Справа № 740/4844/23
2/729/402/23 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

10 жовтня 2023 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої судді Булиги Н. О.

секретаря судового засідання Романченко С. С.

за участі позивачки ОСОБА_1

представника позивачки в режимі відеоконференції ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Бобровиця в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка через свого представника звернулася до суду з даним позовом до відповідача, посилаючись на те що, 08.08.2020 року Бобровицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно- Східного управління Міністерства (м. Суми) між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 40. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проте, сімейне життя не склалося, шлюб існує лише формально, більше ніж 1 рік і 3 місяці сторони не проживають однією сім`єю, шлюбних стосунків не підтримують. Вказані обставини унеможливлюють подальше спільне життя, тому позивачка просить даний шлюб розірвати та на примирення не згодна.

Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що за час перебування у шлюбі сторонами було придбано легковий автомобіль Chevrolet Lacetti 2005 року випуску, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_1 , вартістю 124000 гривень, за спільні кошти. Після припинення шлюбних відносин, сторони не дійшли згоди щодо розподілу зазначеного майна подружжя, яке належить їм на праві спільної сумісної власності. Тому, у своєму позові позивачка просить розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем, визнати за нею спільною сумісною власністю частину легкового автомобіля Chevrolet Lacetti 2005 року випуску, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_1 та зобов`язати ОСОБА_3 сплатити на її користь 62000 гривень компенсації, що становить 50% вартості спірного автомобіля, а також стягнути сплачений нею судовий збір у сумі 2147,20 гривень.

Ухвалою від 22.09.2023 року було відкрито спрощене позовне провадження у даній справі та прийнято рішення про розгляд справи з повідомленням сторін.

Позивачка у судовому засіданні підтримала позов у повному обсязі та просила його задовольнити з викладених у ньому підстав.

Представник позивачки ОСОБА_2 , яка брала участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, також підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав повністю. Відзиву на позов не подавав.

Дослідивши письмові докази, оцінивши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, з`ясувавши думку учасників справи, суд вважає, що позов належить задовольнити частково з таких підстав.

Як встановлено у судовому засіданні, між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 08.08.2020 року укладено шлюб, який був зареєстрований Бобровицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно- Східного управління Міністерства (м. Суми), про що зроблено відповідний актовий запис № 40 (а.с.7 зв.ст.).

Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8).

Як вбачається із договору купівлі-продажу транспортного засобу №954, укладеного між ПП «КСЦ» АВТОПРСТІР» 15.12.2020 року та ОСОБА_3 , останній придбав транспортний засіб Chevrolet Lacetti 2005 року випуску, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 (а.с.14 зв.ст. -15).

Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Стаття 55 СК України встановлює обов`язок дружини та чоловіка спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї.

Згідно ч.3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

В силу ч.3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Положеннями ст. 112 СК України визначено, що шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення.

Статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведеться, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що є підставою для розірвання шлюбу.

Відповідно до статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права власності.

Відповідно до ч.1-2 ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Аналогічна за своєю суттю норма закріплена і в ч.3 ст. 368 ЦК України, у якій зазначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Як вбачається з ч.1ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.1ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ч.1-2, 4 ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини,чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (частина друга статті 183 ЦК України).

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу (частина третя статті 370 ЦК України).

Позивач заявила вимогу щодо поділу спільного майна подружжя у виді неподільної речі спірного автомобіля і відповідач вказаних обставин не заперечував.

Отже об`єктом поділу майна подружжя є спірний автомобіль, з вартістю якого погодилися сторони.

У спірних правовідносинах суд робить висновки про те, що спірне майно було набуто під час шлюбу сторін і підлягає поділу згідно із статтями 60-61, 69-71 Сімейного кодексу України (далі СК).

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі ЦК)).

У даній ситуації позивач обрала, як спосіб поділу спільного майна подружжя стягнення з відповідача грошової компенсації вартості її частки, проти чого не заперечував відповідач. Сторони не заперечували, що спірним автомобілем користується відповідач.

Отже, обраний спосіб захисту узгоджується із вищенаведеними нормами права і відповідає засадам справедливості, добросовісності та розумності (стаття 3 ЦК), на особливостях його застосування наголошував і Верховний Суд, висновки якого враховуються в даній справі відповідно до частини четвертої статті 263 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) (див. наприклад постанову Великої Палати Верховного Суду від 8 лютого 2022 року по справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21)).

Згідно із узгодженою позицією сторін вартість автомобіля становить 124000 гривень і відповідно до статті 70 СК частки майна дружини та чоловіка є рівними. Інше не було визначено домовленістю між ними або шлюбним договором і підстав для відступу від засад рівності відповідно до статі 70 СК в даному випадку не має.

Таким чином, позивачка має право на частину спірного майна, що в грошовій оцінці становить 62000 гривень.

Також щодо змісту заявлених вимог, то суд враховує правову позицію, яка відображена в пункті 40 згаданої вище постанови Великої Палати Верховного від 8 лютого 2022 року по справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21)) про те, що оскільки річ є неподільною, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію замість її частки у праві спільної сумісної власності на це майно. Унаслідок виділення автомобіля у власність відповідачеві і такого стягнення право спільної сумісної власності на автомобіль припиняється. Окрема вимога про припинення права спільної сумісної власності та про визнання за позивачкою частини легкового автомобіля Chevrolet Lacetti 2005 року випуску, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_1 як спільної сумісної власності є неефективним способом захисту.

Виходячи з вищевикладеного, розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи, повно та всебічно дослідивши обставини справи, враховуючи, що позивачка особисто не користується транспортним засобом набутим сторонами в період перебуваня у шлюбі, який є спільною сумісною власністю подружжя, і тому вона має право на грошову компенсацію вартості своєї частки у праві спільної сумісної власності і, як наслідок, припинення її права спільної власності на спірне майно, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 57, 60, 63, 69, 71, 110-113 СК України, ст.ст. 2, 5, 10-13, 18, 89, 141, 258, 259, 263-265,268 ЦПК України, ст.364, 368, 372 ЦК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна задовольнити частково.

Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , 08.08.2020 року Бобровицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного управління Міністерства (м. Суми), актовий запис № 40 розірвати.

Виділити автомобіль Chevrolet Lacetti 2005 року випуску, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_1 у власність ОСОБА_3 та стягнути з останнього на користь ОСОБА_1 62000 (шістдесят дві тисячі) гривень компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 2147, 20 гривень у рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання, АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання, АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_3 .

Представник позивача: ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання, АДРЕСА_4 , фактичне місце проживання АДРЕСА_5 , рнокпп НОМЕР_5 .

Повний текст рішення складено 13 жовтня 2023 року.

Суддя Бобровицького районного суду Н. О. Булига