Номер провадження: 22-ц/813/2100/23
Справа № 522/2736/16-ц
Головуючий у першій інстанції Тарасов А.В.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

09.10.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Громіка Р.Д., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Виходець А.В.,

за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:

представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

за участю особи, яка не брала участі у справі, ОСОБА_5 ,

переглянувши справу №522/2736/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без укладення шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на частку об`єкту незавершеного будівництва за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2016 року у складі судді Тарасова А.В., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 16 лютого 2016 року до суду з вищеназваним позовом, вказала, що проживала з ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з червня 2008 року, 17 березня 2015 року зареєстровано шлюб, мають дітей. За час спільного проживання та ведення господарства ними за спільні грошові кошти 08 квітня 2009 року придбано земельну ділянку та дачний будинок АДРЕСА_1 , що розташовані в ДБК «Металург», дачний будинок реконструювали. 17 березня 2015 року ними зареєстрований шлюб, однак питання щодо майна, набутого під час спільного проживання без реєстрації шлюбу, не вирішено. Позивач ОСОБА_1 після уточнення позовних вимог остаточно просила:

встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 без реєстрацію шлюбу у період з червня 2008 року до 17 березня 2015 року, тобто до дати укладення шлюбу;

визнати спільним майном ОСОБА_1 та ОСОБА_3 об`єкт незавершеного будівництва будинок АДРЕСА_1 загальною площею 647,50 кв.м, готовністю 100%, не зданий в експлуатацію, який набутий під час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з червня 2008 року до 17 березня 2015 року за спільні кошти, з правом подальшого введення в експлуатацію;

визнати за ОСОБА_1 право власності на частку об`єкту незавершеного будівництва будинку АДРЕСА_1 загальною площею 647,50 кв.м, готовністю до експлуатації 100%, не зданий в експлуатацію, розташований на земельній ділянці, придбаній на ім`я ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колмаковою Н.В. 28 квітня 2009 року за реєстровим №579 (т.1 а.с.4-7, 255-259).

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 18 лютого 2016 року відкрито провадження у справі (т.1 а.с.25).

Відповідач ОСОБА_3 позов визнав частково, не заперечуючи спільне проживання до шлюбу, зазначив, що частка ОСОБА_1 у спільній власності має бути меншою ніж , так як вклад кожного у створення спільного майна різний.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2016 року позов задоволено;

встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у період з червня 2008 року до 17 березня 2015 року, тобто до дати укладення шлюбу;

визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 об`єкт незавершеного будівництва будинок АДРЕСА_1 загальною площею 647,50 кв.м, готовністю до експлуатації 100%, розташований на земельній ділянці площею 0,0515 га;

визнано за ОСОБА_1 право власності на частку об`єкту незавершеного будівництва будинку АДРЕСА_1 загальною площею 647,50 кв.м, готовністю до експлуатації 100%, що не зданий в експлуатацію та розташований в ДБК «Металург» на земельній ділянці площею 0,0515 га, з правом подальшого введення в експлуатацію у встановленому законом порядку (т.1 а.с.293-294).

Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_3 визнав позовні вимоги як щодо встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, починаючи з червня 2008 року по 17 березня 2015 року, так і щодо визнання права власності на частину спільного сумісного майна, набутого за час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу; таке визнання позову відповідає наданим доказам та узгоджується з нормами матеріального права.

Рішення в апеляційному порядку оскаржено ОСОБА_5 , яка не брала участі у справі, проте посилається на те, що суд вирішив питання про її права на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , збудований на якій будинок є самочинним.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 31 серпня 2017 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про відмову в позові (т.2 а.с.1-6).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в наступному. ОСОБА_5 була членом ДБК «Металург». Щодо земельної ділянки вчинено шахрайські дії ОСОБА_6 та іншими особами. Судовим рішенням від 20 грудня 2012 року у справі №2-218/11 державний акт на право власності ОСОБА_6 на земельну ділянку визнаний недійсним, з огляду на що ОСОБА_6 не мав права розпоряджатися земельною ділянкою на користь ОСОБА_3 , тому ОСОБА_3 , як наслідок, земельною ділянкою володіє незаконно. Земельна ділянка підлягає поверненню ОСОБА_5 як законному власнику. Реконструкція набутого ОСОБА_3 від ОСОБА_6 дачного будинку незаконна. Набутий по договору об`єкт нерухомості був знищений та фактично збудований новий будинок, що має ознаки самочинного будівництва. Право власності на новий будинок не підлягає набуттю ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , оскільки судовим рішенням право власності на реконструйований об`єкт нерухомості може бути визнано за нею ОСОБА_5 як за власником земельної ділянки, на якій об`єкт самочинно збудований. Крім того, ОСОБА_3 до 2015 року перебував у шлюбі з іншою жінкою, що виключає застосування статті 74 СК України. Оскільки вирішувались вимоги щодо незавершеного будівництвом будинку на земельній ділянці, розташованій в ДБК «Металург», то суд мав залучити до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Одеську міську рада та Управління державного архітектурно-будівельного контролю.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

За змістом письмових пояснень представника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_1 апеляційна скарга задоволенню не підлягає. 08 квітня 2009 року ОСОБА_3 прийняв в дар від ОСОБА_6 об`єкт загальною площею 55,1 кв.м, вартістю 47226,00 грн., що складав 41/1000 частку в ДБК «Металург» по АДРЕСА_1 . 08 квітня 2009 року ОСОБА_3 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу купив у ОСОБА_6 земельну ділянку площею 0,0515 га по АДРЕСА_1 . Під час спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_3 та ОСОБА_1 провели реконструкцію придбаного об`єкта, що складав 41/1000 частку в ДБК «Металург», внаслідок реконструкції об`єкт був знищений і на його місці збудований новий будинок по АДРЕСА_1 , що є новоствореним майном, збудованим за спільні кошти ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Площа збудованого будинку становить 647,50 кв.м, готовність до експлуатації 100%, ринкова вартість 17389838,00 грн. Новий будинок значно перевищив вартість об`єкту нерухомості, що був набутий у власність по договору дарування, та є суттєво більшим за площею. ОСОБА_3 та ОСОБА_1 проживали однією сім`єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу з червня 2008 року по 17 березня 2015 року, що не є спірним, шлюб уклали 17 березня 2015 року. За таких обставин, незакінчений будівництвом будинок АДРЕСА_1 , площею 647,50 кв.м, готовністю до експлуатації 100%, розташований на земельній ділянці площею 0,0515 га, як такий, що збудований у період проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_1 однією сім`єю, є спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , в якій ОСОБА_1 має право на частку. Судова практика виходить з того, що об`єкт незавершеного будівництва, зведений за час шлюбу за визначених законом умов може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя із визначенням часток. Дані Державного реєстру актів цивільного стану громадян не підтверджують перебування ОСОБА_3 чи ОСОБА_1 у період з червня 2008 року по 17 березня 2015 року в іншому шлюбі (т.2 а.с.195-198).

Постановою апеляційного суду Одеської області від 24 травня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишено без задоволення, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2016 року залишено без змін (т.2 а.с.113-119).

Постановою Верховного Суду від 14 листопада 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково, постанову апеляційного суду Одеської області від 24 травня 2018 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (т.2 а.с.100-104).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 26 грудня 2018 року справу після касаційного перегляду прийнято до провадження (т.2 а.с.168-169).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22 січня 2019 року справу після ліквідації апеляційного суду Одеської області прийнято до провадження (т.2 а.с.172).

Постановою Одеського апеляційного суду Одеської області від 08 липня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишено без задоволення, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2016 року залишено без змін (т.3 а.с.160-163).

Постановою Верховного Суду від 27 жовтня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково, постанову Одеського апеляційного суду від 08 липня 2021 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (т.3 а.с.234-248).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17 листопада 2021 року справу після касаційного перегляду прийнято до провадження (т.4 а.с.3).

При новому апеляційному перегляді справи за апеляційною скаргою ОСОБА_5 , яка не брала участі у справі, встановлено наявність передбачених пунктом 3 частини 1 статті 362 ЦПК України підстав для закриття апеляційного провадження з огляду на наступне.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрували шлюб 17 березня 2015 року (т.1 а.с.12).

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно Договору дарування, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колмаковою Н.В. 08 квітня 2009 року, зареєстрованого в реєстрі за №576, ОСОБА_3 набув у власність дачу, що складається з 41/1000 частини ДБК «Металург» та знаходиться в АДРЕСА_1 . У Договорі зазначено, що дача складається з літ. «В» - дача, загальною площею 55,1 кв.м, «ІХ» - мостіння, №3,4 огорожа, розташована на земельній ділянці площею 515 кв.м., яка належить дарувальнику на підставі Державного акту ОД №046738, виданого Одеською міською радою 16 грудня 2004 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №51. Зазначена дача належить дарувальнику на підставі довідки про виплату паю, виданої Дачно-будівельним кооперативом «Металург» 27 грудня 1994 року №18, зареєстрованої в КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» в книзі №6с, на стор.62, реєстраційний номер №150. Дар сторони оцінили в 47226,00 грн. Право власності ОСОБА_3 на придбане нерухоме майно зареєстровано в електронному Реєстрі права власності на нерухоме майно 16 квітня 2009 року (т.1 а.с.15-17, 19, 20, 189-201, 239-240).

На виконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2016 року комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради надано копію Довідки №18 від 27 грудня 1994 року ДБК «Металург» про сплату ОСОБА_6 як членом ДБК «Металург» паю в розмірі 3398640 крб. повністю за літ. «В», що перебувала у його користуванні (6-1 жила 16,3 кв.м, 6-2 жила 13,26 кв.м, 6-3 кухня 11,7 кв.м, веранда 15,3 кв.м), що складало 41/1000 площі ДБК, домоволодіння розташованого на земельній ділянці площею 550 кв.м (т.1 а.с.239-240).

На виконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2016 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колмаковою Н.В. надано копію Договору дарування, посвідченого 08 квітня 2009 року за реєстровим №576, та копії документів, на підставі яких посвідчено договір (т.1 а.с.189-201).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 08 вересня 2015 року, державна реєстрація права власності ОСОБА_3 на 41/1000 частку, що є об`єктом нерухомого майна дачею, ДБК «Металург» за адресою: АДРЕСА_1 (опис об`єкта: літ. «В» - дача, «ІХ» - мостіння, №3,4 - огорожа), придбану на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колмаковою Н.В. 08 квітня 2009 року, зареєстрованого в реєстрі за №576, проведена 31 серпня 2015 року державним реєстратором Лещенко Ю.О. Реєстраційної служби Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області; номер запису про право власності: 11087995; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01 (т.1 а.с.18, 21).

Згідно Висновку №012/16 від 06 червня 2016 року судової будівельно-технічної експертизи, проведеної на виконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2016 року судовим експертом Митніковим Г.П. (Свідоцтво МЮУ №1389 від 18 грудня 2009 року на право проведення будівельно-технічних експертиз) дачний будинок АДРЕСА_1 має загальну площу 647,5 кв.м, будівельно-монтажні та опоряджувальні роботи виконані у повному обсязі (100%), всі інженерні мережі прокладені, інженерне та санітарно-технічне обладнання встановлено, підключено та функціонує (роботи виконані у 100% обсязі), роботи по благоустрою присадибної ділянки виконані у повному обсязі, будинок придатний до експлуатації, готовність до експлуатації становить 100% (т.1 а.с.204-236).

Згідно Договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колмаковою Н.В. 08 квітня 2009 року, зареєстрованого в реєстрі за №579, ОСОБА_3 набув у власність земельну ділянку загальною площею 0,0515 га, цільового призначення «для індивідуального дачного будівництва», кадастровий номер :52:013:0081, що знаходиться в АДРЕСА_1 . У Договорі зазначено, що земельна ділянка належить продавцю на підставі Державного акту ОД №046738, виданого Одеською міською радою 16 грудня 2004 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №51. Продаж вчинено за 1521892,00 грн. (т.3 а.с.180-180а).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 08 вересня 2015 року, державна реєстрація права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,0515 га, кадастровий номер :52:013:0081, цільового призначення «для індивідуального дачного будівництва», дата реєстрації земельної ділянки 16 грудня 2004 року здійснена Одеською регіональною філією ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», придбану на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колмаковою Н.В. 08 квітня 2009 року, зареєстрованого в реєстрі за №579, проведена 31 серпня 2015 року державним реєстратором Лещенко Ю.О. Реєстраційної служби Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області; номер запису про право власності: 11088273; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01 (т.1 а.с.22).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2016 року у справі №522/2736/16-ц вирішено спір між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 щодо майна, набутого ними у спільну власність у період проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без шлюбу, а потому у шлюбі, а саме спір щодо об`єкту незавершеного будівництва - будинку, загальною площею 647,5 кв.м, готовністю 100%, що знаходиться по АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0,0515 га.

ОСОБА_5 є особою, яка не брали участі у справі №522/2736/16-ц.

Особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково (ч.1 ст.352 ЦПК України).

ОСОБА_5 право на апеляційне оскарження рішення у справі №522/2736/16-ц обґрунтовує вирішенням судом питання про її права на земельну ділянку по АДРЕСА_1 та розташовану на ній будівлю, на підтвердження чого посилається на рішення суду в справі №2-218/11.

Щодо вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Позивач ОСОБА_1 просила встановити факт проживання її ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_3 однією сім`єю як чоловіка та жінки без шлюбу у період з червня 2008 року по 17 березня 2015 року (дату укладення шлюбу). Встановлення даного факту обґрунтовано необхідність встановлення правового статусу майна, набутого за час спільного проживання.

Право на майно жінки та чоловіка, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, врегульовано статтею 74 СК України. Відповідно до положень даної норми матеріального права якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 17 березня 2015 року (т.1 а.с.12).

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

ОСОБА_3 визнав, що у період з червня 2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_6 (дату укладення шлюбу) проживав з ОСОБА_1 однією сім`єю.

ОСОБА_5 незаконність рішення у справі №522/2736/16-ц в частині встановлення факту проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім`єю як чоловіка та жінки без шлюбу у період з червня 2008 року по 17 березня 2015 року (дату укладення шлюбу) обґрунтовувала тим, що ОСОБА_3 у спірний період перебував у шлюбі з іншою жінкою.

ОСОБА_5 не надала доказів перебування ОСОБА_3 рівно як і ОСОБА_1 у період з червня 2008 року по 17 березня 2015 року в іншому шлюбі.

Апеляційний суд в порядку виконання вказівки касаційного суду, викладеної у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року, витребував ухвалою Одеського апеляційного суду від 22 серпня 2019 року інформацію щодо перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у шлюбі у спірний період та отримав з Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області відповідь, за змістом якої у період з червня 2008 року по 17 березня 2015 року наявним є один запис №346 від 17 березня 2015 року про шлюб ОСОБА_3 , 1973 року народження, та ОСОБА_1 , 1984 року народження, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції. В актовому записі №346 від 17 березня 2015 року в графі «сімейний стан» відносно ОСОБА_3 вказано «у шлюбі не перебував», відносно ОСОБА_1 вказано «у шлюбі не перебувала». Перебування ОСОБА_3 чи ОСОБА_1 у шлюбі у період з червня 2008 року до дати укладення 17 березня 2015 року шлюбу не встановлено (т.3 а.с.15-16, 19, 33, 35).

Отже, орган реєстрації актів цивільного стану не підтверджує перебування ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у спірний період в іншому шлюбі; доводи ОСОБА_5 щодо перебування ОСОБА_3 у спірний період у шлюбі з іншому жінкою безпідставні; рішенням суду в частині вимог про встановлення факту проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім`єю питання щодо прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків ОСОБА_5 не вирішувалось.

Щодо вимог про визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на частку об`єкту незавершеного будівництва.

ОСОБА_5 незаконність рішення у справі №522/2736/16-ц в частині визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на частку об`єкту незавершеного будівництва обґрунтувала посиланням на рішення у справі №2-218/11.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2012 року в справі №2-218/11, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 03 квітня 2013 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 вересня 2013 року, позовні вимоги ОСОБА_5 про визнання частково недійсним протоколу загальних зборів, визнання недійсними державних актів на землю, скасування рішення Одеської міської ради, витребування земельної ділянки у добросовісного набувача задоволено частково;

визнано незаконними дії щодо внесення виправлень до рішення загальних зборів членів ДБК «Металург», оформленого протоколом №1 від 14 серпня 1994 року;

визнано частково недійсним протокол №1 від 14 серпня 1994 року загальних зборів членів ДБК «Металург» в частині передачі паю ОСОБА_11 . ОСОБА_6 ;

зобов`язано ДБК «Металург» поновити членство ОСОБА_5 в ДБК «Металург» з 14 серпня 1994 року, визнавши її право на пай в розмірі 5 млн. крб, сплачений за 41/100 частину домоволодіння АДРЕСА_1 , яке розташоване на земельній ділянці площею 0,0515 га;

скасовано рішення Одеської міської ради №3245-ІУ від 11 жовтня 2004 року в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у власність ОСОБА_6 земельної ділянки площею 0,0515 га за адресою: АДРЕСА_1 ;

визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , серія ОД №046738 від 16 грудня 2004 року, виданий ОСОБА_6 ;

витребувано у ОСОБА_3 земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

скасовано державний акт на право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , виданий на ім`я ОСОБА_3 (т.2 а.с.7-16).

Із аналізу судового рішення в справі №2-218/11 з точки зору підстави для скасування рішення в справі №522/2736/16-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_5 встановлено наступне.

ОСОБА_5 позовні вимоги у справі №2-218/11 обґрунтовувала тим, що перебувала з 1989 року у шлюбі з ОСОБА_12 , шлюб розірвано судовим рішенням у 2005 році, у зв`язку з розірванням шлюбу виникли спори щодо спільного майна, в ході яких ОСОБА_12 та його батько ОСОБА_6 незаконно позбавили її, зокрема, 41/100 частки домоволодіння АДРЕСА_1 в ДБК «Металург», за яку вона сплатила у 1994 році ДБК «Металург» пай у розмірі 5 млн. крб. при вступі у 1994 році у членство ДБК «Металург».

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5 у справі №2-218/11, суд зазначив встановленим, що ОСОБА_5 була прийнята в члени ДБК «Металург» 14 серпня 1994 року на загальних зборах членів ДБК «Металург» та придбала пай ОСОБА_11 за внесок у 5 млн. крб., доказом чого суд вважав протокол загальних зборів членів дачного кооперативу, який містив дописки до знаків первісних записів (експертним шляхом у кримінальній справі було встановлено зміни шляхом дописки до знаків первісних записів з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_13 ») та порушення кримінальної справи за фактом підробки документів невстановленими особами за ознаками злочину, передбаченого частиною 1 статті 358 КК України.

Поряд з цим, рішення суду у справі №2-218/11 не містить посилань на те, що ОСОБА_5 має довідку ДБК «Металург» про сплату нею ОСОБА_5 у 1994 році паю в розмірі 5 млн. крб. як членом ДБК «Металург», не містить інформацію про перебування у її користуванні певної частки домоволодіння, що частка домоволодіння зареєстрована за ОСОБА_5 бюро технічної інвентаризації, як то було передбачено діючим на той час законодавством, тощо.

Натомість дані КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради містять інформацію щодо реєстрації 41/1000 домоволодіння в ДБК «Металург» за ОСОБА_6 на підставі Довідки №18 від 27 грудня 1994 року ДБК «Металург» про сплату ОСОБА_6 як членом ДБК «Металург» паю в розмірі 3398640 крб. повністю за літ. «В», що перебувала у його користуванні (6-1 жила 16,3 кв.м, 6-2 жила 13,26 кв.м, 6-3 кухня 11,7 кв.м, веранда 15,3 кв.м), що складало 41/1000 площі ДБК, домоволодіння розташованого на земельній ділянці площею 550 кв.м. При цьому слід зазначити, що Реєстраційне посвідчення ОСОБА_6 бюро технічної інвентаризації на 41/1000 часток домоволодіння було видано та власність на частку домоволодіння зареєстрована ще у березні 1995 року, тобто задовго до того як у 2005 році між ОСОБА_5 та її колишнім чоловіком виникли спори щодо спільного майна.

У рішенні суду в справі №2-218/11 ОСОБА_5 зазначала і суд вважав встановленим, що ОСОБА_5 сплатила у 1994 році пай за 41/100 домоволодіння по АДРЕСА_1 ; суд зобов`язав ДБК «Металург» поновити членство ОСОБА_5 у ДБК «Металург» з 14 серпня 1994 року, визнавши її право на пай в розмірі 5 млн. крб. сплачений за 41/100 частину домоволодіння АДРЕСА_1 , яка розташована на земельній ділянці площею 0,0515 га.

Апеляційний суд звертає увагу, що у рішенні суду в справі №2-218/11 йдеться про 41/100 частину домоволодіння АДРЕСА_1 , в той час як ОСОБА_6 ДБК «Металург» підтвердив сплату у 1994 році паю за 41/1000 площі ДБК «Металург»; бюро технічної інвентаризації за ОСОБА_6 було зареєстровано право власності на 41/1000 частку домоволодіння по АДРЕСА_1 ; ОСОБА_6 на підставі нотаріально посвідченого 08 квітня 2009 року договору здійснив відчуження на користь ОСОБА_3 дачу, що складається з 41/1000 частини ДБК «Металург» та знаходиться в АДРЕСА_1 .

Тобто, у рішенні 2-218/11 йдеться про частку 41/100 домоволодіння, а не про частку 41/1000 домоволодіння.

Судовим рішенням від 20 грудня 2012 року в справі №2-218/11 «зобов`язано ДБК «Металург» поновити членство ОСОБА_5 в ДБК «Металург» з 14 серпня 1994 року, визнавши її право на пай в розмірі 5 млн. крб., сплачений за 41/100 частину домоволодіння АДРЕСА_1 , яка розташована на земельній ділянці площею 0,0515 га». Тобто, в рішенні йдеться про зобов`язання поновити членство в кооперативі, визнавши право на пай. Таке формулювання позовної вимоги, яку суду задовольнив, не є тотожним визнанню судовим рішенням права власності ОСОБА_5 на частину домоволодіння АДРЕСА_1 . Судове рішення №2-218/11 в частині поновлення членства не виконано, більш того, саме по собі членство в кооперативі не має наслідком автоматичне право власності на нерухоме майно.

Судом встановлено і це не є спірним, що після укладення між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 нотаріально посвідченого 08 квітня 2009 року договору дарування дачі, що складається з 41/1000 частини ДБК «Металург» та знаходиться в АДРЕСА_1 (дача складалася з літ. «В» - дача, загальною площею 55,1 кв.м, «ІХ» - мостіння, №3,4 огорожа) будівля дачі загальною площею 55,1 кв.м, мостіння, огорожа були знесені та на їх місці зведено новий об`єкт незавершеного будівництва - будинок, загальною площею 647,5 кв.м, готовністю 100%.

Отже, по АДРЕСА_1 не існує 41/1000 частини домоволодіння ДБК «Металург» (чи як вказувала ОСОБА_5 в справі №2-218/11 щодо свого членства 41/100 частина домоволодіння), будівля знесена та збудована нова будівля, що є об`єктом незавершеного будівництва, перешкодами для здачі цього нового об`єкта в експлуатацію є судові спори.

Судовим рішенням у справі №522/2736/16-ц визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 об`єкт незавершеного будівництва будинок АДРЕСА_1 загальною площею 647,50 кв.м, готовністю до експлуатації 100%, розташований на земельній ділянці площею 0,0515 га; визнано за ОСОБА_1 право власності на частку об`єкту незавершеного будівництва будинку АДРЕСА_1 загальною площею 647,50 кв.м, готовністю до експлуатації 100%, що не зданий в експлуатацію та розташований в ДБК «Металург» на земельній ділянці площею 0,0515 га, з правом подальшого введення в експлуатацію у встановленому законом порядку.

ОСОБА_5 не має ніякого відношення до будівництва об`єкту незавершеного будівництва - будинку, загальною площею 647,5 кв.м, готовністю 100%, по АДРЕСА_1 .

Отже, рішенням суду в частині вимог про визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 спільною сумісною власністю об`єкта незавершеного будівництва по АДРЕСА_1 , визнання права власності ОСОБА_1 на частку об`єкта незавершеного будівництва питання щодо прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків ОСОБА_5 щодо цього об`єкт незавершеного будівництва не вирішувалось.

Щодо земельної ділянки по АДРЕСА_1 .

Оскаржуючи судове рішення в справі №522/2736/16-ц, ОСОБА_5 зазначає, що є власником земельної ділянки по АДРЕСА_1 . Дане твердження ОСОБА_5 є безпідставним, оскільки ОСОБА_5 ніколи не набувала земельну ділянку у приватну власність.

Вперше земельна ділянка площею 0,0515 га по АДРЕСА_1 була передана у приватну власність ОСОБА_6 рішенням Одеської міської ради №3245-ІУ від 11 жовтня 2004 року. Державний акт про право власності на земельну ділянку серії ОД №046738 видано ОСОБА_6 . Одеською міською радою 16 грудня 2004 року, зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №51. Потому на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колмаковою Н.В. 08 квітня 2009 року, зареєстрованого в реєстрі за №579, ОСОБА_6 продав ОСОБА_3 земельну ділянку загальною площею 0,0515 га, цільового призначення «для індивідуального дачного будівництва», кадастровий номер :52:013:0081, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Дійсно, судовим рішенням у справі №2-218/11 скасовано рішення міської ради щодо передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_6 , визнано недійсним виданий ОСОБА_6 державний акт на право власності не земельну ділянку, скасовано державний акт ОСОБА_3 на земельну ділянку, витребувано у ОСОБА_3 земельну ділянку, проте дане автоматично не передає цю земельну ділянку у власність чи користування ОСОБА_5 .

У рішенні Приморського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2012 року в справі №2-218/11 зазначено «витребувати у ОСОБА_3 земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ». Таке формулювання позовної вимоги, яку суд задовольнив, не має наслідком витребування земельної ділянки від ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 як то вважає ОСОБА_5 . Витребування у ОСОБА_3 земельної ділянки може мати місце виключно на користь територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради як уповноваженого власника землі. ОСОБА_5 не була та не є неволодіючим власником земельної ділянки кадастровий номер :52:013:0081 у розумінні статті 387 ЦПК України.

Рішенням у справі №522/2736/16-ц суд не вирішував позовних вимог ОСОБА_1 щодо земельної ділянки кадастровий номер :52:013:0081.

Отже, рішенням у справі №522/2736/16-ц питання щодо прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків ОСОБА_5 щодо земельної ділянки кадастровий номер :52:013:0081 не вирішувалось.

Щодо кримінальної справи, що була порушена у 2005 році за фактом підробки документів невстановленими особами за ознаками злочину, передбаченого частиною 1 статті 358 КК України, то така справа вироком не завершена.

Щодо доводів ОСОБА_5 в частині не залучення до участі в справі №522/2736/16-ц в якості третіх осіб Одеської міської ради та Управління державного архітектурно-будівельного контролю, то ОСОБА_5 не є особою, уповноваженою цими органами на їх представництво.

Встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання спільною сумісною власністю об`єкту незавершеного будівництва, визнання права на частку у спільному майні як приватно-правова категорія була покликана забезпечити визначеність у приватних відносинах та захист прав та інтересів ОСОБА_1 .

Ініціювання спору у справі №522/2736/16-ц не для захисту прав та інтересів не встановлено. Використаний ОСОБА_1 приватно-правовий інструмент не був направлений на уникнення чи унеможливлення виконання ОСОБА_5 судового рішення у справі №2-218/11.

ОСОБА_5 не довела наявності у неї правового зв`язку зі сторонами спору ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у справі №522/2736/16-ц або безпосередньо судовим рішенням у справі №522/2736/16-ц через обґрунтування наявності таких критеріїв як вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок та очевидність і безумовність такого зв`язку.

Законодавець визначає коло осіб, наділених процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи: 1) учасники справи; 2) особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. На відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі в справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності вирішення судом питання про її права, інтерес, обов`язок та через очевидність та безумовність такого зв`язку.

При цьому судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є заявник, або має міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2016 року в справі №522/2736/16-ц вирішено питання про права та обов`язки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 як осіб, які проживали однією сім`єю без шлюбу, а потому зареєстрували шлюб і стали подружжям, щодо об`єкту незавершеного будівництва по АДРЕСА_1 , який у будь-якому разі підлягає здачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в експлуатацію в установленому законом порядку. Рішення не містить у мотивувальній частині висновків про права, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_5 , у резолютивній частині рішення не вказано про права, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_5 . Будь-який інший правовий зв`язок між ОСОБА_5 та сторонами у справі №522/2736/16-ц ОСОБА_1 та ОСОБА_3 братися до уваги не може.

Суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося. Про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку (п.3 ч.1, ч.2 ст.362 ЦПК України).

Керуючись ст.ст.352, 362, 390 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без укладення шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на частку об`єкту незавершеного будівництва закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 13 жовтня 2023 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Р.Д.Громік

Є.С.Сєвєрова