( а.с.19).

Згідно з платіжним дорученням №4133 від 30.09.2020 ТДВ «СК «Віді-Страхування» сплатило страхове відшкодування в розмірі 96 572, 44 гривень за проведення відновлювального ремонту застрахованого автомобіля - отримувач коштів ТОВ «Віді Автострада» відповідно до виставленого ним рахунку № ВДиС-0046944 від 16.09.2020 (а.с.21, 40).

Згідно з актом виконаних робіт № ВДиСА-059783 від 31.12.2020 ТОВ «Віді «Автострада» виконано поточний ремонт автомобіля «Renault Doccer», державний номерний знак НОМЕР_1 замовника ОСОБА_3 (а.с.22, 155-156,182).

Також судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Peugeot», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_1 на момент ДТП (04.08.2020) була застрахована в АТ «Просто Страхування» згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ( поліс № АО 4022302 від 29.08.2019). Ліміт відповідальності страховика за шкоду, завдану майну, встановлено в розмірі 100 000 гривень, розмір франшизи 0,00 гривень ( а.с. 154;169;180;190).

Позивач ТДВ «СК «Віді-Страхування» звернувся до АТ «Просто-Страхування» із заявою № 15/04/8.04/39-20 від 02.10.2020 про страхове відшкодування, в якій просило здійснити виплату страхового відшкодування на користь ТДВ «СК «Віді-Страхування» у розмірі 96 572,44 гривні на підставі статті 27 Закону України « Про страхування» та статті 993 ЦК України (а.с.41).

При цьому, АТ «Просто-Страхування» перерахувало позивачу в якості страхового відшкодування з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу 77 297,90 гривень згідно з платіжним дорученням №1103 від 19.01.2021 ( а.с.43).

Крім того, листом № 04-180 від 01.02.2021 АТ «Просто-Страхування» повідомило позивача у справі ТДВ «СК «Віді-Страхування», що рішення про виплату страхового відшкодування прийнято на підставі наданого звіту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу у належному розмірі 77 197,90 гривень, тобто в розмірі, порядку, строки та у спосіб, встановлений Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» (а.с.152-153; 167-168; 181;189).

Позивач звертався до відповідача ОСОБА_1 з вимогою про відшкодування шкоди в розмірі 19 274,54 гривень, тобто різниці між розміром завданої внаслідок ДТП шкоди та страховим відшкодуванням, виплаченим АТ «Просто-Страхування», а також пропонував припинити зобов`язання прощенням боргу за умови сплати відповідачем 10 000,00 гривень. Відповідач отримав ці звернення засобами поштового зв`язку ( а.с.44-48).

Вирішуючи спір згідно із встановленими обставинами справи та відповідними їм правовідносинами, суд виходить з такого.

Згідно із частиною першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно із статтею 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за завдані збитки.

Під час застосування наведених норм права підлягає врахуванню правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц: стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Таким чином, відносини між сторонами регулюються правилами статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України « Про страхування».

Позивач ( який є страховиком потерпілої особи ОСОБА_4 ) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши виплату страхового відшкодування у розмірі 96 572,44 гривні за проведення відновлювального ремонту застрахованого автомобіля.

Внаслідок цього до позивача ( як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди в деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних правовідносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем в порядку суброгації.

У свою чергу відносини між відповідачем і його страховиком ( АТ «Просто- Страхування») регулюються умовами, визначеними в договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та правилами статті 29 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно з частиною першою цієї статті у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством.

Страховик відповідача виконав свої зобов`язання, відшкодувавши витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням його зносу.

Згідно із статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою ( страховим відшкодуванням).

У зв`язку із заміною сторони кредитора у деліктному правовідношенні у межах фактичних витрат до позивача перейшло право вимоги у відповідній частині до відповідача, оскільки страхова виплата страховика відповідача є недостатньою для повного відшкодування завданої ним шкоди.

У даному випадку суд враховує висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 03 вересня 2018 року у справі №464/1937/16-ц, згідно з яким за змістом статті 993 ЦК України у системному зв`язку із статтею 990 цього Кодексу та статтею 27 Закону України « Про страхування» можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, у разі недостатності страхової виплати ( страхового відшкодування) для повного відшкодування нею шкоди у межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Водночас відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування.

Страхова компанія відповідача виконала свої зобов`язання за договором обов`язкового страхування, укладеним з ОСОБА_1 , виплативши в порядку регресу позивачу страхове відшкодування в розмірі 77 297, 90 гривень, визначеному з урахуванням фізичного зносу пошкодженого автомобіля, тобто відповідно до положень статті 29 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Проте, розмір реальних збитків, необхідних для відновлення пошкодженої речі, які відшкодовані ТДВ «СК « Віді-Страхування» за ремонт застрахованого автомобіля «Renault», реєстраційний номер НОМЕР_1 , за заявою потерпілої ОСОБА_5 , становить 96 572,44 гривень.

Таким чином, різниця між сумами має бути відшкодована ОСОБА_1 відповідно до вимог статті 1194 ЦК України для повного відшкодування завданої ним шкоди.

Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, доказів на спростування розміру завданої ДТП шкоди не надав.

З урахуванням наведеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума виплаченого страхового відшкодування в розмірі 19 274, 54 гривні у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами.

Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За змістом частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із задоволенням позову відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України суд покладає на відповідача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2270 гривень за подачу позову.

На підставі викладеного, керуючись статтями 258 -259, 263-265, 280-282 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді - Страхування» суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 19 274 (дев`ятнадцять тисяч двісті сімдесят чотири) гривні 54 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді - Страхування» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 270 ( дві тисячі двісті сімдесят) гривень.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

Позивач Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді - Страхування», , місцезнаходження: вулиця Велика Кільцева, будинок 56, село Софіївська Борщагівка, Києво Святошинський район, Київська область.

Відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Третя особа Приватне акціонерне товариство «Просто Страхування», , місцезнаходження: вулиця Герцена, будинок 10, місто Київ.

Повне заочне рішення суду складено 10 жовтня 2023 року.

Суддя Н. С. Бабич