Дата документу 04.10.2023
Справа № 334/5062/15-ц
Провадження № 4-с/334/17/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2023 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Добрєва М.В., за участю секретаря судового засідання Кириленко О.М., представника скаржника адвоката Тивоненко Д.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , в особі представника, адвоката Тивоненко Д.Р. на дії старшого державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Султановою-Стаценко О.В., -

ВСТАНОВИВ:

28 червня 2023 року представник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Султановою-Стаценко О.В. щодо відмови у задоволенні заяви про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, визнати виконавчий лист по справі №334/5062/15-ц, виданий 26.11.2015 р., таким, що не підлягає виконанню, а також стягнути з Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) понесені судові витрати на правову допомогу.

Посилається на те, що у провадженні Дніпровського ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебувають матеріали виконавчого провадження №65368344 з примусового виконання рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24.10.2015 р. у справі № 334/5062/15-ц на підставі якого був виданий виконавчий лист від 26.11.2015 року у цій же справі про солідарне стягнення з боржників на користь стягувача боргу за послуги у сумі 14 083,60 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн., з кожного.

06.06.2023 року адвокат Тивоненко Д.Р. ознайомився із вказаним виконавчим провадженням. За результатами ознайомлення з цим ВП адвокат прийшов до висновку, що вказаний виконавчий лист такий, що не підлягає виконанню. 16.06.2023 р. адвокат звернувся до ДВС із заявою (вих. б/н від 16.06.2023) про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження. 22.05.2023 р. на електронну адресу адвоката надійшла відповідь від ДВС, в якій останній відмовив боржнику у задоволенні його заяви. Із вказаним рішенням державного виконавця боржник не згоден з огляду на те, що після отримання виконавчого листа стягувач вперше звернувся до ДВС із заявою про відкриття ВП, яке 25.07.2016 року було відкрито. Згідно з відповіддю ДВС, 03.10.2016 року державним виконавцем у відповідності до вимог п.2 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу.

Згідно з відомостями з АСВП та ЄРБ державним виконавцем 19.05.2021 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 65368344 з примусового виконання того ж самого виконавчого листа.

Заявник зазначає, що 19.05.2021 року державний виконавець в порушення вимог діючого законодавства відкрив ВП за виконавчим листом, який був пред`явлений до примусового виконання через 4.5 роки з дня його повернення стягувачу.

Таким чином, дії державного виконавця з відкриття ВП є неправомірними, а постанова про відкриття ВП № 65368344 підлягає скасуванню.

04.07.2023 року від старшого державного виконавця Дніпровського ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Султанової-Стаценко О. надійшов відзив на скаргу на дії державного виконавця, в якому остання зазначила, що вважає скаргу безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з того, що 19.05.2021 року державним виконавцем Гасанлі Т.Г. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Вищезазначена постанова була направлена сторонам виконавчою провадження за вихідним № 30898. В ході проведення виконавчих дій державним виконавцем були проведені наступні виконавчі дії, а саме: 29.05.2021 року державним виконавцем Гасанлі Т.Г. винесено постанову про арешт коштів боржника в межах суми звернення стягнення, яку направлено до відома сторонам виконавчого провадження за вихідним №32946. 19.01.2022 року державним виконавцем Гасанлі Т.Г. направлено платіжні вимоги до АТ КБ «Приват банк» для примусового списання коштів. За наслідками примусового списання коштів 02.02.2022 року грошові кошти в сумі 592,64 грн. надійшли на депозитний рахунок Відділу. Відповідно в рамках виконавчого провадження АСВП65368344 державним виконавцем здійснено розподіл коштів згідно інструкції.

Отже даний факт свідчить про те, що боржнику було відомо про відкриття виконавчого провадження АСВП65368344 ще на початку 2022 року, про шо свідчить пропуск строків на оскарження дій державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження.

25.07.2016 року державним виконавцем Москаленко Л.П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Вищезазначена постанова була направлена сторонам виконавчого провадження. 03.10.2016 року державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу.

Так, якщо виконавче провадження було завершено 03.10.2016 року, строк повторного пред`явлення стягувачем встановлений законом спливає 03.10.2019 року та 03.10.2019 є останнім днем, коли стягувач має право звернутися до Відділу державної виконавчої служби із заявою про повторне пред`явлення виконавчого документа на виконання.

Заява про відкриття датована 02.10.2019 року. 20.06.2023 року до Відділу за вхідним №7109/29.23-36 надійшла відповідь на Вимогу державного виконавця від «Міські Теплові Мережі» про те, що заява від 02.10.2019 року №б/н отримано діловодом Відділу 03.10.2019 р., про що міститься відбиток вхідного штампу на другому примірнику заяви, яка зберігається в Концерн «Міські Теплові Мережі».

Виходячи з вищевказаного стягувач Концерн "Міські Теплові Мережі» не пропустив строки пред`явлення виконавчого документа до виконання, а пред`явив виконавчий документ в останній день встановлений для пред`явлення 03.10.2019 року.

Діловодом Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя через велике навантаження при реєстрації вхідного документу несвоєчасно внесені данні в систему АСВП щодо реєстрації судового рішення. А саме внесені лише 19.05.2021 року.

В судовому засіданні представник скаржника вимоги підтримав, надав пояснення відповідно до викладених в скарзі вимог.

Представник Дніпровського відділу ДВС у м. Запоріжжі проти задоволення скарги заперечувала, просила відмовити у скарзі з підстав, викладених у відзиві.

Представник стягувача в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечувала.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін виконавчого провадження, перевіривши матеріали справи, зазначає наступне.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч. 1 ст. 449 ЦПК України, ч. 5 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 року скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Оскаржувана постанова державного виконавця була винесена 19.05.2021 року. Як зазначив представник скаржника, він ознайомився з виконавчим провадженням 06.06.2023 року. Таким чином, саме після ознайомлення представника скаржника з виконавчим провадженням, представник мав реальну можливість сформувати позицію щодо порушення, на його думку, приватним виконавцем вимог ЗУ «Про виконавче провадження».

16.06.2023 року представник скаржника звернувся до ДВС із заявою про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.

22.06.2023 року представнику скаржника надійшла відповідь від ДВС, в якій останній відмовив боржнику у задоволенні його заяви. 28.06.2023 року представник скаржника звернувся до суду з скаргою про визнання неправомірними дії старшого державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Султановою-Стаценко О.В. щодо відмови у задоволенні заяви про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.

Судом встановлено, що на підставі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13.10.2015 року, 26 листопада 2015 року видано виконавчий лист № 334/5062/15-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь Концерну «Міські теплові мережі» в особі філії концерну «МТМ» Ленінського району заборгованість за послуги з центрального опалення, централізованого постачання гарячої води, яка утворилась за період часу з 01.01.2009 року до 01.05.2011 року у розмірі 14083 грн. 60 коп. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь Концерну «Міські теплові мережі» в особі філії концерну «МТМ» Ленінського району витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн.

У вказаному виконавчому листі №334/5062/15-ц зазначено, що рішення набрало законної сили 24.10.2015; строк пред`явлення виконавчого листа до виконання до 24.10.2016.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців

З виконавчого листа №334/5062/15-ц (в графі відмітки виконавця про виконання рішення) вбачається, що виконавчий лист був пред`явлений до примусового виконання в Дніпровський ВДВС міста Запоріжжя у встановлені строки, та 03.10.2016 року постановою державного виконавця Дніпровського ВДВС міста Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Москаленко Л.П., повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі п. 2 ч.1 ст. 47, ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження», строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Згідно з ч.5 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди

Таким чином, положеннями ч. 5 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено про можливість повторного пред`явлення виконавчого листа №334/5062/15-ц до виконання до 03.10.2019 року.

Пред`являючи повторно 02.10.2019 р. для примусового виконання виконавчий лист №334/5062/15-ц, Концерн «МТМ» керувався Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року.

Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (пункт 4 Рішення Конституційного Суду України від 05 квітня 2001 року у справі № 3-рп/2001).

Згідно пункту 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Аналіз пункту 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності Законом № 1404-VIII від 02 червня 2016 року. Для пункту 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм Закону № 1404-VIII від 02 червня 2016 року до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічний по суті висновок зроблений і в постановах Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28 березня 2018 року у справі № 905/6977/13 та від 02 травня 2018 року у справі № 5016/149/2011(17/6) та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 серпня 2018 року у справі № 553/1951/14-ц (провадження № 61-20552св18).

Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року набрав чинності 05 жовтня 2016 року. Таким чином, на момент набрання чинності Законом України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року строк пред`явлення до виконання виконавчого листа № 334/5062/15-ц не сплинув та виконавчий документ міг бути пред`явлений до виконання до 03.10.2019 року.

02.10.2019 року Концерном «МТМ» було пред`явлено виконавчий документ до виконання шляхом подання відповідної заяви до виконавчої служби про примусове виконання виконавчого листа № 334/5062/15-ц.

За схожих обставин у постанові Верховного Суду України від 05 жовтня 2016 року у справі № 910/18165/13 (провадження № 6-698гс16) зроблено висновок, що «після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення (отримання стягувачем постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження). Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. Таким чином, постанова державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження у зв`язку з невідповідністю виконавчого документа вимогам закону не позбавляє стягувача права на повторне пред`явлення виконавчого документа до виконання в межах строку, встановленого статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження». За таких обставин у справі, строк пред`явлення виконавчого документу №334/5062/15-ц від 26.11.2015 року було перервано у зв`язку з його пред`явленням до виконання 25.07.2016 року, новий строк пред`явлення до виконання слід відраховувати з наступного дня після його повернення стягувачу. Постанова про повернення виконавчого документу стягувачові датована 03.10.2016 року, повторно Концерн «МТМ» подав заяву про примусове виконання рішення суду 02.10.2019 року, тобто з додержанням строку, встановленого статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно частини четвертої та п`ятої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: пред`явлення виконавчого документа до виконання; надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Тлумачення частини четвертої та п`ятої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) свідчить, що після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Таким чином, повернення виконавчого документа без виконання не позбавляє стягувача права на повторне пред`явлення виконавчого документа до виконання в межах строку, встановленого статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

За таких обставин, судом встановлено, що у зв`язку із поверненням Концерну «МТМ» виконавчого листа 03.10.2016 року, відбулось переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, тому звернувшись повторно із заявою про його примусове виконання 02.10.2019 року стягувачем не було пропущено строк пред`явлення виконавчого листа № 334/5062/15-ц до виконання.

Відтак, винесена державним виконавцем Дніпровського відділу ДВС у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) постанова про відкриття виконавчого провадження від 19.05.2021 року №65368344 на підставі виконавчого листа № 334/5062/15-ц є правомірною.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (ч. 3 ст. 451 ЦПК України).

На підставі викладеного, скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 76, 260, 261, 447-451 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 , в особі представника, адвоката Тивоненко Д.Р. на дії старшого державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Султановою-Стаценко О.В.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя: Добрєв М. В.