КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 761/26256/19

05 жовтня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Колесник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 01 червня 2023 року, постановлену під головуванням судді Волошина В.О., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», Товариство з обмеженою відповідальністю «Автобізнес Україна», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання кредитного договору недійсним,-

в с т а н о в и в:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», Товариство з обмеженою відповідальністю «Автобізнес Україна», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним кредитного договору №317/АК-2008 від 17.01.2008 року, укладеного між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Експобанк» в особі Подільської філії «Комерційний банк «Експобанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Експобанк», та ОСОБА_1 .

08 липня 2019 року ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва було відкрито провадження у даній справі та призначено їх розгляд у загальному позовному провадженні.

Ухвалами Шевченківського районного суду м.Києва від 20 січня 2020 року та від 23 червня 2020 року у ПАТ "Комерційний банк " Експобанк" та у ТОВ " Фінансова компанія " Дніпрофінансгруп" були витребувані оригінали документів, що підтверджують видачу кредиту ОСОБА_1 , оригінали договорів на відкриття рахунків, витяги з книги реєстрації відкритих рахунків, прибуткові та косові документи.

17 листопада 2020 року ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва у даній справі було призначено судову економічну експертизу, провадження у справі було зупинено.

22 вересня 2021 року до суду надійшов висновок судового експерта Київської незалежної судово-експертної установи Тарасюка Сергія Юрійовича за результатами проведення судово-економічної експертизи № 3151.

04 листопада 2021 року судом було постановлено ухвалу про поновлення провадження у даній справі.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 01 червня 2023 року провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», Товариство з обмеженою відповідальністю «Автобізнес Україна», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання кредитного договору недійсним, закрито.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 22 червня 2023 року подав апеляційну скаргу, в якій просив суд скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 01 червня 2023 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права.

Зазначає що, постановлюючи оскаржувану ухвалу про закриття провадження у справі, суд першої інстанції посилався на п.7 ч.1 ст.255 ЦПК України, відповідно до якого, суд закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Вказує на те, що провадження у справі може бути закрито у разі припинення юридичної особи, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Однак, представником позивача ще у лютому 2020 року було подано до суду заяву про витребування доказів та залучення в якості відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» у зв`язку із укладанням договору про відступлення прав вимоги № 50 від 06 березня 2018 року щодо вимоги за кредитним договором №317/АК-2008 від 17 січня 2008 року.

Посилається на те, що у постановленій у даній справі ухвалі Шевченківського районного суду міста Києва від 23 червня 2020 року суд зазначив, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» відповідно до договору про відступлення права вимоги № 50 від 06 березня 2018 року щодо права вимоги за кредитним договором №317/АК-2008 від 17 січня 2008 року, однак дана ухвала суду не містить висновків щодо не залучення Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» до участі у справі у якості правонаступника відповідача.

Вважає, що при наявності у справі доказів відступлення прав вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» за кредитним договором №317/АК-2008 від 17 січня 2008 року на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», суд першої інстанції не вирішив питання щодо залучення до участі у справі правонаступника відповідача та прийшов до помилкового висновку про закриття провадження у даній справі у зв`язку з припинення юридичної особи Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк».

В судове засідання позивач ОСОБА_1 , представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк», представник третіх осіб: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», Товариство з обмеженою відповідальністю «Автобізнес Україна», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не з`явились, про день та час слухання справи судом повідомлені у встановленому законом порядку, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справ у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції посилався на те, що гідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідач юридична особа АТ «КБ «Експобанк» має статус «припинено», причина- «припинено ЮО в результаті ліквідації», а тому, з огляду на вимоги на п.7 ч.1 ст. 255 ЦПК України, провадження у даній справі підлягає закриттю.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може , з огляду на наступне.

Правонаступництво - це перехід суб`єктивного права (а у широкому розумінні - також і юридичного обов`язку) від однієї особи до іншої (правонаступника). Для вирішення проблеми процесуального правонаступництва, означеної в ухвалі Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року, у світлі обставин справи№ 264/5957/17 Велика Палата Верховного Суду зауважує, що поняття «правонаступництво юридичної особи», «правонаступництво прав та обов`язків юридичної особи» і «процесуальне правонаступництво юридичної особи-сторони у справі» мають різний зміст.

Правонаступництво юридичної особи має місце у випадку її припинення шляхом реорганізації: злиття, приєднання, поділу, перетворення (частина перша статті 104 ЦК України). У такому разі відбувається одночасне правонаступництво (передання) прав і обов`язків юридичної особи або, іншими словами, одночасне правонаступництво щодо майна, прав і обов`язків юридичної особи (частина друга статті 107 ЦК України). Тому правонаступництво юридичної особи, так само як і спадкове правонаступництво (стаття 1216 ЦК України), завжди є універсальним, тобто передбачає одночасний перехід до правонаступника за передавальним актом або розподільчим балансом (частина перша статті 104, статті 106 - 109 ЦК України) і прав, і обов`язків юридичної особи, яка припиняється шляхом реорганізації (пункти 37-38, 40-43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 910/5953/17).

Натомість правонаступництво прав та обов`язків юридичної особи не завжди є наслідком правонаступництва юридичної особи. А тому перше може бути не тільки універсальним (частина перша статті 104 ЦК України), але й сингулярним, тобто таким, за якого до правонаступника переходить певне право кредитора чи обов`язок боржника.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (частина перша статті 11 ЦК України). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини, інші юридичні факти (пункти 1 і 4 частини другої вказаної статті). Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства (частина третя цієї статті). У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події (частина шоста статті 11 ЦК України), наприклад, смерті фізичної особи.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України). Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу (частина друга статті 509 ЦК України).

Внаслідок певної дії чи події сторону у зобов`язанні можна замінити на іншу особу, яка є її правонаступником або стосовно лише цивільних прав (обов`язків), або одночасно щодо цивільних прав і обов`язків. Іншими словами, заміна сторони у зобов`язанні може бути наслідком або сингулярного правонаступництва (зокрема, на підставах договорів купівлі-продажу (частина третя статті 656 ЦК України), дарування (частина друга статті 718 ЦК України), факторингу (глава 73 ЦК України), або універсального правонаступництва (у випадку реорганізації юридичної особи (частина перша статті 104 ЦК України) чи спадкування (статті 1216 ЦК України)). Якщо означена заміна є неможливою внаслідок того, що правовідношення не допускає правонаступництва, таке правовідношення припиняється (статті 608,609,1219 ЦК України). Зобов`язання припиняється і тоді, коли правовідношення допускає правонаступництво, боржник був замінений правонаступником, але до останнього кредитор не заявив вимогу у визначений законом строк (див., наприклад, висновок Великої Палати Верховного Суду щодо застосування частини першої статті 598 і частини четвертої статті 1281 ЦК України, сформульований у постановах від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц (пункти 59-62), від 13 березня 2019 року у справі № 520/7281/15-ц(пункт 69.5), від 1 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 (пункт 39)).

Боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом (стаття 520 ЦК України). Крім випадків, коли заміна кредитора не допускається (стаття 515 ЦК України), кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним його прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512) чи правонаступництва (пункт 2 вказаної частини), яке за змістом тієї ж частини є універсальним). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Тобто, правонаступництво прав чи обов`язків юридичної особи (кредитора або боржника) можливе і без правонаступництва юридичної особи у випадках заміни сторони у зобов`язанні.

Для процесуального правонаступництва юридичної особи, яка є стороною чи третьою особою у судовому процесі, необхідне встановлення або правонаступника такої юридичної особи внаслідок її припинення шляхом реорганізації, або правонаступника окремих її прав чи обов`язків внаслідок заміни сторони у відповідному зобов`язанні. В обох випадках для встановлення процесуального правонаступництва юридичної особи суд має визначити підстави такого правонаступництва, а також обсяг прав та обов`язків, який перейшов до правонаступника у спірних правовідносинах.

У разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу (частина перша статті 55 ЦПК України). Якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво, то у разі смерті або оголошення померлою фізичної особи, яка була стороною у справі, суд зупиняє провадження у справі (пункт 1 частини першої статті 251 ЦПК України ) до залучення до участі у справі правонаступника (пункт 1 частини першої статті 253 ЦПК України). Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив (частина друга статті 55 ЦПК України). Заміна сторони правонаступником можлива також на стадії виконавчого провадження (стаття 442 ЦПК України).

Суд будь-якої інстанції зобов`язаний залучити до участі у справі правонаступника сторони або третьої особи, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво прав та обов`язків відповідної особи, а правонаступник існує. Питання процесуальної правосуб`єктності сторони, третьої особи, їхніх правонаступників належать до тих, які суд має вирішити під час розгляду справи незалежно від стадії судового процесу. Не є перешкодами для з`ясування підстав процесуального правонаступництва межі розгляду справи у суді відповідної інстанції, а також предмет доказування за відповідними позовними вимогами.

Відомості з ЄДР можуть підтверджувати факт правонаступництва юридичної особи у випадку її припинення шляхом реорганізації. Проте у випадках заміни сторони у зобов`язанні такі відомості не підтверджують правонаступництво прав та обов`язків юридичної особи, яку замінили. Іншими словами, інформація, відображена в ЄДР щодо правонаступника юридичної особи (відомості, передбачені у пунктах 29 і 30 частини другої, пунктах 14 і 15 частини третьої статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань»), не охоплює всіх випадків правонаступництва прав і обов`язків юридичної особи, зокрема, у випадку заміни сторони у зобов`язанні, що відбулася до припинення юридичної особи шляхом її реорганізації чи ліквідації.

З огляду на зазначене не є підставою для закриття провадження у справі повністю або частково інформація про припинення шляхом ліквідації юридичної особи-сторони у справі (інформація про відсутність універсального правонаступництва юридичної особи), якщо спірні правовідносини допускають сингулярне правонаступництво прав та обов`язків цієї особи, і до такого припинення відбулася заміна відповідної юридичної особи як сторони у зобов`язанні, якого стосується спір

За змістом пункту 7 частини першої статті 255 ЦПК України суд ухвалою закриває провадження у справі, якщо припинено юридичну особу, яка була однією зі сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Зазначені приписи слід розуміти так, що суд ухвалою закриває провадження у справі, якщо шляхом реорганізації чи ліквідації припинено юридичну особу, яка була однією зі сторін у справі (крім суб`єкта владних повноважень в адміністративному судочинстві), коли спірні правовідносини не допускають правонаступництва відповідних прав та обов`язків такої юридичної особи, зокрема, не допускають заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні. Не є підставою для закриття провадження у справі повністю або частково інформація про припинення шляхом ліквідації юридичної особи-сторони у справі (інформація про відсутність універсального правонаступництва юридичної особи), якщо спірні правовідносини допускають сингулярне правонаступництво прав та обов`язків цієї особи, і до такого припинення відбулася заміна відповідної юридичної особи як сторони у зобов`язанні, якого стосується спір.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 264/5957, провадження № 14-131цс19.

Отже, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України самостійною підставою заміни кредитора у зобов`язанні є правонаступництво. Цивільному праву відомі дві форми правонаступництва - універсальне та сингулярне.

При універсальному правонаступництві до правонаступника разом з правами первісного кредитора переходять і його обов`язки. Найпоширенішими випадками універсального правонаступництва у сучасному цивільному праві є спадкове правонаступництво і правонаступництво в разі реорганізації юридичної особи. При сингулярному правонаступництві до правонаступника переходить тільки певне право кредитора, як, наприклад, при договірній передачі прав вимоги (цесії).

Разом з тим, закриваючи провадження у справі суд першої інстанції не з`ясував наявність правонаступників АТ «КБ «Експобанк» та дійшов передчасного висновку про закриття провадження у справі.

Окрім того, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що в лютому 2020 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Білан Валерій Ігоревич звертався до суду першої інстанції з заявою, в якій повідомляв про те, що згідно договору про відступлення (купівлі - продажу) прав вимоги № 50 від 06.03.2018 року, право вимоги за кредитним договором №317/AK-2008 від 17.01.2008 року, укладеним між АТ "КБ «Експобанк» та ОСОБА_1 первісний кредитор ПАТ «Експобанк» відступив на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», разом з усіма додатками до нього (у т.ч. графіками здійснення платежів) та додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, що є невід`ємними частинами.

Згідно вимог ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Аналізуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 01 червня 2023 року підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381 - 382, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 01 червня 2023 року скасувати.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», Товариство з обмеженою відповідальністю «Автобізнес Україна», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання кредитного договору недійснимнаправити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 06 жовтня 2023 року.

Головуючий: Судді: