Справа №345/4763/23
Провадження № 2-о/345/148/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.10.2023 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Онушканича В.В.

з участю секретаря судового засідання Слободян Т.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку окремого провадження справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області, про встановлення юридичного факту приналежності правовстановлюючих документів, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаною заявою. Заяву мотивує тим, що 24.06.2023 року їй виповнилось 63 роки і вона подала до ПФУ в Івано-Франківській області заяву про призначення їй пенсії за віком та подала всі необхідні документи щодо страхового стажу для вирішення цього питання.

28.07.2023 року Головним управлінням ПФУ в Івано-Франківській області на адресу заявниці був направлений лист із рішенням по відмову у призначенні пенсії, де основною причиною відмови було те, що до страхового стажу не був зарахований весь період роботи з 1977 року по 2007 рік. Оскільки на титульній сторінці трудової книжки по батькові заявниці на російській мові « ОСОБА_2 » не відповідає даним по батькові паспорта на російській мові « ОСОБА_3 », тобто є розбіжність в одній букві, а саме: букви «п» в по батькові « ОСОБА_2 » у трудовій книжці та букви «ф» по батькові « ОСОБА_3 » у паспорті.

Заявниця наголошує, що якщо брати офіційний переклад з російської мови слово: « ОСОБА_2 », яке зазначене у її трудовій книжці, на українську мову, то по батькові буде « ОСОБА_4 », що відповідає по батькові, зазначеному у паспорті заявниці. У зв`язку із наяаними розбіжностями заявниця не має можливості реалізувати належним чином її права та підтвердити обставини щодо нарахування і виплати пенсії. Тому заявниця змушена звернутися до суду та просить встановити факт належності їй трудової книжки серії НОМЕР_1 , яка заповнена на російській мові на ім`я « ОСОБА_5 », ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судове засідання представник заявниці подав заяву про розгляд справи без його участі та участі заявниці, заяву про встановлення факту підтримує та просить суд задоволити подану заяву.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, проте подав до суду письмові пояснення, які просить врахувати при розгляді даної справи. Розгляд справи просить провести без його участі.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заяву слід задоволити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 ст. 315 ЦПК України передбачені випадки, у яких суд розглядає справи про встановлення факту.

Згідно із п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно п. 1, 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі узв`язку зпораненням, повідомленнявійськових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 21.07.2023 року заявниці ОСОБА_1 було відмовлено у призначення пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. Зокрема, дане рішення мотивоване тим, що до страхового стажу заявниці не зараховано періоди роботи відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки в даному документі по батькові на російській мові « ОСОБА_2 », що не відповідає даним паспорту на російській мові « ОСОБА_3 » (а.с.6).

За змістом статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Як встановлено в судовому засіданні, трудова книжка серії НОМЕР_1 заповнена на ім`я « ОСОБА_6 », ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7-8).

Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с.11) ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_5 . Після укладення шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 ОСОБА_5 присвоєно прізвище « ОСОБА_8 », про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу (а.с.10). Те, що по батькові заявниці « ОСОБА_4 » підтверджується також долученою до матеріалів справи копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого 07.05.1999 року Калуським РВ УМВС України в Івано-Франківській області (а.с.12-13).

Суд вважає, що аналіз письмових доказів, які містять в матеріалах справи, а також пояснення заявника, викладені в заяві, свідчать про те, що розбіжності у написанні у трудовій книжці по батькові заявниці виникли у зв`язку із неправильним перекладом по батькові заявниці з української мови на російську.

Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу, згідно пункту 18 постанови Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 за №656 "Про трудові книжки робітників та службовців» №656, несуть спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації.

Аналогічні норми встановлені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993, відповідно до пункту 1 якого, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Окрім того такі приписи містяться в пункті 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 за №301 "Про трудові книжки працівників", зокрема, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

З огляду на зазначене, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже, й не може впливати на її особисті права та не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань зарахування трудового стажу на підставі записів у трудовій книжці. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018р. по справі №677/277/17.

За таких обставин суд приходить до висновку, що трудова книжка серії НОМЕР_1 належить заявниці ОСОБА_1 .

Встановлення факту приналежності трудової книжки породжує для заявниці юридичні наслідки, від яких залежать її цивільні права. Іншої можливості встановити цей факт заявниця немає, а тому заява підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, п.п.1,6 ч.1 ст.315 ЦПК України, керуючись ст.ст. 259, 263-265 України, суд -

в и р і ш и в:

Заяву задоволити.

Встановити факт, що трудова книжка серії НОМЕР_1 , яка заповнена на ім`я « ОСОБА_6 », ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 09.10.2023 року.

Головуючий