ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

28 вересня 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 732/283/23

Головуючий у першій інстанції Лиманська М. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/787/23

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді: Скрипки А.А.

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.

секретар: Поклад Д.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

третя особа: Подільський відділ державної виконавчої служби у місті

Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства

юстиції (м.Київ)

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Городнянського районного суду Чернігівської області у складі судді Лиманської М.В. від 31 березя 2023 року, місце ухвалення рішення м. Городня, про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, стягнення моральної шкоди, в якому просив звільнити його від сплати заборгованості за аліментами у розмірі 69 377,75 грн., визначену державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) по сплаті аліментів на користь ОСОБА_2 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються на підставі судового наказу №732/503/21 від 26.04.2021 року, виданого Городнянським районним судом Чернігівської області. Також позивач просив стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. ОСОБА_1 ставив питання про відшкодування на його користь за рахунок відповідача понесених ним судових витрат по сплаті судового збору. В обґрунтування вимог заявленого позову позивач ОСОБА_1 вказував, що нараховану заборгованість за аліментами він не визнає, оскільки систематично сплачував аліменти за судовим наказом. При цьому, позивач вважає, що дана заборгованість виникла через неправомірні дії відповідача ОСОБА_2 .

У березні 2023 року позивачем було подано заяву про забезпечення даного позову, в якій ОСОБА_1 просив суд зупинити стягнення заборгованості за аліментами у розмірі 69 377 грн. 75 коп. по виконавчому провадженню №70451187, відкритому 05.12.2022 року постановою державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), на підставі заяви ОСОБА_2 , з виконання судового наказу №732/503/21 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 . В обґрунтування вимог заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 вказував, що суму нарахованої йому заборгованості за аліментами він не визнає, ним надано державному виконавцю довідку з місця роботи про перерахування аліментів включно, по травень 2022 року, та надано відповідні квитанції. При цьому, ОСОБА_1 зазначає, що суму заборгованості за аліментами є досить великою, і у разі задоволення судом його позовних вимог, невжиття заходів забезпечення позову зробить неможливим виконання рішення суду, і позивач не зможе повернути вказані грошові кошти.

Ухвалою Городнянського районного суду Чернігівської області від 31.03.2023 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, стягнення моральної шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану ухвалу Городнянського районного суду Чернігівської області від 31.03.2023 року та постановити нову ухвалу, якою зупинити стягнення заборгованості за аліментами у розмірі 69 377 грн. 75 коп. по виконавчому провадженню №70451187, відкритому 05.12.2022 року постановою державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), на підставі заяви ОСОБА_2 , з виконання судового наказу №732/503/21 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 . Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 вказують, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції від 31.03.2023 року є необґрунтованою, постановленою із порушенням процесуального права, при неповному дослідженні обставин справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, чим порушено права позивача. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що висновки суду не відповідають обставинам, викладеним у заяві про забезпечення позову, оскільки у своїй заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 просив забезпечити позов шляхом зупинення стягнення лише заборгованості за аліментами у розмірі 69 377 грн. 75 коп., по виконавчому провадженню №70451187. При цьому, за доводами апелянта, питання про зупинення стягнення аліментів за виконавчим документом ним взагалі не піднімалось. Апелянт стверджує, що відмовивши у задоволенні заяви про забезпечення позову, як зазначив суд, саме шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, суд першої інстанції узагальнив в одне ціле і стягнення заборгованості за аліментами за минулий час, і стягнення самих аліментів. При цьому, ОСОБА_1 не мав наміру оскаржувати судовий наказ про стягнення аліментів. Апелянт також не погоджується із висновками суду першої інстанції щодо ненадання ним правових підстав необхідності забезпечення позову, оскільки до позовної заяви ним було долучено докази, які підтверджують позовні вимоги про звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами. Доводи апеляційної скарги стверджують, що ОСОБА_1 надав державному виконавцю всі відповідні квитанції на підтвердження перерахування ним грошових коштів на карту ОСОБА_2 . При цьому, ОСОБА_2 приховала той факт, що з жовтня 2021 року по жовтень 2022 року вона проживали однією сім`єю, і що після її від`їзду на її попереднє місце проживання апелянт перераховував на її картку грошові кошти на утримання сина. Доводи апеляційної скарги вказують, що постановляючи оскаржувану ухвалу від 31.03.2023 року, суд першої інстанції його не викликав, не дослідив усіх обставин справи, та зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, чим порушив норми процесуального права, та інтереси апелянта, що є підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 31.03.2023 року.

В судове засідання апеляційного суду учасники справи, належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду даної справи (а.с.36,38,39,40), не з`явились. Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається із матеріалів справи, у березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, стягнення моральної шкоди, в якому просив звільнити його від сплати заборгованості за аліментами у розмірі 69 377,75 грн., визначену державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) по сплаті аліментів на користь ОСОБА_2 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються на підставі судового наказу №732/503/21 від 26.04.2021 року, виданого Городнянським районним судом Чернігівської області. Також позивач просив стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. ОСОБА_1 ставив питання про відшкодування на його користь за рахунок відповідача понесених ним судових витрат по сплаті судового збору. В обґрунтування вимог заявленого позову позивач ОСОБА_1 вказував, що нараховану заборгованість за аліментами він не визнає, оскільки систематично сплачував аліменти за судовим наказом. При цьому, позивач вважає, що дана заборгованість виникла через неправомірні дії відповідача ОСОБА_2 .

У березні 2023 року позивачем було подано заяву про забезпечення даного позову, в якій ОСОБА_1 просив суд зупинити стягнення заборгованості за аліментами у розмірі 69 377 грн. 75 коп. по виконавчому провадженню №70451187, відкритому 05.12.2022 року постановою державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), на підставі заяви ОСОБА_2 , з виконання судового наказу №732/503/21 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 . В обґрунтування вимог заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 вказував, що суму нарахованої йому заборгованості за аліментами він не визнає, ним надано державному виконавцю довідку з місця роботи про перерахування аліментів включно, по травень 2022 року, та надано відповідні квитанції. При цьому, ОСОБА_1 зазначає, що суму заборгованості за аліментами є досить великою, і у разі задоволення судом його позовних вимог, невжиття заходів забезпечення позову зробить неможливим виконання рішення суду, і позивач не зможе повернути вказані грошові кошти.

Як вбачається із оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 31.03.2023 року, відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції, встановивши, що інформація про те, що судовий наказ про стягнення аліментів оскаржується позивачем, в матеріалах справи відсутня, дійшов висновку, що ОСОБА_1 не навів правових підстав необхідності забезпечення його позову. Суд першої інстанції також зазначив у оскаржуваній ухвалі від 31.03.2023 року, що відсутня реальна загроза невиконання судового рішення у випадку прийняття його на користь позивача.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 відносно того, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції від 31.03.2023 року є незаконною, необґрунтованою, постановленою з порушенням норм процесуального права, знайшли своє часткове підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що висновки суду не відповідають обставинам, викладеним у заяві про забезпечення позову, оскільки у своїй заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 просив забезпечити позов шляхом зупинення стягнення лише заборгованості за аліментами у розмірі 69 377 грн. 75 коп., по виконавчому провадженню №70451187. При цьому, за доводами апелянта, питання про зупинення стягнення аліментів за виконавчим документом ним взагалі не піднімалось. Апелянт стверджує, що відмовивши у задоволенні заяви про забезпечення позову, як зазначив суд, саме шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, суд першої інстанції узагальнив в одне ціле і стягнення заборгованості за аліментами за минулий час, і стягнення самих аліментів. При цьому, ОСОБА_1 не мав наміру оскаржувати судовий наказ про стягнення аліментів. Апелянт також не погоджується із висновками суду першої інстанції щодо ненадання ним правових підстав необхідності забезпечення позову, оскільки до позовної заяви ним було долучено докази, які підтверджують позовні вимоги про звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами. Доводи апеляційної скарги стверджують, що ОСОБА_1 надав державному виконавцю всі відповідні квитанції на підтвердження перерахування ним грошових коштів на карту ОСОБА_2 . При цьому, ОСОБА_2 приховала той факт, що з жовтня 2021 року по жовтень 2022 року вона проживали однією сім`єю, і що після її від`їзду на її попереднє місце проживання апелянт перераховував на її картку грошові кошти на утримання сина. Доводи апеляційної скарги вказують, що постановляючи оскаржувану ухвалу від 31.03.2023 року, суд першої інстанції його не викликав, не дослідив усіх обставин справи, та зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, чим порушив норми процесуального права, та інтереси апелянта, що є підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 31.03.2023 року.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до приписів ч.1,ч.2 статті 149 ЦПК України, яка регламентує підстави для забезпечення позову, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно п.6 ч.1 статті 150 ЦПК України, позов забезпечується, в тому числі, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

У заяві про забезпечення поданого до ОСОБА_2 позову, ОСОБА_1 просив суд зупинити стягнення заборгованості за аліментами у розмірі 69 377 грн. 75 коп. по виконавчому провадженню №70451187, відкритому 05.12.2022 року постановою державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), на підставі заяви ОСОБА_2 , з виконання судового наказу №732/503/21 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 .

При цьому, як вбачається із заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, вимог про забезпечення позову шляхом зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, як це визначено положеннями п.6 ч.1 статті 150 ЦПК України, ОСОБА_1 у поданій заяві про забезпечення позову не заявляв.

З наведеного вбачається, що позивачем було подано заяву про забезпечення позову у спосіб, який не передбачено приписами статті 150 ЦПК України, яка регламентує види забезпечення позову.

Як вбачається із оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 31.03.2023 року, відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції, розглянувши заяву позивача в контексті положень п.6 ч.1 статті 150 ЦПК України, вийшов за межі вимог поданої заяви про забезпечення позову, та дійшов висновку, що ОСОБА_1 не навів правових підстав необхідності забезпечення його позову саме шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документу, вказавши, що інформація про те, що судовий наказ про стягнення аліментів оскаржується позивачем, в матеріалах справи, відсутня.

За даних обставин, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, проте, помилився в частині мотивів та підстав такої відмови.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, при цьому, ухвалу Городнянського районного суду Чернігівської області від 31.03.2023 року, необхідно змінити, виклавши мотиви та підстави відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, стягнення моральної шкоди, в редакції даної постанови апеляційного суду.

Розподіл судових витрат апеляційним судом не проводиться, оскільки в силу приписів ч.1 статті 141 ЦПК України, яка регламентує розподіл судових витрат між сторонами, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тобто, питання розподілу судових витрат між сторонами вирішується судом за результатами розгляду вимог позову по суті.

Керуючись статтями: 367, 368, 374; п.4 ч.1, ч.2 статті 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Городнянського районного суду Чернігівської області від 31 березня 2023 року, змінити, виклавши мотиви та підстави відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, стягнення моральної шкоди, в редакції даної постанови апеляційного суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: