Постанова

Іменем України

04 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 157/1607/21

провадження № 61-6936св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Камінь-Каширський заклад дошкільної освіти «Ясла-садок «Дзвіночок» Камінь-Каширської міської ради Волинської області, Камінь-Каширська міська рада Волинської області, Управління гуманітарної політики Камінь-Каширської міської ради Волинської області,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Волинського апеляційного суду від 06 квітня 2023 року у складі колегії суддів: Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю., Осіпука В. В.,

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Камінь-Каширського закладу дошкільної освіти «Ясла-садок «Дзвіночок» Камінь-Каширської міської ради Волинської області (далі - Камінь-Каширський ЗДО «Ясла-садок «Дзвіночок»), Камінь-Каширської міської ради Волинської області (далі - Камінь-Каширська міськрада) про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, зобов`язання допустити до роботи та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовну заяву мотивовано тим, що ОСОБА_1 працює помічником вихователя Камінь-Каширського ЗДО «Ясла-садок «Дзвіночок». З жовтня 2021 року Камінь-Каширський ЗДО «Ясла-садок «Дзвіночок» почав вимагати від ОСОБА_1 інформацію щодо вакцинації від респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. 08 листопада 2021 року ОСОБА_1 було вручено наказ № 175-к про відсторонення від роботи з підстав відсутності щеплення від респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Позивач вказала, що наказ про відсторонення її від роботи є незаконним та таким, що підлягає скасуванню. Законодавством України кожному гарантується право на працю, обов`язкові щеплення передбачені виключно Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», а тому відсторонення її від роботи у зв`язку з відсутністю необов`язкового щеплення є незаконним. Крім того, законодавством не встановлено порядку відсторонення від роботи осіб, у яких відсутні щеплення, а перелік підстав для відсторонення працівника від роботи, передбачений статтею 46 КЗпП України, у якій така підстава відсутня.

Позивач просила:

визнати незаконним та скасувати наказ Камінь-Каширського ЗДО «Ясла-садок «Дзвіночок» від 08 листопада 2021 року № 175-к «Про відсторонення від виконання обов`язків ОСОБА_1 »;

поновити помічника вихователя Камінь-Каширського ЗДО «Ясла-садок «Дзвіночок» ОСОБА_1 у виконанні трудових обов`язків та допустити її до роботи;

стягнути з Камінь-Каширського ЗДО «Ясла-садок «Дзвіночок», Камінь-Каширської міськради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 08 листопада 2021 року по день ухвалення рішення;

допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення у виконанні трудових обов`язків та допуску до роботи помічника вихователя Камінь-Каширського ЗДО «Ясла-садок «Дзвіночок» ОСОБА_1 та в частині стягнення середнього заробітку з Камінь-Каширського ЗДО «Ясла-садок «Дзвіночок», Камінь-Каширської міськради в межах суми стягнення за один місяць;

стягнути з Камінь-Каширського ЗДО «Ясла-садок «Дзвіночок», Камінь-Каширської міськради на користь ОСОБА_1 судові витрати.

Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції

Ухвалою Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 10 січня 2022 року залучено до участі у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 у якості співвідповідача Управління гуманітарної політики Камінь-Каширської міської ради Волинської області (далі - Управління гуманітарної політики Камінь-Каширської міськради).

Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 12 травня 2022 року у складі судді Антонюк О. В. позов ОСОБА_1 до Камінь-Каширського ЗДО «Ясла-садок «Дзвіночок», Камінь-Каширської міськради, Управління гуманітарної політики Камінь-Каширської міськради про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, зобов`язання допустити до роботи та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено частково.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Камінь-Каширського ЗДО «Ясла-садок «Дзвіночок» задоволено.

Визнано незаконним і скасовано наказ Камінь-Каширського ЗДО «Ясла-садок «Дзвіночок» від 08 листопада 2021 року № 175-к про відсторонення від виконання обов`язків ОСОБА_1 .

Зобов`язано Камінь-Каширський ЗДО «Ясла-садок «Дзвіночок» допустити ОСОБА_1 до роботи.

Стягнуто з Камінь-Каширського ЗДО «Ясла-садок «Дзвіночок» на користь ОСОБА_1 23 723,70 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 08 листопада 2021 року по 28 лютого 2022 року включно, з яких відрахувати податки та інші обов`язкові платежі, та 992,40 грн судових витрат.

В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що обов`язковість профілактичного щеплення від COVID-19 для працівників закладів освіти введена наказом МОЗ від 04 жовтня 2021 року № 2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», який набув чинності 08 листопада 2021 року і лише з цієї дати у позивача виник обов`язок пройти профілактичне щеплення протягом розумного строку. Відповідач, відсторонивши позивача від роботи 08 листопада 2021 року, не забезпечив при цьому їй можливості пройти медичний огляд, надати підтверджуючі документи, не переконався у відсутності у позивача протипоказань для щеплення та не отримав належних доказів відмови чи ухилення від профілактичного щеплення. Крім того, в оспорюваному позивачем наказі відсутнє посилання, як на підставу його винесення, на подання відповідної посадової особи державної санітарно-епідеміологічної служби про відсторонення позивача від роботи. Законодавством передбачено відсторонення від роботи осіб, які ухиляються від обов`язкового медичного огляду або щеплення проти інфекцій, перелік яких встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, тоді як МОЗ України, на даний час, переліку інфекцій, ухилення щеплення від яких може бути підставою для відсторонення від роботи, не затверджено. Таким чином, суд вважав, що оскаржуваний наказ є незаконним і його належить скасувати та зобов`язати Камінь-Каширський ЗДО «Ясла-садок «Дзвіночок» допустити позивача до роботи.

Суд першої інстанції вказав, що відповідно до пунктів 1.8, 8.2, 8.3 статуту Камінь-Каширського ЗДО «Ясла-садок «Дзвіночок» заклад є юридичною особою, безпосереднє керівництво роботою закладу здійснює його директор, який розпоряджається в установленому порядку майном і коштами закладу дошкільної освіти, відповідає за дотримання фінансової дисципліни. Таким чином, відповідно до частини другої статті 235 КЗпП України та з урахуванням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 суд зробив висновок, що середній заробіток за час вимушеного прогулу з 08 листопада 2021 року по 28 лютого 2022 року включно у розмірі 23 723,70 грн належить стягнути з Камінь-Каширського ЗДО «Ясла-садок «Дзвіночок».

Камінь-Каширську міськраду та Управління гуманітарної політики Камінь-Каширської міськради суд вважав неналежними відповідачами, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог до них відмовив.

Суд першої інстанції зазначив про відсутність підстав для звернення до негайного виконання рішення суду в частині допущення позивача до роботи та в частині стягнення середнього заробітку в межах суми стягнення за один місяць, адже позивача з 01 березня 2022 року, у зв`язку із змінами в законодавстві на період воєнного стану, допущено до роботи, за виконання якої підлягає виплаті заробітна плата.

Додатковим рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 20 травня 2022 року стягнуто з Камінь-Каширського ЗДО «Ясла-садок «Дзвіночок» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Волинського апеляційного суду від 06 квітня 2023 рокуапеляційну скаргу Камінь-Каширського ЗДО «Ясла-садок «Дзвіночок» задоволено.

Рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 12 травня 2022 року та додаткове рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 20 травня 2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Камінь-Каширського ЗДО «Ясла-садок «Дзвіночок», Камінь-Каширської міськради, Управління гуманітарної політики Камінь-Каширської міськради про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, зобов`язання допустити до роботи та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Камінь-Каширського ЗДО «Ясла-садок «Дзвіночок» понесені у справі судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1 362,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що позивач була проінформована роботодавцем про те, що їй у строк до 08 листопада 2021 року необхідно було надати документ, який підтверджуватиме наявність профілактичного щеплення від COVID-19 або довідку про абсолютні протипоказання. За характером виконуваних обов`язків помічника вихователя, які пов`язані з контактами з дітьми та забезпеченням їх харчування і догляду, позивач підлягала обов`язковим профілактичним щепленням проти COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, але після попередження про необхідність такого щеплення, не пройшла вакцинацію, у зв`язку з чим відповідач (роботодавець) обґрунтовано з дотриманням чинного законодавства відсторонив її від роботи на час до проведення щеплення.

Суд апеляційної інстанції вказав, що держава, встановивши відсторонення працівників закладів дошкільної освіти від виконання обов`язків, які не мають профілактичного щеплення, реалізує свій обов`язок щодо забезпечення безпеки життя і здоров`я всіх учасників освітнього процесу, в тому числі й самих дітей. Право позивача на працю у закладі дошкільної освіти було тимчасово обмежено з огляду на суспільні інтереси та інтереси малолітніх дітей, оскільки позивач відмовилася від обов`язкового щеплення. Втручання у вигляді обов`язковості певних щеплень ґрунтується на законі, має законну мету, є пропорційним для досягнення такої мети, та є цілком необхідним у демократичному суспільстві.

Суд апеляційної інстанції вказав, що позовні вимоги про допущення до роботи та стягнення невиплаченої заробітної плати є похідними, тому у їх задоволенні також необхідно відмовити.

Оскільки у задоволенні позову слід відмовити, суд апеляційної інстанції вважав необхідним скасувати додаткове рішення суду, яким стягнуто з відповідача Камінь-Каширського ЗДО «Дзвіночок» на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У травні 2023 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Волинського апеляційного суду від 06 квітня 2023 року, рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 12 травня 2022 року залишити в силі.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційної скарги

Касаційна скарга обґрунтована тим, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовані норми матеріального права та порушено норми процесуального права, не врахований висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 130/3548/21 (провадження № 14-82цс22). Вказує, що оспорюваний наказ відповідача, в якого зберігається трудова книжка позивача, про відсторонення позивача від роботи, припинення виплати заробітної плати, є таким, що прямо обмежує право позивача на працю, позбавляє її заробітної плати, і в цей спосіб, порушує право на достатній життєвий рівень для неї і її сім`ї, та ставить під загрозу життя і здоров`я її і її сім`ї, а тому є незаконним. Судом апеляційної інстанції залишено поза увагою, що щеплення проти COVID-19 в Україні не передбачено законом, Перелік інфекційних хвороб, щеплення проти яких є обов`язковими, визначений у частині першій статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та статті 27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», які не доповнені щепленням від COVID-19. Щеплення від коронавірусу не передбачено календарем щеплення профілактичних щеплень в Україні. Судом не враховано, що спірний наказ обмежує трудові права позивача порівняно з іншими працівниками залежно від наявності документів щодо вакцинації проти COVID-19, тобто є дискримінаційним.

Аналіз змісту касаційної скарги свідчить про те, що постанова суду апеляційної інстанції оскаржується в частині відмови в задоволенні позовних вимог до Камінь-Каширського ЗДО «Ясла-садок «Дзвіночок», тому в іншій частині не оскаржується та в касаційному порядку не переглядається.

Позиція інших учасників справи

У липні 2023 року Камінь-Каширська міськрада подала відзив на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване судове рішення - без змін.

Відзив на касаційну скаргу обґрунтований тим, що суд апеляційної інстанції зробив правильний висновок про те, що за характером виконуваних обов`язків помічника вихователя, які пов`язані з контактами з дітьми та забезпеченням їх харчування і догляду, позивач підлягала обов`язковим профілактичним щепленням проти COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV2, але після попередження про необхідність такого щеплення не пройшла вакцинацію, у зв`язку з чим відповідач (роботодавець) обґрунтовано з дотриманням чинного законодавства відсторонив її від роботи на час до проведення щеплення. Зазначає, що судом апеляційної інстанції правильно застосовані висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 130/3548/21 (провадження № 14-82цс22). Вказує, що всі наведені у постанові Великою Палатою Верховного Суду фактори наявні у цьому випадку щодо законного та виправданого відсторонення позивача ОСОБА_1 від роботи для протидії зараженню COVID-19 у Камінь-Каширському ЗДО «Ясла-садок «Дзвіночок», а тому підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 15 травня 2023 року касаційну скаргу залишено без руху, встановлено строк для усунення недоліків.

Ухвалою Верховного Суду від 04 липня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі № 157/1607/21, витребувано з суду першої інстанції цивільну справу № 157/1607/21.

У липні 2023 року матеріали цивільної справи № 157/1607/21 надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 20 вересня 2023 року справу призначено до судового розгляду.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

В ухвалі Верховного Суду від 04 липня 2023 року зазначено, що касаційна скарга містить передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України підстави для відкриття касаційного провадження (суд апеляційної інстанції в оскарженому судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 130/3548/21, від 23 січня 2019 року у справі № 755/6458/15-ц, від 17 квітня 2019 року у справі № 682/1692/17).

Фактичні обставини

Суди встановили, що ОСОБА_1 з 28 травня 2011 року працює на посаді помічника вихователя у Камінь-Каширському ЗДО «Ясла-садок «Дзвіночок».

Відповідно до посадової інструкції помічника вихователя, затвердженої наказом завідувача Дошкільного навчального закладу № 2 від 27 лютого 2017 року № 8, з якою позивач ознайомлена 28 лютого 2017 року, помічник вихователя, зокрема: забезпечує гігієнічний догляд за дітьми; отримує їжу з харчоблоку, сервірує столи, здійснює повне доведення порцій дітям, прибирає зі столів, миє та просушує посуд; допомагає вихователю під час одягання, роздягання, умивання дітей; замінює постільну білизну, рушники, провітрює їх; розстеляє та застеляє ліжка; дбає про особисту безпеку й здоров`я, а також про безпеку й здоров`я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території ДНЗ.

Відповідно до акту Камінь-Каширському ЗДО «Ясла-садок «Дзвіночок» від 04 листопада 2021 року ОСОБА_1 04 листопада 2021 року була повідомлена про відсторонення з 08 листопада 2021 року від роботи у випадку відсутності сертифікатів про щеплення проти COVID-19, або документів, які засвідчують наявність протипоказань до проведення профілактичних щеплень проти COVID-19.

Наказом директора Камінь-Каширського ЗДО «Ясла-садок «Дзвіночок» № 175-к від 08 листопада 2021 року «Про відсторонення від виконання обов`язків ОСОБА_1 » позивача, помічника вихователя, відсторонено від роботи з 08 листопада 2021 року на час відсутності щеплення проти COVID-19 без збереження заробітної плати, до усунення причини, що стала підставою для відсторонення. З наказом позивач ОСОБА_1 ознайомлена під підпис 08 листопада 2021 року.

Відповідно до наказу директора Камінь-Каширського ЗДО «Ясла-садок «Дзвіночок» Нестерук І. В., допущено до роботи раніше відсторонену ОСОБА_1 помічника вихователя у Камінь-Каширському ЗДО «Ясла-садок «Дзвіночок» з 01 березня 2022 року до завершення воєнного стану в Україні.

Позиція Верховного Суду

Щодо позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення позивача від роботи та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю (стаття 43 Конституції України).

Забороняється будь-яка дискримінація у сфері праці, зокрема порушення принципу рівності прав і можливостей, пряме або непряме обмеження прав працівників залежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, гендерної ідентичності, сексуальної орієнтації, етнічного, соціального та іноземного походження, віку, стану здоров`я, інвалідності, підозри чи наявності захворювання на ВІЛ/СНІД, сімейного та майнового стану, сімейних обов`язків, місця проживання, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, участі у страйку, звернення або наміру звернення до суду чи інших органів за захистом своїх прав або надання підтримки іншим працівникам у захисті їх прав, повідомлення про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України «Про запобігання корупції», а також сприяння особі у здійсненні такого повідомлення, за мовними або іншими ознаками, не пов`язаними з характером роботи або умовами її виконання (стаття 21 КЗпП України).

Держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи (стаття 51 КЗпП України).

Відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством (частина перша статті 46 КЗпП України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 130/3548/21 (провадження № 14-82цс22), на яку посилається позивач у касаційній скарзі, зазначено, що

«нагальна необхідність ужиття державою у 2021 році заходів для захисту здоров`я населення (зокрема, для попередження поширення коронавірусу SARS-CoV-2, мінімізації ризиків ускладнень і смертності у хворих на COVID-19) не викликає сумнівів. Проте слід з`ясувати, чи було нагально необхідним відсторонення позивачки від роботи та наскільки саме таке відсторонення сприяло досягненню зазначеної легітимної мети.

За змістом Переліку № 2153 обов`язковим профілактичним щепленням проти COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, підлягають усі працівники визначених цим документом органів, закладів, підприємств, установ, організацій у разі відсутності абсолютних протипоказань до проведення профілактичних щеплень, відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом МОЗ від 16 вересня 2011 року № 595. Отже, Перелік № 2153 передбачав низку винятків, пов`язаних зі станом здоров`я конкретної людини, із загального правила про обов`язкову вакцинацію зазначених груп працівників незалежно від того, чи є в них об`єктивна необхідність контактувати на роботі з іншими людьми та з якою саме їх кількістю, тобто чи мають підвищений ризик інфікуватися коронавірусом SARS-CoV-2 та/або сприяти його подальшому поширенню. Критеріїв вибору підприємств, установ та організацій для включення до Переліку № 2153 останній не містить.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що відсторонення особи від роботи, що може мати наслідком позбавлення її в такий спосіб заробітку без індивідуальної оцінки поведінки цієї особи, лише на тій підставі, що вона працює на певному підприємстві, у закладі, установі, іншій організації, може бути виправданим за наявності дуже переконливих підстав. У кожному випадку слід перевіряти, чи була можливість досягнути поставленої легітимної мети шляхом застосування менш суворих, ніж відсторонення працівника від роботи, заходів після проведення індивідуальної оцінки виконуваних ним трудових обов`язків, зокрема, оцінки об`єктивної необхідності під час їхнього виконання особисто контактувати з іншими людьми, можливості організації дистанційної чи надомної роботи тощо».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 130/3548/21 (провадження № 14-82цс22), на яку посилається позивач у касаційній скарзі, зазначено, що:

«застосування до позивачки передбачених Переліком № 2153 та Законом № 1645-ІІІ заходів не передбачало жодної індивідуальної оцінки виконуваних нею трудових обов`язків, зокрема об`єктивної необхідності під час їхнього виконання особисто контактувати з іншими людьми. Суди не встановили жодних фактів, які б підтверджували нагальність потреби у відстороненні саме позивачки від роботи. Відповідач не стверджував, що, обіймаючи посаду чергової по переїзду, позивачка могла спричинити поширення коронавірусної інфекції серед працівників АТ «Укрзалізниця», учасників дорожнього руху тощо. Її відсторонили від роботи, позбавивши на час відсторонення заробітку, лише тому, що вона працювала в АТ «Укрзалізниця», всі працівники якого підлягали обов`язковому щепленню проти COVID-19 (тоді як для працівників підприємств багатьох інших галузей економіки України таке щеплення було добровільним). Таке відсторонення не можна вважати пропорційним меті охорони здоров`я населення та самої позивачки.

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що в кожному конкретному випадку для вирішення питання про наявність підстав для обов`язкового щеплення працівника проти COVID-19 і, відповідно, для відсторонення працівника від роботи, слід виходити не тільки з Переліку № 2153, але й оцінки загрози, яку потенційно на роботі може нести невакцинований працівник. Зокрема, слід враховувати і такі обставини, як:

- кількість соціальних контактів працівника на робочому місці (прямих/непрямих);

- форму організації праці (дистанційна/надомна), у тому числі можливість встановлення такої форми роботи для працівника, який не був щепленим;

- умови праці, у яких перебуває працівник і які збільшують вірогідність зараження COVID-19, зокрема потребу відбувати у внутрішні та закордонні відрядження;

- контакт працівника з продукцією, яка буде використовуватися (споживатися) населенням.

Визначаючи об`єктивну необхідність щеплення працівника і перевіряючи законність його відсторонення від роботи для протидії зараженню COVID-19, необхідно з`ясовувати наявність наведених вище та інших факторів. Однак апеляційний суд залишив указані обставини поза увагою та не врахував, що відповідач не обґрунтовував необхідність відсторонення позивачки тим, що вона, працюючи черговою по переїзду, створювала загрози, які б вимагали вжиття такого суворого заходу втручання у право на повагу до приватного життя, який позбавляв позивачку заробітку».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

У справі, що переглядається:

суд апеляційної інстанції встановив, що ОСОБА_1 працює помічником вихователя у Камінь-Каширському ЗДО «Ясла-садок «Дзвіночок»;

відповідно до акту Камінь-Каширського ЗДО «Ясла-садок «Дзвіночок» від 04 листопада 2021 року ОСОБА_1 04 листопада 2021 року була повідомлена про відсторонення з 08 листопада 2021 року від роботи у випадку відсутності сертифікатів про щеплення проти COVID-19, або документів, які засвідчують наявність протипоказань до проведення профілактичних щеплень проти COVID-19;

відповідно до посадової інструкції помічника вихователя, затвердженої наказом завідувача Дошкільного навчального закладу № 2 від 27 лютого 2017 року № 8, помічник вихователя, зокрема: забезпечує гігієнічний догляд за дітьми; отримує їжу з харчоблоку, сервірує столи, здійснює повне доведення порцій дітям, прибирає зі столів, миє та просушує посуд; допомагає вихователю під час одягання, роздягання, умивання дітей; замінює постільну білизну, рушники, провітрює їх; розстеляє та застеляє ліжка; дбає про особисту безпеку й здоров`я, а також про безпеку й здоров`я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території ДНЗ;

таким чином, встановивши, що за характером виконуваних обов`язків помічника вихователя, які пов`язані з контактами з дітьми та забезпеченням їх харчування і догляду, позивач підлягала обов`язковим профілактичним щепленням проти COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, але після попередження про необхідність такого щеплення відмовилась від проходження вакцинації, відповідач (роботодавець) обґрунтовано з дотриманням чинного законодавства відсторонив її від роботи на час до проведення щеплення.

Судом апеляційної інстанції враховано, що держава, встановивши відсторонення педагогічних працівників від виконання обов`язків, які не мають профілактичного щеплення, реалізує свій обов`язок щодо забезпечення безпеки життя і здоров`я всіх учасників освітнього процесу, в тому числі й самих дітей. Право позивача на працю у шкільному навчальному закладі було тимчасово обмежено з огляду на суспільні інтереси, оскільки позивач відмовилася від обов`язкового щеплення. Втручання у вигляді обов`язковості певних щеплень ґрунтується на законі, має законну мету, є пропорційним для досягнення такої мети, та є цілком необхідним у демократичному суспільстві.

За таких обставин керівник закладу дошкільної освіти правомірно прийняв рішення про тимчасове відсторонення ОСОБА_1 від роботи.

У зв`язку із викладеним суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог про визнання незаконним і скасування наказу відповідача від 08 листопада 2021 року № 175-к. Оскільки вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними, то суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив у їх задоволенні.

Щодо позовних вимог про допуск позивача до роботи

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 серпня 2023 року у справі № 676/6769/21 (провадження № 61-6718св23) зазначено, що:

«суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, зокрема, якщо відсутній предмет спору (пункт 2 частини першої статті 255 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04 (провадження № 12-67гс19) вказано, що:

«4.13. Пунктом 2 частини першої статті 231 ГПК України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

4.14. Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

4.15. Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе також у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина зумовлює відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

4.16. Одночасно слід зазначити, що предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення».

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21) зазначено, що:

«предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04, провадження № 12-67гс19, прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

З огляду на підхід, який Велика Палата Верховного Суду застосувала у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04, провадження № 12-67гс19, слід відступити від висновку, сформульованого у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів: Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18, провадження № 61-2018св19; Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19, провадження № 61-1807св20; Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20, провадження № 61-9658св20, конкретизувавши цей висновок так, що закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України можливе, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення».

У справі, що переглядається позивач була допущена до роботи 01 березня 2022 року, тому провадження в справі в цій частині належить закрити, оскільки відсутній предмет спору.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (частина третя статті 400 ЦПК України).

Доводи касаційної скарги, з урахуванням меж касаційного перегляду та висновків Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 серпня 2023 року у справі № 676/6769/21 (провадження № 61-6718св23), дають підстави для висновку, що постанова суду апеляційної інстанції в оскарженій частині прийнята частково без додержання норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції в частині позовної вимоги про допуск до роботи скасувати, провадження у справі в цій частині закрити, в іншій оскарженій частині постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін.

Керуючись статями 400, 409, 410, 414, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 12 травня 2022 року та постанову Волинського апеляційного суду від 06 квітня 2023 року в частині позовної вимоги ОСОБА_1 до Камінь-Каширського закладу дошкільної освіти «Ясла-садок «Дзвіночок» Камінь-Каширської міської ради Волинської області про допуск ОСОБА_1 до роботи скасувати.

Провадження в справі в частині позовної вимоги ОСОБА_1 до Камінь-Каширського закладу дошкільної освіти «Ясла-садок «Дзвіночок» Камінь-Каширської міської ради Волинської області про допуск ОСОБА_1 до роботи закрити.

Постанову Волинського апеляційного суду від 06 квітня 2023 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Камінь-Каширського закладу дошкільної освіти «Ясла-садок «Дзвіночок» Камінь-Каширської міської ради Волинської області про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення позивача від роботи та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишити без змін.

З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 12 травня 2022 року постанова Волинського апеляційного суду від 06 квітня 2023 року в скасованій частині втрачають законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук