КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/7117/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Білич І.М., Лапчевської О.Ф.,

за участю секретаря судового засідання Шаламай Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Пилипенка Олександра Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 листопада 2022 року у складі судді Ільєвої Т.Г.,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Горизонт» про визнання недійсним кредитного договору,-

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом про визнання недійсним договору надання онлайн кредиту від 15.07.2019 № 5, який укладений між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Горизонт»(далі - ТОВ «ФК «Горизонт»). Вирішити питання судових витрат.

Позов обґрунтовано тим, що 30.11.2020 позивачем була отримана постанова про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_2 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клименком Р.В. від 24.11.2020, яка, в свою чергу винесена на підставі виконавчого напису № 78628, виданого 23.10.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С.

З метою отримання необхідної інформації щодо підстав вчинення виконавчого напису, позивач направив запити до приватного виконавця про надання інформації щодо підстав вчинення виконавчого напису, а також надання копій матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_2.

У подальшому ним було отримано відповідь від приватного виконавця разом із копіями документів, з яких слідує, що 23.10.2020 приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис № 78628 на договорі надання онлайн кредиту від 15.07.2019 № 5 в сумі 1500 грн який був укладений між позивачем та ТОВ «ФК «Горизонт».

В подальшому, через електронний кабінет позивач зареєструвався на ресурсі ТОВ «Українське бюро кредитних історій» для моніторингу та встановлення інформації про можливі зловживання персональними даними позивача, з боку невідомих йому осіб.

Детально ознайомившись із Договором, позивач встановив, що такий Договір позивачем не підписувався та не укладався.

Більш того, зазначений Договір не містить підпису позивача та підпису відповідача, а начебто персональні дані, що зазначені в розділі 7 «Реквізити та підписи сторін», у більшій мірі не відповідають дійсності, зокрема, електронна адреса, номер телефону, а також відсутні дані щодо видачі паспорта громадянина України.

Позивач звертає увагу, що ним договір про надання онлайн кредиту від 15.07.2019 № 5 з ТОВ «ФК «Горизонт»- взагалі не укладався. Будь-який відносин із відповідачем немав.

Позивач стверджує, що він не підписував письмово або за допомогою електронного підпису даний кредитний Договір та не мав наміру його укладати, а тому цей договір не можна вважати таким, що укладений, зокрема в письмовій формі.

Також, позивач вказує, що він не отримував та не застосовував одноразовий ідентифікатор (СМС - повідомлення), а так само не реєструвався в інформаційно-телекомунікаційній системі відповідача, а тому зобов`язання за кредитним договором між позивачем і відповідачем не виникало.

Крім того, номер телефону, з використанням якого здійснювалась реєстрація позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі відповідача, позивачу не належить, а отже і електронний підпис також.

Відповідно до Договору, взагалі позивач не може бути однозначно ідентифікований як сторона (підписант) кредитного договору, як наслідок, є факт порушення вимоги матеріального закону щодо обов`язкової форми кредитного договору.

Крім того, позивач навіть не міг собі уявити, що дзвінки, які періодично надходили на його номер телефону та його родичів є наслідком фіктивного договору надання онлайн кредиту від 15.07.2019 № 5, про який йому взагалі не було відомо.

Оскільки, вищевказане може свідчити по викрадення персональних даних позивача, з метою отримання від його імені коштів. При цьому, вищевказаними фінансовими компаніями без будь-якої ідентифікації особи позичальника видано сторонній особі грошові кошти під ім`я позивача, з приводу чого останній звернувся до національної поліції.

13.05.2021 за фактом самоправних дій невстановлених осіб за ознаками злочину, передбаченого ст. 356 КК України, Житомирським районним відділом поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області, внесено відомості до ЄРДР та відкрито кримінальне провадження № 0000929.

Згідно інформації, яку позивач отримає на договірних засадах від ТОВ «Українське бюро кредитних історій», у формі витягу невстановлена в т.ч. слідством особа, повторно реєструється за тим одним і тим самим номером телефону НОМЕР_1 та електронною поштою, з метою отримання кредиту. Більш того, як встановлено, згідно інформації, отриманої від ТОВ «Українське бюро кредитних історій», невідомі особи більше двадцяти раз намагалися подати заявку на отримання кредиту від різних фінансових установ.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 14 листопада 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі адвокат Пилипенко О.С. в інтересах ОСОБА_1 вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, які суд першої інстанції визнав встановленими, з невідповідністю висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить скасувати рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 листопада 2022 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що висновок суду щодо того, що позивачем не доведено належним чином не підписання останнім договору, не відповідає дійсності, оскільки сторона позивача подала до суду ті докази, які в сукупності свідчать про те, що позивач спірний договір не укладав та кошти за даним договором не отримував.

Зазначено, що судом в мотивувальній частині зазначено, що наявність кримінального провадження не свідчить про те, що товариство вчинило шахрайські дії відносно позивача, оскільки відсутнє рішення суду яке це підтверджує і цей висновок також є невірним, так як позивач у своєму позові вказує не на шахрайські дії з боку відповідача, а на шахрайські дії невідомих осіб, що заволоділи персональними даними позивача. При цьому, відповідач при оформленні оскаржуваного договору не повністю провів ідентифікацію особи, яка надала документи та персональні дані для отримання кредиту, оскільки в даному договорі відсутні паспортні дані, ідентифікаційний код, електронна адреса та номер телефону який належить позивачу.

Також апелянт не погоджується з висновком суду щодо не позбавлення позивача права на оскарження виконавчого напису, а в разі його скасування при наявності позовних вимог про стягнення заборгованості, довести обставини, на які останній посилається, а саме про відсутність заборгованості, оскільки на день винесення оскаржуваного рішення суду, виконавчий напис нотаріуса який винесений на підставі оскаржуваного договору, вже був судом скасований та рішення набрало законної сили. А так як, стягнення за даним виконавчим документом не здійснювалося у зв`язку із забезпеченням позову то і спір про стягнення заборгованості з відповідача відсутній.

Вказано, що суд у своєму рішенні посилається на норми які регулюють електронну комерцію та правила надання грошових коштів, при цьому вказуючи, що вони опубліковані на сайті відповідача, а на якому саме сайті судом досліджено не було. При цьому не надаючи будь-якої правової оцінки дотримання сторонами вимог цих нормативних документів.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи судом повідомлялися у встановленому законом порядку.

Убачається, що апеляційною інстанцією в судове засідання призначене на 04.07.2023 явка представника ТОВ «ФК «Горизонт» була визнана обв`язкою для надання пояснень по справі, судова повітка була отримана 06.06.2023 уповноваженою особою товариства (а.с. 127, 130).

28.06.2023 було передано телефонограму начальнику відділу продажів ТОВ «ФК «Горизонт»Марині Міхин про необхідність забезпечення керівником явки представника товариства в судове засідання 04.07.2023 (а.с. 142).

Проте ухвалу суду не виконано, явку представника відповідача не забезпечено, що слугувало причиною відкладення справи розглядом на 19.09.2023 об 14 год. 10 хв.

07.07.2023 на поштову адресу ТОВ «ФК «Горизонт» була направлена повторно судова повістка про виклик в судове засідання призначене на 19.09.2023 представника відповідача для дачі пояснень, яке отримано уповноваженою особою 17.07.2023 (а.с. 148-149).

27.07.2023на адресу апеляційного суду від ТОВ «ФК Горизонт» поступила заява з додатками до неї про те, що згідно договору від 31.03.2023 ТОВ «ФК Горизонт» відступило право вимоги за зобов`язаннями ОСОБА_1 , в сумі 3 397 грн 50 коп. на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс Груп», а тому просило провести заміну відповідача по справі.

Між тим, враховуючи те, що позивачем заявлено вимогу про визнання недійсним укладеного між ним та ТОВ «ФК Горизонт» кредитного договору, тобто оспорюється дійсність спірного договору, стороною у якому було саме указане товариство, тому колегія суддів не вбачає правових підстав до заміни відповідача по справі, у зв`язку з чим відхиляє подане клопотання.

У судове засідання о 14 год. 10 хв. 19.09.2023 учасники справи не з`явилися, про дату розгляду справи повідомлені в установленому порядку, а тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у їх відсутність.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам відповідає в повній мірі, а тому не підлягає скасуванню.

Убачається, що позивачем долучено договір № 5 надання онлайн кредиту від 15.07.2019 укладений з ТОВ «ФК «Горизонт», який він не визнає та просить скасувати, оскільки заперечує будь-які договірні відносини з товариством (а.с. 19-21).

ОСОБА_1 зазначає, що про укладений кредитний договір дізнався 30.11.2020 з постанови про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клименком Р.В. від 24.11.2020, яка в свою чергу винесена на підставі виконавчого напису № 78628, виданого 23.10.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. (а.с. 24).

За заявою позивача від 06.05.2021, за фактом самоправних дій невстановлених осіб за ознаками злочину, передбаченого ст. 356 КК України, 13.05.2021 Житомирським районним відділом поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області, внесено відомості до ЄРДР та відкрито кримінальне провадження № 0000929 й відповідно до постанови від 16.09.2021 ОСОБА_1 визнано та залучено в якості потерпілого у вказаному кримінальному провадженні (а.с. 50, 51).

Наявна у справі й скарга позивача до НБУ, де він повідомив про неправомірні дії ТОВ «ФК «Горизонт» по укладенню кредитного договору, за яким виникла заборгованість, що стало підставою для видачі виконавчого напису. Вказав, що жодного договору не укладав з ТОВ «ФК «Горизонт». Наявність боргів, походження яких позивачу не відомо, негативно впливає на нього, його кредитну історію та підприємницьку діяльність. У зв`язку з чим просив перевірити обставини укладення кредитного договору (а.с. 39-40).

У відповідь на скаргу позивача НБУ повідомило, що вбачає ознаки можливого незаконного втручання третіх осіб та отримання коштів шахрайським шляхом. Вказало, що ТОВ «ФК «Горизонт» вирішить питання на користь позивача після звернення до нього та за результатами заяви про вчинення злочину від 15.01.2021 (а.с. 41-46).

16.07.2021 скаржник звертався до ТОВ «ФК «Горизонт» з заявою про досудове врегулювання спору, шляхом відкликання виконавчого напису та подачею відомостей до бюро кредитних історій про фіктивність договору № 5 надання онлайн кредиту від 15.07.2019, на що відповідь отримано не було (а.с. 47).

Відмовляючи в задоволенні позову, районний суд виходив з того, що матеріалами справи не доведено належним чином того, що позивач не підписував та не оформлював даний договір, а наявність кримінального провадження не свідчить про те, що товариство вчинило шахрайські дії відносно нього, оскільки відсутнє рішення суду, яке таке підтверджує, а тому посилання позивача на дані обставини є передчасними.

Між тим з такими висновками районного суду колегія суддів не погоджується, враховуючи наступне.

Частиною першою статті 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу.

Згідно положення частини 1, 3 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правам та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 ЦК України.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Згідно ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту або із суті відносин між сторонами.

Слід вказати, що свобода договору означає право громадян або юридичних осіб та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу в будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам, визначати умови такого договору. Однак під час укладання договору, визначаючи його умови, сторони повинні дотримуватись нормативно-правових актів.

Свобода договору передбачає можливість укладати не лише ті договори, які передбачені нормами чинного цивільного законодавства, а й ті, які законом не передбачені, але в такому разі такий договір не повинен суперечити законодавству. Також принцип свободи договору полягає в можливості особи вільно обирати контрагента.

У відповідності до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є ті умови, без погодження яких договір взагалі не вважається укладеним. Істотні умови договору визначаються в законі, разом з тим ними можуть стати будь-які умови, на погодженні яких наполягає та чи інша сторона. Істотні умови договору відображають природу договору, відсутність будь-якої з них не дає змоги сторонам виконати їх обов`язки, які покладаються на них за договором.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Предметом розгляду в даній справі є вимога про визнання недійним договору від 15.07.2021 укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «Горизонт» з підстав оформлення його за відсутності волевиявлення, що є порушенням ч. 3 та ч. 5 ст. 203 ЦК України.

Згідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частини 3 та 5 ст. 203 ЦК України встановлюють, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

У відповідності до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі, електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України "Про електронну комерцію" цей Закон регулює правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів.

У статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Статтею 11 Закону України "Про електронну комерцію" визначений порядок укладення електронного договору.

За частиною 3 цієї статті електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Положення частини 6 даної статті Закону передбачають шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчиненні дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначені форми підписання електронного правочину: електронним підписом або електронним цифровим підписом відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис" за умови використання засобу цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронним підписом одноразовим ідентифікатором, визначеним Законом; аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 2.1 оспорюваного кредитного договору від 15.07.2019 № 5, сформованого в електронному вигляді, кредит надається шляхом перерахування товариством грошових коштів на банківський картковий рахунок позичальника.

Між тим, у матеріалах справи відсутні докази виконання товариством умов кредитного договору.

Матеріали справи не містять будь-якої інформації на підтвердження перерахування відповідачем грошових коштів на банківський картковий рахунок, відкритий на ім`я ОСОБА_1 (а.с.19).

При цьому позивач заперечує, що ні номер телефону, ні електронна адреса, що міститься в договорі, йому не належать, а гроші в кредит від відповідача він не отримував.

Відповідно до справи, оспорюючи законність дій ТОВ «ФК Горизонт» ОСОБА_1 звернувся до НБУ зі скаргою й за наслідками перевірки якої встановлено ознаки можливого незаконного втручання третіх осіб та отримання коштів шахрайським шляхом (а.с.39-46).

З урахуванням викладеного та заперечень позивача щодо існування між ним та товариством кредитних відносин, не доведення матеріалами справи факту перерахування грошових коштів на користь ОСОБА_1 та відсутність відзиву на подану по справі позовну заяву й у подальшому, апеляційну скаргу, ухвалою Київського апеляційного суду від 30.05.2023 прийнято рішення про виклик у судове засідання 04.07.2023 об 11 год. представника ТОВ «ФК «Горизонт» для дачі пояснень по справі.

Між тим, представник відповідача, який належно повідомлений про дату розгляду справи, у судове засідання зазначеного дня не з`явився, не було забезпечено явку представника товариства й у наступне судове засідання - о 14 год 10 хв. 19.09.2023.

Отже, відповідач, будучи повідомленим про розгляд справи, з урахуванням визнання судом явки його представника обов`язковою, на неодноразові виклики у судове засідання не з`явився, відзиву чи будь-яких пояснень щодо обставин справи з урахуванням обґрунтувань позовної заяви та доводів апеляційної скарги, не подав.

Враховуючи викладене, матеріали справи, у їх сукупності, а також відсутність у справі доказів виконання товариством умов кредитного договору та перерахування коштів на користь позивача, колегія суддів вважає поспішними висновки районного суду про відсутність правових підстав до задоволення позову.

Відповідно до пунктів 1 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, оскаржуване рішення постановлено з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення про задоволення позову та визнання недійсним договору № 5 надання онлайн кредиту від 15 липня 2019 року, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Горизонт» та ОСОБА_1 .

Таким чином, колегія суддів враховуючи наявні у справі докази та відсутність спростувань їх зі сторони відповідача, вважає доводи апеляційної інстанції обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції.

На підставі положень ч.13 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пов`язані з оплатою судовим збором позовної заяви та апеляційної скарги, у сумі 2270 грн (908 + 1362).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Пилипенка Олександра Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 листопада 2022 року скасувати.

Ухвалити по справі нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати недійсним договір № 5 надання онлайн кредиту від 15 липня 2019 року, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Горизонт» та ОСОБА_1 .

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Горизонт» на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в сумі 2 270 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 вересня 2023 року.

Суддя-доповідач:

Судді: