ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/4996/23

Провадження № 22-ц/4820/1757/23

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І., секретар судового засідання Цугель А.О.

за участю представників учасників справи

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу №686/4996/23 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 липня 2023 року (суддя Колієв С.А., повне судове рішення складено 24 липня 2023 року) та на додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 липня 2023 року (суддя Колієв С.А., повне судове рішення складено 04 серпня 2023 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Заслухавши доповідача, пояснення представників учасників справи, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 вказувала, що починаючи з 24.09.2012 вона працювала на різних посадах в Акціонерному товаристві комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк», Банк). 14 грудня 2022 року її було ознайомлено із випискою із наказу «Про накладення додаткового заходу реагування або дисциплінарного стягнення» №E.DN-ПБУР-7818664 від 07.12.2022, відповідно до якого до неї було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани за порушення обов`язків, покладених трудовим договором або нормативно - правовими актами Банку. Проте, з вказаним дисциплінарним стягненням ОСОБА_1 не погоджується та вважає його протиправним і таким, що не відповідає вимогам закону. Так, позивачка зазначає, що неї застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани за порушення п. 2.1, 2.21, 4.1, 4.6 Посадової інструкції керівника відділення гр. Д - Керівника Центру VIP - обслуговування, п. 5.2.5 Порядку здійснення комунікацій у месенджерах.

ОСОБА_1 вказує, що складові дисциплінарного проступку відсутні; нею не вчинявся проступок, за який відповідач застосував дисциплінарне стягнення у вигляді догани, адже в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності не йдеться про те, що позивачкою вчинені якісь дії, в яких би остання поставила свої власні інтереси вище інтересів Банку чи інтересів клієнтів Банку.

І, як посилається ОСОБА_1 , роботодавець позбавив її можливості надати пояснення щодо можливого дисциплінарного проступку, адже 01.12.2022 вона отримала повідомлення про те, що відносно неї виноситься управлінське рішення, де було вказано карточку документу №7818664 вказаного рішення. Оскільки, у Банку існує електронна система документообігу, позивачка намагалась дізнатись за що до неї застосовується управлінське рішення і щодо яких обставин вона має надати пояснення. Проте, доступ до документу №7818664 у неї був відсутній, про що нею написано службову записку. Крім того, позивачка вважає, що відповідачем порушено норми статті 148 КЗпП України щодо строку застосування дисциплінарного стягнення.

Зважаючи на викладене, ОСОБА_1 просила суд визнати незаконним та скасувати наказ «Про накладення додаткового заходу реагування або дисциплінарного стягнення» №E.DN-ПБУР-7818664 від 07.12.2022 про оголошення догани ОСОБА_1 .

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 липня 2023 року позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ «Про накладення додаткового заходу реагування або дисциплінарного стягнення» №E.DN-ПБУР-7818664 від 07.12.2022 про оголошення догани ОСОБА_1 . Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Додатковим рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 липня 2023 року заяву ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково. Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн. В решті у задоволені заяви відмовлено.

Не погоджуючись із цими рішеннями суду, АТ КБ «Приватбанк» оскаржило їх в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, апелянт зазначає, що матеріалами справи підтверджується, що у працівника було витребувано пояснення, проте ОСОБА_1 відмовилась їх надати, що було оформлено відповідним актом. І відхиляючи в якості доказу акт про відмову від надання пояснень, суд першої інстанції не врахував висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 27 березня 2023 року у справі №670/738/19 (провадження №61-20220св21), від 17 червня 2021 року у справі №201/8615/18 (провадження №61-2588св21), від 09 червня 2021 року у справі №601/2049/18 (провадження №61-2181св20), від 11 грудня 2019 року у справі №331/6999/17-ц (провадження №61-4058св19), згідно з якими, якщо працівник відмовляється надати таке пояснення, це не може бути перешкодою для застосування стягнення, у тому числі й за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України - за таких обставин складається відповідний акт.

Поміж того, апелянт посилається на те, що з акту про відмову від надання пояснень ОСОБА_1 від 05 грудня 2022 року слідує, що працівниками Управління безпеки було запропоновано позивачці надати письмові пояснення щодо порушення трудової дисципліни, яке проявилось у наступному: ОСОБА_1 , керівник відділення гр. Д - Керівник Центру VIP-обслуговування пересилала особисті дані клієнтів через месенджер Скайп. Таким чином, актом від 05 грудня 2022 року підтверджується той факт, що при витребуванні пояснень працівника було повідомлено про обставини, щодо яких слід надати пояснення.

Також Банк вказує, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не було враховано висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 19 жовтня 2016 року у справі №6-2801цс15, згідно з яким невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами. А в цій справі факт порушення трудової дисципліни було підтверджено наданими суду доказами: висновком службової перевірки від 10.11.2022 №ZAKL-2022/1-7626202, за результатами якої було встановлено порушення з боку ОСОБА_1 , що полягало в пересиланні даних клієнтів через месенджер Скайп та доданими до висновку доказами: поясненнями касира ОСОБА_2 , скріншотами з месенджера Скайп касира ОСОБА_2 .

Також, на думку апелянта, вина ОСОБА_1 підтверджувалась доказами ознайомлення під підпис з посадовою інструкцією та розпискою про дотримання норм інформаційної безпеки, які містили вимоги для працівників щодо дотримання інформаційної безпеки при роботі з інформацією з обмеженим доступом.

Апелянт вказує, що суд першої інстанції не з`ясував в повному обсязі трудові обов`язки позивачки, регламентовані внутрішніми документами Банку та дійшов хибного висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 порушення трудової дисципліни.

Крім того, Банк вважає, що наявність чи відсутність шкідливих наслідків відповідачу чи його клієнтам мають значення лише для вибору виду стягнення, а не для вибору того, притягнути чи не притягнути працівника до дисциплінарної відповідальності.

Щодо додаткового рішення, то апелянт вважає, що при його ухваленні судом першої інстанції не було належним чином оцінено надані позивачкою документи в якості доказів понесених витрат на правничу допомогу та ухвалено висновок про стягнення суми, що не відповідає вимогам розумності і справедливості їх розміру.

Враховуючи вищевикладене, АТ КБ «Приватбанк» просить скасувати оскаржувані рішення та ухвалити постанову, якою в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 погоджується із висновками суду першої інстанції та просить оскаржувані судові рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Так, позивачка зазначає, що відповідачем не надано достатніх та допустимих доказів, які б доводили передачу нею номеру карти клієнта касиру ОСОБА_2 і пояснень щодо написання у месенджер Скайп номеру карти клієнта, касир не надавала.

Також, надані копії "листування" ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не можуть бути належним доказом з огляду на правила встановлені у статті 100 ЦПК України та статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Окрім того, з наданих Банком роздруківок не вбачається, що знімки зроблені саме з месенджеру Скайп. Також, позивачка звертає увагу суду на те, що відповідно до умов трудового договору від 24.09.2012 до обов`язків роботодавця входить ознайомити працівника під розпис з «Правилами внутрішнього трудового розпорядку працівників ПриватБанку», проте жодних доказів того, що позивачку було ознайомлено під розпис з Правилами внутрішнього трудового розпорядку, що затверджені рішенням Правління Банку від 08.12.2021 Банком не надано. Крім того, ОСОБА_1 посилається на те, що з документом від 08.03.2022, в якому вказано, що робочі комунікації між працівниками Банку повинні здійснюватись лише за допомогою внутрішніх ресурсів Банку та відповідно до Переліку вимог інформаційної безпеки, передача інформації з обмеженим доступом в чатах месенджерів, в тому числі Скайп, заборонено, позивачку не було ознайомлено, поміж того, у документі відсутня назва, він не затверджений головою правління Банку, чи будь-якими іншими особами, які б мали право затверджувати нові вимоги інформаційної безпеки, тому відсутні підстави ставити у вину позивачці невиконання вимог вказаних актів.

Також, як вказує ОСОБА_1 , суд зменшив реальні витрати, понесені нею на правову допомогу з 15 000 грн до 10 000 грн. Таким чином, годину роботи адвоката оцінено судом у 660 грн, що не є завищеною ціною, а навпаки заниженою. Окрім того, посилання відповідача на висновок Верховного Суду у справі №712/15541/18 є таким, що не заслуговує на увагу, оскільки такі послуги як подання до суду клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, розрахунки витрат на правову допомогу не були включені до акту наданих послуг та позивачка не понесла таких витрат, а складання (написання) заяви про ухвалення додаткового рішення є послугою з надання правничої допомоги, а тому підлягає відшкодуванню. А тому ОСОБА_1 вважає, що стягнуті судом першої інстанції витрати на правову допомогу є співмірними з характером та складністю справи і відповідають витраченому адвокатом часу.

Представник відповідача АТ КБ «Приватбанк» Мужевська Є.Л. підтримала апеляційну скаргу з підстав у ній наведених.

Представник позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_3 заперечила проти задоволення апеляційної скарги.

Позивачка ОСОБА_1 до суду не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 з 04.01.2021 працювала на посаді директора відділення «VIP центр на Проскурівській» Південно-Західного макрорегіонального управління АТ КБ «Приватбанк», що підтверджується трудовою книжкою серії НОМЕР_1 (т.1 а.с.3-8).

Згідно з витягом з наказу «Про переміщення» АТ КБ «Приватбанк» від 16.09.2022 ОСОБА_1 переміщено з підрозділу Південно-Західне макрорегіональне управління Хмельницька філія відділення «VIP центр на Проскурівській» в підрозділ Південно-Західне макрорегіональне управління Хмельницький регіон Відділення «Хмельницьке №18» (т.1 а.с.60).

10.11.2022 керівником напрямку «Служба Безпеки» ГО Болотіним С.Г. був затверджений висновок службової перевірки по факту порушень нормативних документів Банку працівниками відділення «Хмельницьке №18» гр.Д - «Центр VIP-обслуговування», яким встановлені факти порушень керівником відділення «Хмельницьке №18» гр.Д- «Центр VIP-обслуговування» ОСОБА_1 вимог Кодексу поведінки (етики) та Антикорупційної програми п.1 Розділ IV Норми професійної етики працівників банку, п.2.2, 2.5, 2,6, 3.5 Розділу V та п.5.2.4 «Порядку комунікацій між працівниками банку» (т.1 а.с.61-64).

01.12.2022 ОСОБА_1 надіслала роботодавцю пояснювальну записку, в якій повідомила, що у неї відсутній доступ до документа, згідно якого щодо неї виноситься управлінське рішення к.д.7818664, причини такого управлінського рішення їй не відомі, надати пояснення не має можливості (т.1 а.с.23).

05.12.2022 головним спеціалістом з питань внутрішньої безпеки банку ГО Управління безпеки в Південно-Західному макрорегіональному управлінні Ладанським В.Б., провідним спеціалістом з питань внутрішньої безпеки банку ГО Управління безпеки в Південно-Західному макрорегіональному управлінні Яценко О.М. та головним спеціалістом Управління безпеки ГО Управління безпеки в Південно-Західному макрорегіональному управлінні Панчуком С.П. складено акт про відмову ОСОБА_1 надати письмові пояснення про порушення трудової дисципліни, що полягають у передачі особистих даних клієнтів Банку в месенджері Скайп 30.08.2022 та 14.09.2022 (т.1 а.с.58-59).

07 грудня 2022 року дирекцією з HR та корпоративного управління АТ КБ «Приватбанк» винесено наказ «Про накладення додаткового заходу реагування або дисциплінарного стягнення», згідно якого на підставі грубого порушення внутрішніх документів Банку, відправляючи та отримуючи інформацію з обмеженим доступом (прізвища клієнта, номер банківської картки клієнта, кількість проведених операцій та суми) за допомогою месенджера Скайп, порушивши п.п.2.21, 4.6 Посадової інструкції, п.5.2.5. Порядку здійснення комунікацій у месенджерах та п.4.1 Посадової інструкції працівника, до ОСОБА_1 застосовано догану (т.1 а.с.9-11).

Посадовою інструкцією «Керівника відділення гр.Д - Керівник центру VIP-обслуговування», яка затверджена наказом АТ КБ «Приватбанк» 08.01.2021 та з якою була ознайомлена ОСОБА_1 визначено, що керівник відділення гр.Д - Керівник центру VIP-обслуговування» діє на користь Банку і клієнтів та зобов`язаний ставити інтереси банку вище власних (п.2.1); не допускає поширення стороннім особам інформації, що складає банківську таємницю та комерційну таємницю (п.2.2); несе відповідальність за: порушення вимог нормативних документів, регламентів, процедур банку, вимог політики інформаційної безпеки банку, а також за дії (бездіяльність), які створили умови для виникнення таких порушень (п.4.1), незаконне розголошення банківської таємниці, комерційної, а також конфіденційної таємниці відповідно до затвердженого банком переліку, а також відповідно до діючого законодавства (п.4.5) недотримання правил інформаційної безпеки банку (п 4.6), порушення норм етики поведінки, встановленої в банку (п.4.9), недотримання вимог Антикорупційної програми банку (п.4.13) (т.1 а.с. 12-18).

Відповідно до п.2.1, 2.2, 2.7 трудового договору №11049300 від 24.09.2012, укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 , працівник зобов`язаний сумлінно виконувати свої трудові обов`язки; дотримуватися вимог «Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників «ПриватБанку»; не розголошувати відомості, що складають банківську або комерційну таємницю, а також іншу інформацію конфіденційного характеру, прямо або побічно пов`язану з діяльністю «Банку» (т.1 а.с.115-118).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із недоведеності роботодавцем повідомлення ОСОБА_1 про заборону передачі саме через месенджер Скайп інформації, що містить відомості, які носять обмежений доступ, і що така інформація передавалася через такий месенджер. Поміж того, відповідна переписка ОСОБА_1 велася з іншим працівником цього ж банку та стосувалася здійснення останньою своїх посадових обов`язків, а тому в діях ОСОБА_1 відсутні порушення трудової дисципліни, що зазначені як підстава для притягнення її до дисциплінарної відповідальності згідно оспорюваного наказу від 07.12.2022.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження роботодавця, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна роботодавця, з яким укладено трудовий договір.

Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків.

Згідно з частиною 1 статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такий захід стягнення як догана або звільнення.

Відповідно до частини 1 статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується роботодавцем безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Саме на роботодавця покладено обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. За відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення роботодавець повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення роботодавець повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, у чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок.

Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності.

Такі правові висновки відображено в постанові Верховного Суду від 25.10.2022 у справі №487/1491/21.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 18 січня 2018 року у справі № 757/16203/16-ц (провадження № 61-809св17), дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Аналогічні правові висновки щодо тлумачення та застосування статей 147, 147-1 КЗпП України викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 19 липня 2022 року у справі № 608/715/21 (провадження № 61-3029св22), від 30 березня 2022 року у справі № 530/1450/19 (провадження № 61-9969св21), від 17 лютого 2022 року у справі № 171/131/20 (провадження № 61-3366св21).

За правилами статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина 1 статті 77 ЦПК).

Згідно з частиною 2 статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Висновки суду узгоджуються з матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги про незаконність судового рішення через посилання суду першої інстанції на недотримання працедавцем вимог частини 1 статті 149 КЗпП України є такими, що не заслуговують на увагу, адже міськрайонний суд, встановивши обставин справи, прийшов до вірного висновку, що ОСОБА_1 , з врахуванням ведення у Банку електронного документообігу, не мала технічної можливості надати письмові пояснення щодо можливих порушень, по яких виносилося управлінське рішення к.д.7818664.

І оцінивши в сукупності пояснювальну записку ОСОБА_1 від 01.12.2022 про відсутність доступу до документа, згідно якого щодо неї виноситься управлінське рішення к.д.7818664, Акт про відмову від надання пояснень ОСОБА_1 від 05.12.2022 (т.1 а.с.23, 58-59), пояснення представника АТ КБ «Приватбанк» Яценка О.М., який є одним із підписантів вищезазначеного Акту від 05.12.2022, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що формальна наявність Акту про відмову від надання пояснень ОСОБА_1 від 05.12.2022 не свідчить про дотримання працедавцем вимог статті 149 КЗпП України.

Але, прийшовши до такого висновку, суд першої інстанції визнав незаконним та скасував оскаржуваний наказ про оголошення догани ОСОБА_1 не лише з підстав невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмових пояснень від працівника, адже міськрайонний суд виходив з недоведеності факту порушення ОСОБА_1 трудової дисципліни.

Оцінюючи посилання в апеляційній скарзі на незаконність судового рішення в частині невірного висновку про недоведеність порушення ОСОБА_1 трудової дисципліни, судова колегія вважає їх голослівними.

Так, як слідує із оспорюваного наказу від 07.12.2022 «Про накладення додаткового заходу реагування або дисциплінарного стягнення», ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення внутрішніх документів Банку щодо правил відправлення та отримання інформації з обмеженим доступом (прізвища клієнта, номер банківської картки клієнта, кількість проведених операцій та суми) за допомогою месенджера Скайп, а саме порушення п.п.2.21, 4.6 Посадової інструкції, п.5.2.5. Порядку здійснення комунікацій у месенджерах та п.4.1 Посадової інструкції працівника.

Згідно п. п. 2.21 розділу 2 Посадової інструкції «Керівник відділення гр. Д Керівник центру VIP-обслуговування», що затверджена наказом АТ КБ «ПриватБанк» від 08.01.2021 (т. 1 а.с.126-134) керівник не допускає поширення стороннім особам інформації, що складає банківську та комерційну таємницю.

Відповідно до п. 4.1 та п. 4.6. розділу 4 зазначеної вище Посадової інструкції керівник відділення гр. Д Керівник центру VIP-обслуговування несе відповідальність за: порушення вимог нормативних документів, регламентів, процедур банку, вимог політики інформаційної безпеки банку, а також за дії (бездіяльність), які створили умови для виникнення таких порушень; за недотримання правил інформаційної безпеки банку.

Судом встановлено, що Банком не було надано суду першої інстанції, ні апеляційному суду, ні в паперовому, а ні в електронному вигляді Порядку здійснення комунікацій у месенджерах і у апеляційній скарзі відсутнє будь яке посилання на п. 5.2.5 цього Порядку, порушення якого, на думку відповідача, крім іншого, стало підставою для притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності.

Оцінивши у відповідності до вимог процесуального законодавства надані сторонами докази та враховуючи вимоги Посадової інструкції «Керівник відділення гр. Д Керівник центру Керівник центру VIP-обслуговування», Перелік вимог інформаційної безпеки, Положення про класифікатор інформації суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про недоведеність працедавцем порушення позивачкою трудової дисципліни, що стали підставою для притягнення останньої до дисциплінарної відповідальності, адже Банком не доведено факт ознайомлення ОСОБА_1 із повідомленням від 08.03.2022 «Про безпечну роботу та спілкування у месенджерах», в якому зазначена відповідь на питання «Чи можна передавати інформацію з обмеженим доступом через зовнішні месенджери?» - Передача інформації з обмеженим доступом в чатах месенджерів (Skype, Viber, Telegram та ін.) заборонена. Це може спричинити витік конфіденційної інформації».

А відповідно до пункту 3 частини 1 статті 40 КЗпП України порушення має стосуватися лише тих обов`язків, що є складовими трудової функції працівника за його трудовим договором чи випливають із Правил внутрішнього трудового розпорядку. І роботодавець не може ставити у вину працівникові та притягати його до дисциплінарної відповідальності у випадку невиконання обов`язків, які не обумовлені трудовим договором і про які працівник не був проінформований належним чином (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, що викладена у постанові від 29 травня 2019 року у справі №452/970/170).

Твердження в апеляційній скарзі про те, що висновок суду першої інстанції, що діями позивачки не спричинено шкоду інтересам Банку не впливає на законність оскаржуваного судового рішення, адже підставою для скасування оскаржуваного наказу була недоведеність роботодавцем порушення ОСОБА_1 трудової дисципліни.

З врахуванням наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що в діях позивачки відсутній склад дисциплінарного проступку та обґрунтовано скасував оскаржуваний наказ.

Неспроможними, на думку колегії суддів, є доводи апеляційної скарги в частині неналежної оцінки судом першої інстанції поданих позивачкою документів, в якості доказів понесених витрат на правничу допомогу при ухвалені додаткового рішення, адже міськрайонним судом у відповідності до вимог закону належним чином встановлено факт понесення позивачкою витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції, що було підтверджено доказами: копією Договору про надання правової (правничої) допомоги від 22.02.2023, актом №1 від 19.07.2023 прийому-передачі наданих послуг до Договору про надання правової (правничої) допомоги від 22.02.2023, копією платіжної інструкції від 20.07.2023.

В додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зроблено висновки, що «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. […] Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. […] ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. […] саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. […] Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності».

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, оцінивши копію Договору про надання правової (правничої) допомоги від 22.02.2023, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 15.06.2011, акт №1 від 19.07.2023 прийому-передачі наданих послуг до Договору про надання правової (правничої) допомоги від 22.02.2023, копію платіжної інструкції від 20.07.2023, клопотання представника відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомогу, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, правильно дійшов висновку про можливість зменшення витрат на професійну правничу допомогу до 10000 грн, що є правомірним та не надмірно обтяжливим для іншої сторони процесу.

Фактично всі доводи, викладені в апеляційній скарзі на додаткове судове рішення, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони зводяться до оцінки доказів на власну користь та з незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для їх скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судові рішення суду першої інстанції підлягають залишенню без змін.

Щодо розподілу судових витрат за наслідками розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Згідно вимог частин 1 - 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що в у відзиві від 05.09.2023 на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Москалюк С.А. просила стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 витрати, понесені на оплату правничої допомоги адвоката в розмірі 3 000 грн.

З копії Договору про надання правової (правничої) допомоги від 22.02.2023 (далі Договір), укладеного між адвокатом Москалюк С.А. (далі Адвокат, Виконавець) та ОСОБА_1 (далі - Клієнт), вбачається, що Клієнт доручає, а Виконавець бере на себе зобов`язання надавати комплексну юридичну (правову) допомогу Клієнту з усіх питань, які потребують спеціальних правових знань при вирішенні майнових та немайнових спорів шляхом представництва інтересів Клієнта в усіх судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного, кримінального та/або іншого судочинства, в тому числі розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також в інших органах державної влади, органах місцевого самоврядування, в підприємствах, установах та організаціях будь-якої форми власності, перед фізичними (в тому числі фізичними особами-підприємцями) та юридичними особами.

Надання правової допомоги здійснюється у наступних формах консультацій, ведення претензійно-позовної роботи, складання процесуальних документів (заяв по суті спору, заяв з процесуальних питань), представництва інтересів клієнта у судах всіх інстанцій та юрисдикцій, інші види послуг, які пов`язані з адвокатською діяльністю та виконанням Договору.

Згідно п.2.1 Договору Клієнт, в тому числі, несе обов`язки своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість отриманих послуг за Договором.

Відповідно до п. 3.3, 3.4, 3.5, 3.6 Договору за результатами надання правової допомоги складається Акт виконаних робіт (наданих послуг), який підлягає підписанню Клієнтом протягом трьох днів з моменту отримання. Акт вважається підписаним, а Договір виконаним у повному обсязі у випадку якщо протягом вказаного строку Клієнт не заявить письмові вмотивовані заперечення.

Розмір гонорару Виконавця за надання послуг у формах визначених в п. 1.2 Договору визначається виходячи з добутку затраченого часу на надання правової допомоги та вартості погодинної роботи адвоката. Вартість послуг наданих адвокатом складає 1 000,00 грн за одну годину роботи.

Клієнт сплачує Виконавцю гонорар після отримання послуг правничої допомоги та підписання акту виконаних робіт (наданих послуг) протягом 10 днів з дати підписання сторонами акту виконаних робіт (наданих послуг), якщо актом приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) чи додатковою угодою до цього Договору не передбачений інший строк.

З акту прийому-передачі №2 від 05.09.2023 до Договору вбачається, що Виконавець виконав, а Клієнт прийняв виконання таких юридичних послуг по представництву інтересів Клієнта по справі №686/4996/23 в Хмельницькому апеляційному суді: складання, оформлення та подання відзиву на апеляційну скаргу на суму 3000 грн (3 год * 1000 грн).

З платіжної інструкції №0.0..1 від 05.09.2023 вбачається, що ОСОБА_1 сплатила ОСОБА_3 3000 грн за правничу допомогу згідно договору та акту.

Повноваження адвоката Москалюк С.А. на представництво інтересів ОСОБА_1 в Хмельницькому апеляційному суді підтверджуються копією ордера серії ВХ №1042985 від 20.03.2023.

Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Заперечення від представника відповідача щодо неспівмірності понесених ОСОБА_1 витрат на оплату правничої допомоги в суді апеляційної інстанції не надходили.

В пункті 2 частини 3 статті 141 ЦПК України закріплено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Колегія суддів, з урахуванням наведеного вище та з урахуванням конкретних обставин справи, обґрунтованості та реальності понесених позивачкою витрат на професійну правничу допомогу, розумності їхнього розміру, принципу співмірності судових витрат розміру наданої правничої допомоги, складністю справи та виконаними адвокатом послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання робіт з надання правової допомоги, обсягом наданих адвокатом послуг, значенням справи для сторін, результатами розгляду справи приходить до висновку про задоволення клопотання представника позивачки та стягнення з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 3 000 грн понесених останньою витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 липня 2023 року та на додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 липня 2023 року залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 липня 2023 року та додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 липня 2023 року залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (; вул. Грушевського, 1-Д, м. Київ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ) 3000 (три тисячі) грн витрат, понесених на оплату правничої допомоги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 жовтня 2023 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай