Справа № 489/4624/23
Провадження № 2-о/489/125/23
РІШЕННЯ

Іменем України

10 жовтня 2023 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Костюченко Г.С.,

із секретарем судових засідань Ревицькою Р.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, заінтересована особа: Приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Нікітін Руслан Володимирович,

встановив:

В серпні 2023 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Білецького О.П. звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності її матері - ОСОБА_2 свідоцтва про право власності на кватиру від 13.10.1995, яким посвідчується право приватної власності на кв. АДРЕСА_1 .

В обґрунтування вимог вказала, що 13.10.1995 на ім`я ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 було видано Свідоцтво про право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 . При цьому по батькові матері заявника у вказаному правовстановлюючому документі зазначено як « ОСОБА_2 » по замість правильного « ОСОБА_2 », що створює ОСОБА_1 перешкоду у реалізації спадкових прав, оскільки мати заявника померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Оскільки внесення змін або виправлень до вказаного документа на час звернення до суду неможливе, ОСОБА_1 просила в судовому порядку встановити факт належності її матері свідоцтва про право власності на житло від 13.10.1995.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 16.08.2023 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився.

Представник заявника адвокат Білецький О.П. у судове засідання не з`явився, надійла заява з проханням розглядати справу за його відсутності. Просив задовольнити заяву в повному обсязі.

Оскільки матеріали містять всю необхідну для вирішення справи інформацію, суд вважає можливим провести розгляд справи без особистої участі заявника та його представника без участі представника заінтересованої особи.

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає заяву обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).

Частиною першою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частині першій статті 315 цього Кодексу, не є вичерпним.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, при цьому має бути з`ясована мета його встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлено спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

В порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження матері заявника (серія НОМЕР_1 ) батьком дитини зазначений ОСОБА_9 , та про укладення шлюбу її матері (VIII- НОМЕР_2 ) по батькові заявника зазначене як « ОСОБА_2 ».

В свідоцтві про смерть ОСОБА_2 серія НОМЕР_3 по батькові зазначено « ОСОБА_2 ».

13.10.1995 на ім`я ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 було видано Свідоцтво про право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 № НОМЕР_5 .

В той же час у Свідоцтві про право приватної власності на житло від 13.10.1995, помилково зазначено, що кв. АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 .

В зв`язку із розбіжностями в написанні по батькові матері заявника вона позбавлена реалізувати свої спадкові права після смерті матері - ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Разом з тим, суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що на час розгляду справи відсутня можливість внесення змін або виправлень до правовстановлюючого документа, з матеріалів справи не вбачається наявність спору про право, враховуючи, що факт належності ОСОБА_2 правовстановлюючого документа знайшов своє повне підтвердження, а також неможливість заявника у інший спосіб розпорядитись своєю власністю, суд вважає, що заявлені вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 293, 294, 315 ЦПК України, суд -

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документа - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_2 правовстановлюючого документа - Свідоцтва про право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 від 13 жовтня 1995 року.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення до Миколаївського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

заявник: ОСОБА_1 місце реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ;

заінтересована особа: Приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Нікітін Руслан Володимирович, місце знаходження: м. Миколаїв, пр. Центральний, 101.

Повний текст судового рішення складено 10.10.2023.

Суддя Г.С.Костюченко