Номер провадження: 22-ц/813/2187/23
Справа № 518/606/19
Головуючий у першій інстанції Алексєєва О. В.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - Громіка Р.Д.,

суддів - Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І.,

розглянувши у спрощеному порядку без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ширяївського районного суду Одеської області від 13 вересня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог.

13 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Ширяївського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 500 грн та моральної шкоди в розмірі 50 000 грн.

Позивач мотивував позовні вимоги тим, що 20 травня 2018 року на нього було здійснено напад на власному подвір`ї громадянами ОСОБА_2 , його матір`ю ОСОБА_3 та її подругою ОСОБА_4 . Позивач вважає, що існувала реальна загроза його життю та життю його родини - дітей ОСОБА_5 віком 11 років та доньки ОСОБА_6 віком 5 років, а також дружині ОСОБА_7 - яка налякана до теперішнього часу, оскільки йому було відомо про те, що ОСОБА_2 був раніше судимий і відбував покарання в місцях позбавлення волі.

Позивач вказував, що його будинок ніким не охороняється, відсутні камери спостереження, немає сторожової собаки, та коли на нього напала група осіб на чолі з ОСОБА_8 з невідомою йому особою, з якими він жодних цивільно-правових відносин не мав, він був повністю не захищений перед групою злочинців. ОСОБА_9 за телефонним дзвінком ОСОБА_10 , на величезній швидкості свого автомобілю загальмував біля будинку позивача, де грались діти і вискочивши з автомобілю з погрозами вбивства побіг на позивача, але ОСОБА_8 , побачивши, що з двору на вулицю вийшла сусідка ОСОБА_11 , схопила його і заштовхнула в автомобіль. Позивач змушений був разом з дітьми та дружиною тікати від нападників. Дружина позивача продовжує боятися за життя дітей.

Позивач зазначив в позові, що напад на нього і його родину було здійснено в особливо жорстокій формі групою осіб, до числа яких входила невідома йому особа, з якою жодних правових відносин в нього не було.

Позивач вважав, що внаслідок скоєного злочину йому та його родині заподіяно значний моральний стрес і шкода здоров`ю. Зі старшим прийомним сином, позивач змушений був звернутися в центральну районну лікарню, а згодом до психологічного центру ОСОБА_16 у м. Одесі, внаслідок чого ним було сплачено кошти за надання психологічної консультації та витрачені кошти на надання медичної допомоги з лікування.

Постановою слідчого СВ Ширяївського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області каптана поліції Коноваленко С.О. від 21 листопада 2018 року про закриття кримінального провадження №0000211 від 19 червня 2018 року підтверджується сам факт нападу на позивача ОСОБА_2 разом з групою осіб і як наслідок ОСОБА_2 та ОСОБА_3 попереджені про кримінальну відповідальність, передбачену ст.ст. 129 та 296 КК України. Позивач вказує, що на день подання позовної заяви, його син, ОСОБА_12 потребує ще психологічних консультацій та відповідного належного лікування на яке потрібно витрачання коштів.

Посилаючись на положення ст. 16, 23, 1166, 1167 ЦК України, просив суд першої інстанції стягнути з ОСОБА_2 відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 500 грн та моральної шкоди в розмірі 50 000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Ширяївського районного суду Одеської області від 13 вересня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовлено.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що судом першої інстанції неправильно досліджено матеріали справи та дійшов помилкових висновків про відмову у задоволенні позову.

Порядок розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Вказані особливості встановлюються у ст. 369 ЦПК України, а саме відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України йдеться про те, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ціна позову у вказаній цивільній справі становить менш ніж сто розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а таким чином, апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

З врахуванням тривалої недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 17, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 06 жовтня 2023 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначені правовідносини регулюються наступними нормами ЦК України.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть буту відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦК України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню, крім випадку неумисного повідомлення викривачем недостовірної інформації про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України "Про запобігання корупції" в порядку, передбаченому зазначеним Законом, яка підлягає спростуванню.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

У постанові Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Суд першої інстанції, заслухавши учасників справи, допитавши свідка ОСОБА_7 , дослідивши письмові докази, правильно встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 проживає з ОСОБА_7 , її сином ОСОБА_12 та спільною донькою ОСОБА_13 .

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_1 , батьками ОСОБА_5 є ОСОБА_14 та ОСОБА_7 .

Тобто, позивач перебуває у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_7 , але він не є батьком ОСОБА_12 , не є його усиновителем чи опікуном, тобто не є законним представником дитини.

18 червня 2018 року до Ширяївського ВП ГУНП в Одеській області надійшла заява ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що 20 травня 2018 року дві жінки, одна з яких місцева мешканка ОСОБА_8 , погрожувала знищити урожай, після чого приїхав ОСОБА_9 , який словесно погрожував вбити.

За вказаною заявою відкрито кримінальне провадження №0000211.

Постановою від 19 червня 2018 року ОСОБА_1 визнано потерпілим у кримінальному провадженні №0000211.

03 липня 2018 року позивач звернувся до психологічного центру ОСОБА_15 з приводу надання психологічної консультації. Згідно довідки кандидата психологічних наук ОСОБА_16 , « ОСОБА_1 звернувся за психотерапевтичною допомогою з приводу психо-емоційного стану "прийомного сина" ОСОБА_5 . "Батько" пояснив, що 20 травня 2018 року у денний час на території його будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на нього було скоєно спроба нападу ОСОБА_17 , який під`їхав на авто, різко "вистрибнув" та почав погрожувати ОСОБА_18 . Разом з ОСОБА_19 були присутні його мати ОСОБА_8 та ще одна жінка, які голосно кричали, знімали події на відео. Його син з донькою грали у дворі будинку у пісочниці. Діти були сильно налякані тим, що відбувалося та побігли в будинок. ОСОБА_18 звернувся зі скаргою, що через місяць подій, коли до будинку під`їхала автівка, його син сильно злякався та почав кричати. Побоюючись за психоемоційний стан та психічне здоров`я сина, ОСОБА_18 звернувся до місцевого психіатра, який рекомендував звернутися до дитячого психолога. Дитині було надано психологічну допомогу та проведено арттерапевтичне дослідження, згідно якого можливо зробити висновок про сильну тривожність дитини за майбутнє та безпеку родини. Рекомендовано подальше отримання психологічної допомоги шляхом арттерапії та ігрової терапії».

Згідно чеку №001-07/2018 від 03 липня 2018 року, ФОП ОСОБА_16 сплачено 500,00 грн за надання психологічної консультації.

Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 21 листопада 2018 року, 18 червня 2018 року до Ширяївського ВП ГУНП в Одеській області надійшла заява мешканця АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що 20 травня 2018 року дві жінки, одна з яких місцева мешканка ОСОБА_8 , погрожувала знищити урожай, після чого приїхав ОСОБА_9 , який словесно погрожував вбити. Перевіркою вказаного факту встановлено, що між родиною ОСОБА_20 та родиною ОСОБА_21 склалися неприязні відносини з приводу давніх земельних відносин, але дії ОСОБА_9 , а саме висловлювання вбити ОСОБА_22 не підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, оскільки вказане висловлювання жодними діями не підтверджувалось і не було конкретним та реальним, а лише містило характер дрібного хуліганства. ОСОБА_9 та ОСОБА_8 попереджені про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 129 та ст. 296 КК України. Кримінальне провадження №0000211 закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України.

Згідно листа Роздільнянської місцевої прокуратури від 22 лютого 2019 року, 22 лютого 2019 року за результатами скарги ОСОБА_1 скасовано незаконну постанову слідчого про закриття кримінального провадження та з наданням процесуальним керівником письмових вказівок матеріали кримінального провадження направлені до СВ Ширяївського ВП для здійснення подальшого досудового розслідування.

Згідно статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позивач зазначає, що діями ОСОБА_2 йому та його родині було завдано моральну шкоду, заподіяно значний моральний стрес та шкода здоров`ю.

Водночас, доказів того, що позивач зазнав душевних страждань у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього, членів його сім`ї чи близьких родичів, приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації внаслідок неправомірних дій відповідача, позивачем не надано.

Крім того, позивачем не надано суду першої інстанції доказів вини відповідача у заподіянні моральної шкоди. Саме лише існування відкритого кримінального провадження за заявою позивача не є достатнім доказом заподіяння позивачу моральної шкоди та вини відповідача у її заподіянні.

Обов`язковою передумовою для реалізації права на судовий захист у порядку цивільного судочинства є наявність у позивача суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, які порушуються, не визнаються або оспорюються іншими особами - відповідачами, та на захист якого спрямоване звернення до суду з позовом.

Частиною першою статті 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Вирішуючи спір по суті, суд повинен установити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити, чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) порушено провадження у справі, належним позивачем. Відсутність права на позов у матеріальному розумінні спричиняє прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших установлених судом обставин, оскільки лише наявність права обумовлює виникнення в інших осіб відповідного обов`язку перед особою, якій таке право належить і яка може вимагати виконання такого обов`язку (вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення) від зобов`язаних осіб. Тобто лише встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, приймає рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу в захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Згідно положень ст. 242 ЦК України, батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Опікун є законним представником малолітньої особи та фізичної особи, визнаної недієздатною. Законним представником у випадках, встановлених законом, може бути інша особа.

Як встановлено судом першої інстанції у ході розгляду справи, позивач не є законним представником дитини ОСОБА_12 , не уповноважувався законними представниками на представництво інтересів дитини, тому не є належним позивачем щодо вимог з приводу відшкодування матеріальної та моральної шкоди ОСОБА_12 .

На підставі викладеного суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Скаржник не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надав.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Порядок оскарження постанови суду апеляційної інстанції.

У зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ширяївського районного суду Одеської області від 13 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 06 жовтня 2023 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: А.І. Дришлюк

М.М. Драгомерецький