Провадження № 4-с/161/61/23
У Х В А Л А

09 жовтня 2023 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

за участю секретаря судового засідання Вольської А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Відділу державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною скаргою.

Скаргу обґрунтовує тим, що маючи намір реалізувати своє право на реєстрацію та відчуження рухомого майна, дізналася про арешт накладений, на її майно в межах виконавчого провадження № 59070340. Після цього, вона звернулася до Відділу державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі Відділ) із заявою про зняття арешту з її майна, на що отримала відмову від 14.07.2023.

Зазначає, що на виконанні у Відділі перебуває виконавче провадження № 59070340 від 13.05.2019 з метою виконання виконавчого листа № 0308/15274/12 від 22.04.2013 про звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , а саме на трикімнатну квартиру по АДРЕСА_1 , загальною площею 65,9 кв.м., а кошти отримані від реалізації предмета іпотеки направити на погашення загальної заборгованості перед ТзОВ «ОПТ Факторинг Україна» по кредитному договору № ML-F03/106/2008 від 18.06.2008 в розмірі 900248,53 грн. та судовий збір в розмірі 3219,00 грн. по 536,50 грн. з кожного.

В межах вказаного виконавчого провадження накладено арешт на її рухоме майно постановою державного виконавця Марчука В.І. від 13.05.2019.

Враховуючи те, що виконавчим листом Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.04.2013 визначено спосіб стягнення боргу, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, державний виконавець Білова В.А. зловживає наданим їй правом, не знімаючи арешт з належного їй майна.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просить суд, скасувати арешт рухомого майна накладений постановою про арешт майна боржника № 59070340 від 13.05.2019.

Ухвалою судді від 28.08.2023 відкрито провадження за скаргою та призначено її до судового розгляду.

До початку розгляду справи від скаржника надійшло клопотання про розгляд скарги у її відсутності, подану скаргу підтримує та просить задовольнити з наведених у ній підстав.

Від представника суб`єкта оскарження надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутності.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та надані суду докази на підтвердження заявлених вимог, суд установив таке.

На виконанні в Відділі перебуває виконавче провадження № 59070340 (постанова про відкриття виконавчого провадження від 13.05.2019) з виконання виконавчого листа № 0308/15247/12 виданого 22.04.2013. Вказаний виконавчий лист видано з метою звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , а саме на трикімнатну квартиру по АДРЕСА_1 , загальною площею 65,9 кв.м., а кошти отримані від реалізації предмета іпотеки направити на погашення загальної заборгованості перед ТзОВ «ОПТ Факторинг Україна» по кредитному договору № ML-F03/106/2008 від 18.06.2008 в розмірі 900248,53 грн. та судовий збір в розмірі 3219,00 грн. по 536,50 грн. з кожного.

В межах вказаного виконавчого провадження, державним виконавцем Марчуком В.І. винесено постанову про арешт майна боржника від 13.05.2019 в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 990863,53 грн.

13.05.2019 державним виконавцем Марчуком В.І. винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 90078,50 грн.

Згідно відповіді на запит № 166797910 від 27.06.2023 за ОСОБА_1 не зареєстровано транспортних засобів.

Судом встановлено, що рішення суду в повному обсязі не виконано, виконавчий збір не сплачений.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон), провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Ч.1 ст.5 Закону визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Звертаючись до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця, ОСОБА_1 посилаючись на визначений судом спосіб стягнення боргу, а саме шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому постанову про арешт її майна слід скасувати.

Відповідно до ст.48, 56 Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Згідно з ч.5 ст. 13 Закону, постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених ч.4 ст.59цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Ч.4-5 ст.59 Закону передбачено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Таким чином, не зняття головним державним виконавцем Біловою В.А. арешту з майна боржника ОСОБА_1 відповідає вимогам чинного законодавства та спрямована для забезпечення реального виконання рішення суду. Судом не встановлено порушень головним державним виконавцем вимог закону, а відтак її дії, які виразилися у не знятті арешту з майна боржника не підпадають під ознаки бездіяльності.

Крім цього, боржником не надано суду доказів того, що нею виконано рішення суду в повному обсязі та сплачено виконавчий збір.

Отже, виконавець за правилами ст.59 Закону, позбавлений повноважень зняти арешт, накладений постановою від 13.05.2019, оскільки скаржником не наведено та не доведено належними та допустимими доказами підстав для такого рішення, визначених у вичерпному переліку ч.4 ст.59 Закону.

За таких обставин, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, врахувавши відсутність у боржника іншого майна та/або способу забезпечення виконання рішення суду про стягнення періодичних платежів, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 447-452 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність Відділу державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду небула вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Л.В. Івасюта