Справа № 604/650/23
Провадження № 2/604/247/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області у складі

головуючого судді Сидорак Г.Б.,

за участю секретаря судового засідання Ілик Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса місця проживання: с. Заболотівка, Чортківський район, Тернопільська область) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Старіков Є.О., який здійснює представництво інтересів позивача на підставі ордера про надання правової (правничої) допомоги №1398199 від 22 травня 2023 року, в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 11 листопада 2017 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №1628, та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Ухвалою судді від 05 червня 2023 року у справі відкрито спрощене провадження з повідомленням сторін та відповідачу надано строк, що не перевищує 15 днів з дня отримання копії вказаної ухвали, для подання відзиву на позов.

Ухвалою суду від 26 липня 2023 року провадження у справі зупинялося у зв`язку з наданням сторонам строку для примирення до 26 вересня 2023 року.

27 вересня 2023 року ухвалою суду провадження у справі поновлено.

Позивач та відповідач, будучи повідомленими про дату і час судового розгляду, в судове засідання не прибули. Представники сторін подали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги повністю підтримують, проти розірвання шлюбу не заперечують, відповідач позов визнав.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає за можливе прийняти рішення, задовольнивши позов з наступних підстав.

Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрували шлюб 11 листопада 2017 року у Тернопільському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №1628. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_6 ».

Як вбачається із долучених до позовної заяви документів, а саме копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 19 лютого 2018 року Виконкомом Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської області, ІНФОРМАЦІЯ_4 у шлюбі у сторін народилася донька ОСОБА_3 . Крім того, як вбачається із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 22 квітня 2020 року Виконкомом Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської області, ІНФОРМАЦІЯ_5 у шлюбі у сторін народився син ОСОБА_4 .

ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 в селі Ілашківці, Чортківського району, Тернопільської області, про що свідчить копія паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 .

ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 в місті Скалат, Підволочиського району, Тернопільської області, що вбачається із паспорта громадянина України № НОМЕР_5 , виданого 19 грудня 2017 року органом 6123.

Відповідно до копії картки платника податків, ОСОБА_1 присвоєно ідентифікаційний номер НОМЕР_6 .

Із довідки про реєстрацію місця проживання особи від 08 жовтня 2020 року №3040, ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно копії довідки про реєстрацію місця проживання особи від 19 лютого 2019 року №444, ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_4 проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що вбачається із довідки про реєстрацію місця проживання особи від 23 квітня 2020 року №1136.

Як вбачається із довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 21 травня 2023 року №232, за адресою: АДРЕСА_2 проживають ОСОБА_7 заявник, ОСОБА_1 донька, ОСОБА_4 онук, ОСОБА_8 онук, ОСОБА_3 онучка, ОСОБА_9 дочка.

Спільне подружнє життя сторін не склалося через різні погляди на шлюб та сім`ю.

Згідно із ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в ч.1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

За ч. 3 і ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність.

Сімейні відносини між сторонами відсутні. Позивач і відповідач, враховуючи їх заяви до суду, не мають бажання зберегти сім`ю та надалі перебувати у шлюбі.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, враховуючи вимоги ст. 110 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно зі ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

На підставі наведеного судом встановлено, що примирення між подружжям неможливе через втрату почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобов`язань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сім`ї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності, як того вимагає ст. 55 СК України, позивач наполягає на розлученні, має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що є підставою для розірвання між ними шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, для цього не встановлено.

За вказаних обставин суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог про розірвання шлюбу, а тому позов, в цій частині необхідно задоволити.

Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною другою ст. 181 СК України передбачено, що за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Так, прожитковий мінімум встановлений Законом України «Про державний бюджет на 2023 рік» для дітей ОСОБА_10 до 6 років на час розгляду справи з 01 січня становить 2272 гривні. Крім того, суд виходить також із захисту інтересів дітей, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вони б мали тоді, коли утримувалися обома батьками.

Судом не встановлено, що відповідач за своїм станом здоров`я чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обов`язків з утримання неповнолітніх дітей, оскільки є працездатною особою і спроможний платити кошти на утримання дітей. Крім того, позов відповідач визнав.

З огляду на вказане, відповідно до ст. ст. 180 - 183 СК України позовні вимоги і в частині стягнення аліментів є підставними та підлягають задоволенню, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягувати аліменти на малолітніх дітей доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в загальному розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Крім того, в силу положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави, слід стягнути 1073,60 гривень судового збору.

В силу положень ст. 142 ЦПК України, позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого при поданні позову, у зв`язку із визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті.

Керуючись ст.ст. 13, 141, 142, 210, 223, 247, 263-265, 273, 274, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 110, 112, 180-183, 191 Сімейного кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса місця проживання: с. Заболотівка, Чортківський район, Тернопільська область) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задоволити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 11 листопада 2017 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №1628.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 аліменти на дітей: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в загальному розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22 травня 2023 року до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) гривень 88 (вісімдесят вісім) копійок судового збору.

Повернути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) з державного бюджету 429,44 грн судового збору, сплаченого відповідно до квитанції №47862 від 22 травня 2023 року.

Копію рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до Підволочиського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.Б. Сидорак