Провадження №2/369/1155/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Янченка А.В.,

при секретарі судового засідання Безкоровайної М.Л.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні подані представником позивача заяву про збільшення позовних вимог, клопотання про залучення співвідповідача, клопотання про витребування доказів та заяву про забезпечення позову у цивільній справі № 369/17606/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває цивільна справа № 369/17606/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

19.09.2023 року представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Гулою С.Є. через канцелярію суду зареєстровано заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої останній на підставі ст. 49 Цивільного процесуального кодексу України збільшив позовні вимоги та просив визнати за ОСОБА_1 право власності автомобіля TOYOTA VENZA, 2012 р.в., об`єм двигуна 2 672 куб. см. Номер кузова: НОМЕР_1 , стягнути грошову компенсацію із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартість належної йому в спільному майні подружжя частки вартості транспортного засобу Toyota Venza, 2012 року випуску, номер шасі: НОМЕР_1 в розмірі 289 400 грн.

19.09.2023 року представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Гулою С.Є. через канцелярію суду зареєстровано клопотання про залучення співвідповідача, згідно якого останній просив суд залучити до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_3 .

Дана заява мотивована тим, що 03.08.2023 року суду було надано оригінал договору, з якого встановлено, що відповідачка продала спірний автомобіль гр. ОСОБА_4 дружина рідного брата відповідачки.

Відповідно до листа Сервісного центру МВС України від 05.09.2023 року даний автомобіль вибув із володіння ОСОБА_4 та був зареєстрований за ОСОБА_3 .

19.09.2023 року представником позивача подано клопотання про витребування доказів.

Крім того, 19.09.2023 року представником позивача подано заяву про забезпечення позову, згідно якої останній просив в якій він просив суд здійснити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль Toyota Venza, 2012 року випуску, номер шасі: НОМЕР_1 , оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання подальшого рішення суду.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову представник позивача зазначає, що спірний автомобіль вже двічі, без згоди позивача, був проданий іншим особам, а відтак невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду про поділ майна подружжя та стягнення компенсації.

Вважає дані обставини достатніми для задоволення заяви.

10.10.2023 року до суду від представника відповідача надійшло заперечення на клопотання подані стороною позивача, згідно яких останній заперечив проти заяви про збільшення розміру позовних вимог, клопотання про залучення співвідповідача, клопотання про витребування доказів, заяви про забезпечення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає наступне.

Відповідно до ч. 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Під час проведення підготовчого провадження позивач може остаточно визначити предмет позову, позовні вимоги та склад учасників судового процесу, з урахуванням того, що ОСОБА_1 , як позивач у справі, має право розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, визначати відповідача, до якого пред`являти позов та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права.

Оскільки заява подана представником позивача на відповідній стадії, позивач не обмежений у праві на вчинення даної процесуальної дії, заява про збільшення позовних вимог від 19.09.2023 року відповідає вимогам, встановленим ст.ст. 175, 177 ЦПК України, не тягне за собою зміни підсудності, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, містить докази направлення її всім учасникам справи, підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позивачеві чи залишенні без розгляду - немає.

А тому, суд приходить до висновку про прийняття заяви представника позивача про збільшення позовних вимог від 19.09.2023 року.

В свою чергу, положеннями ч. 1 ст. 51 ЦПК України передбачено, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

З огляду на викладене, дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити вказану вище заяву та залучити до участі в справі в якості співвідповідача ОСОБА_3 .

Згідно з нормами ст. 84 ЦПК України особи, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребує відповідні докази. Будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом. Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази.

Згідно положень п. 4 ч. 2 ст. 84 ЦПК України, у клопотанні повинно бути зазначено про вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 30.10.1997 № 5-зп та ст. 32 Конституції України, ст.ст. 11, 21 Закону України «Про інформацію» заборонено збирати інформацію про інших осіб без їх дозволу.

З урахуванням викладеного суд вважає, що клопотання представника позивача про витребування доказів підлягає задоволенню, оскільки представником позивача наведено суду обставини, які свідчать про складнощі у витребуванні та отриманні доказів самостійно, а також що вони стосуються предмету доказування та доведення тих обставин, на які він посилається у клопотанні про витребування доказів.

Крім того, дослідивши заяву про забезпечення позову, додані до неї матеріали та матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд на прохання осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтування його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно з ст. 152 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, забороною вчиняти певні дії, встановленням обов`язку вчинити певні дії, забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання, зупиненням продажу описаного майна, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, при розгляді заяви про забезпечення позову, повинен з`ясувати характер спору, що виник між сторонами, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову - це сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо існує ймовірність невиконання судового рішення у майбутньому або виникнення складнощів під час його виконання.

Тобто, вжиття заходів забезпечення позову є заходом забезпечення в майбутньому виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання принципу справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції", "Джеймс та інші проти Сполученого королівства") положення статті 1 Першого протоколу містять три окремих правила, які не застосовуються окремо: перше правило проголошує принцип мирного володіння майном, друге стосується позбавлення майна і визначає певні умови для визнання втручання у власність правомірним, третє правило визнає за державами контролювати використання майна за наявності певних умов для цього. Також, щоб зробити висновок, чи відповідає певний захід втручання в право власності принципу правомірного та допустимого втручання, слід оцінити, чи є захід законним, чи переслідує втручання суспільний інтерес, чи є такий захід пропорційним переслідуваним цілям.

У статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, до яких, зокрема, належить заборона вчинення певних дій та інші заходи у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Між тим, суд не вбачає підстав для задоволення вказаної заяви з огляду на те, що позивач просить забезпечити позов у визначений ним спосіб без надання жодних доказів того, що в разі невжиття заходів забезпечення може бути утрудненим та неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову, зважаючи на зміст позовних вимог.

Зокрема, згідно наданого представником позивача листа Сервісного центру МВС України від 05.09.2023 року спірний автомобіль вибув із володіння ОСОБА_4 та був зареєстрований за ОСОБА_3 на підставі договору № 1443/2022/3044633 від 15.01.2022 року.

Надана інформація не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Також зважаючи на наведені норми, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд насамперед має дослідити, чи існує небезпека ускладнення можливості виконання рішення суду, чи є така небезпека реальною, та чи співмірні запропоновані заходи забезпечення позову позовним вимогам. При цьому єдиною передбаченою законом підставою для застосування заходів забезпечення позову є ризик ускладнення виконання або неможливості виконання рішення суду у справі.

Таким чином, заявником не наведено і судом не встановлено, що невжиття таких заходів забезпечення позову про які ним заявлено, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду у цій справі, тому в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Одночасно суд роз`яснює, що ця відмова не позбавляє заявника на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України, з урахуванням аргументів, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

За таких обставин, аналізуючи вищевикладені обставини, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів представника позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, яких заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд приходить до висновку, що вказана заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає, оскільки на даний час судом не встановлено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову, а також заявником належним чином не обґрунтовано свої вимоги щодо забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 49, 84, 149-154, 261, 353, 354 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника позивача про залучення співвідповідача задовольнити.

Залучити до участі в цивільній справі № 369/17606/21 за позовом за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, співвідповідача ОСОБА_3 .

Клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гули С.Є. про витребування доказів задовольнити.

Витребувати від Головного сервісного центру МВС України (, адреса: 04052, м. Київ, вул. Лук`янівська, 62) оригінал договору купівлі-продажу автомобіля TOYOTA VENZA, 2012 року випуску, об`єм двигуна 2672 куб.см., номер кузова НОМЕР_2 , укладеного в ТСЦ 1443 № 1443/2022/3044633 від 15.01.2022 року.

Дані матеріали направити за адресою: 03170, м. Київ, вул. Мельниченка, 1 до 20 листопада 2023 року.

В разі неподання витребуваних судом доказів у відповідності до п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 148 ЦПК України судом може вирішено питання про стягнення з винних осіб штрафу в дохід держави.

У задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову відмовити.

Відкласти підготовче судове засідання на 05.12.2023 року о 12:15.

Ухвалу в частині відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 261 ЦПК України.

Повний текст ухвали складено: 12.10.2023 року.

Суддя А.В. Янченко