ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6527/23 Справа № 175/1153/23 Суддя у 1-й інстанції - Васюченка О.Г. Суддя у 2-й інстанції - Зайцева С. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2023 року місто Дніпро Дніпропетровської області

Єдиний унікальний номер 175/1153/23

Номер провадження 22-ц/803/6527/23

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого: Зайцевої С.А.

суддів: Барильської А.П., Максюти Ж.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Калінін Сергій Костянтинович, на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2023 року головуючого судді Васюченка О.Г. по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

У березні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просили стягнути з останньої на їх користь заборгованість: - за кредитним договором № 11462-06/2021 в розмірі 13 871,25 грн, з яких: 4500 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9 371,25 грн - сума заборгованості за відсотками; - за кредитним договором № /710690 в розмірі 14 500 грн, з яких: 4 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 10 500 грн - сума заборгованості за відсотками; - за кредитним договором № /451702 в розмірі 16 000 грн, з яких: 4 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12 000 грн - сума заборгованості за відсотками, а всього стягнути заборгованість за договорами у розмірі 44 371,25 грн.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2023 року позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» суму заборгованості: за кредитним договором № 11462-06/2021 від 17 червня 2021 року в розмірі 13 871,25 грн, з яких: - 4 500 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, - 9 371,25 грн - сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором № /710690 від 25 липня 2021 року в розмірі 14 500 грн, з яких: - 4 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, - 10 500 грн - сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором № /451702 від 27 липня 2021 року в розмірі 16 000 грн, з яких: - 4 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, - 12 000 грн. - сума заборгованості за відсотками, а всього стягнуто заборгованість за договорами у розмірі 44 371,25 грн; судовий збір у розмірі 2684 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Калінін С.К., просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову та вирішити питання щодо розподілу судових витрат, посилаючись на неповне з`ясування обставин по справі, неналежну оцінку та дослідження доказів, невідповідність рішення суду обставинам справи та порушення норм матеріального права.

В обґрунтування доводів скарги, зокрема зазначено, що у відповідності до вимог статей 11,12 Закону України «Про електронну комерцію» позивачем не надано відомостей підтверджуючих укладення електронного договору. Також зазначено, що позивачем не надано суду Правил надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «ФК «Інвеструм», як то передбачено п. 1.6 кредитного договору № 11462-06/2021 від 17 червня 2021 року. Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Кредитна установа «Європейська Кредитна група» є невід`ємною частиною кредитного договору № /710690 від 25 липня 2021 року, однак, публічну пропозицію (оферта) ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» на укладання договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів та Правила надання грошових коштів у позику товариства позивачем суду не надано. Також, позивачем не надано кредитний договір про надання фінансового кредиту № /451702 від 27 липня 2021 року та публічну пропозиція (оферта) ТОВ « Гоуфінгоу» на укладання договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів та Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту. Крім того, позивачем на підтвердження перерахування відповідачу коштів не надано належних доказів розрахункового документа (платіжного доручення, меморіального ордера, тощо) або виписки з банківського рахунку. Надані позивачем розрахунки заборгованості за кожним з трьох договорів не є безспірним доказом наявності заборгованості, оскільки такі документи складаються одноособово стороною позивача, та не є первинними документами, які б підтверджували умови кредитування та суму заборгованості за кредитом, оскільки зміст зазначених доказів повністю залежить від волевиявлення кредитора або його правонаступника. Відсутність в матеріалах справи первинних документів позбавляє можливості перевірити факт отримання позичальником коштів у кредит та перевірити розмір спірної заборгованості, порядок її нарахування, а також підстав та порядку нарахування відсотків за користування кредитом. До того ж, зауважено, що наданий позивачем витяг з реєстру божників, права вимоги, за якими відступаються, та боржників за такими договорами, не містить підпису сторін, які би підтверджували дійсність переходу права вимоги до відповідача, як боржника за вказаними кредитними договорами, безпосередньо реєстр боржників до вищевказаних договорів факторингу з якого вбачалося б право вимоги за спірним кредитним договором позивачем не надано. На думку відповідача, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не доведено, у встановленому законом порядку, факт укладання кредитних договорів в електронному вигляді та перерахування кредитних коштів за договорами, тому, відсутні підстави для стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту та відсотками. Також, зазначено, що розрахунок позивача про стягнення з ОСОБА_1 процентів нарахованих внаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань, після спливу строку кредитування, суперечить вимогам закону та сталій судовій практиці в Україні.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «ЄАПБ» просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, як законне та обґрунтоване, зокрема зазначаючи, що у відповідності до умов кожного з кредитних договорів, їх підписання здійснювалось електронним підписом позичальника відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер мобільного телефону вказаний позичальником при укладенні кредитних договорів. Договір укладений в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання ідентифікатора, коду, що є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису, без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою логіну та пароля особистого кабінету, кредитний договір між відповідачем та первісним кредитором не було б укладено. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Щодо надання первісних документів, зазначено, що позивач не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів на отримання та повернення відповідачем кредитних коштів за укладеними з первісними кредиторами договорами, щодо яких виник спір, оскільки ТОВ «ФК «ЄАПБ» не є первісним кредитором, а дані документи відповідно до п. 35 Положення Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, формуються, складаються та зберігаються в установі банку який видав кредит, відповідно до чинного законодавства. У відповідності до умов кожного з укладених кредитних договорів, кошти надаються позичальнику в безготівковій формі на банківську картку вказану позичальником при укладенні кредитного договору, з метою надання вичерпної інформації по справі, позивач звернувся до первісних кредиторів з відповідними запитами про надання інформації щодо надання детальних розрахунків заборгованості та доказів що підтверджують надання (перерахування) коштів ОСОБА_1 за укладеними кредитними договорами.

Щодо кредитного договору № /710690, зазначено, що підписанням кредитного договору, сторони погодили умови надання кредиту. Доказом перерахування кредитних коштів є Інформаційна довідка від 01 травня 2023 року, якою ТОВ «Платежі Онлайн», як технологічний оператор платіжних послуг повідомляє про успішну проведену транзакцію. Відповідно до п.п. 1.5, 1.6, 4.3 кредитного договору, невід`ємною частиною цього договору є публічна пропозиція (оферта) товариства на укладання договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті товариства https://www.gofingo.com.ua/. Клієнт підтверджує, що усвідомлює, що на правовідносини за цим договором не розповсюджується дія Закону України «Про споживче кредитування». У разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк зазначений в п. 1.2 цього договору та/або в додатку (ах) до цього договору, проценти передбачені в п. 1.3 цього договору продовжують нараховуватись за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 (дев`яноста) календарних днів, починаючи з дня укладення договору. В результаті звернення до ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група», отримано розрахунок заборгованості за кредитним договором № /710690 від 25 липня 2021 року: з 25 липня 2021 року по 08 серпня 2021 року кредит є активним, нарахована процентна ставка за кожен день користування кредитом; з 09 серпня 2021 року по 07 листопада 2021 року кредит є простроченим, нараховані проценти на прострочену позику (90 днів прострочки, що передбачено п. 4.3 договору); з 08 листопада 2021 року по 19 квітня 2022 року кредит є простроченим, проценти в даний період не зараховувались.

Щодо кредитного договору № /451702 зазначено, що підписанням кредитного договору, сторони погодили умови надання кредиту. Доказом перерахування кредитних коштів є Інформаційна довідка від 26 червня 2023 року, якою ТОВ «Платежі Онлайн», як технологічний оператор платіжних послуг повідомляє про успішну проведену транзакцію. Відповідно до п.п. 1.6, 4.3 кредитного договору, клієнт підтверджує, що усвідомлює, що на правовідносини за цим договором не розповсюджується дія Закону України «Про споживче кредитування». У разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк зазначений в п. 1.2 цього договору та/або в додатку (ах) до цього договору, проценти передбачені в п. 1.3 цього договору продовжують нараховуватись за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 (дев`яноста) календарних днів, починаючи з дня укладення договору. В результаті звернення до ТОВ «Гоуфінгоу» отримано розрахунок заборгованості за кредитним договором № /451702 від 27 липня 2021 року: з 27 липня 2021 року по 25 серпня 2021 року кредит є активним, нарахована процентна ставка за кожен день користування кредитом; з 26 серпня 2021 року по 24 листопада 2021 року кредит є простроченим, нараховані проценти на прострочену позику (90 днів прострочки, що передбачено п. 4.3 договору); з 25 листопада 2021 року по 19 квітня 2022 року кредит є простроченим, проценти в даний період не зараховувались.

Щодо кредитного договору № 11462-06/2021 зазначено, що підписанням кредитного договору, сторони погодили умови надання кредиту. Доказом перерахування кредитних коштів є Інформаційна довідка від 26 червня 2023 року, якою ТОВ «Платежі Онлайн», як технологічний оператор платіжних послуг повідомляє про успішну проведену транзакцію. Відповідно до п.п 1.7, 4.3 кредитного договору, невід`ємною частиною цього договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайтах товариства. У разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк зазначений в п. 1.2 цього договору та/або в додатку (ах) до цього договору, проценти передбачені в п. 1.3 цього договору продовжують нараховуватись за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 (дев`яноста) календарних днів, починаючи з дня укладення договору. 16 липня 2021 року між сторонами було укладено заявку від 16 липня 2021 року на відстрочення виконання зобов`язання за договором про надання фінансового кредиту, відповідно до якої відповідач просила відстрочити виконання зобов`язання за договором про надання фінансового кредиту № 11462-06/2021 від 17 червня 2021 року на термін 30 днів. На підставі даної заявки ОСОБА_1 16 липня 2021 року оплатила суму в розмірі 2970 грн необхідну для відстрочення виконання зобов`язання відповідно до п. 4.6 Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, ТОВ «ФК «Інвеструм», які є невід`ємною частиною договору надання фінансового кредиту. В результаті звернення до ТОВ «ФК «Інвеструм», отримано розрахунок заборгованості за кредитним договором № 11462-06/2021 від 17 червня 2021 року: з 17 червня 2021 року по 15 липня 2021 року кредит є активним, нарахована процентна ставка за кожен день користування кредитом; 16 липня 2021 року внесено платіж в розмірі 2970 грн, кредит заморожено на 30 днів на підставі заявки від 16 липня 2021 року на відстрочення виконання зобов`язання за договором про надання фінансового кредиту; з 15 серпня 2021 року по 12 листопада 2021 року кредит є простроченим, нараховані проценти на прострочену позику (90 днів прострочки, що передбачено п. 4.3 договору); з 13 листопада 2021 року по 17 лютого 2022 року кредит є простроченим, проценти в даний період не зараховувались.

З урахуванням практики Великої Палати Верховного Суду та п. 4.3 кредитних договорів, просять суд тлумачити нараховані первісним кредитором відсотки поза межами кредитування (30 днів), але в строк передбачений п.п. 4.3 кредитного договору (90 днів) та узгоджений сторонами кредитного договору, як міри відповідальності у певному розумінні за період після закінчення строку кредитування, оскільки вони мають чіткі розумні строки та фіксовану відсоткову ставку. ТОВ «ФК «ЄАПБ» надано детальні розрахунки заборгованості та доказів на підтвердження надання (перерахування) коштів ОСОБА_1 за укладеними кредитними договорами.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене, справа підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику, як малозначна.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що 17 червня 2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 11462-06/2021.

18 лютого 2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 18022022, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №18022022 від 18 лютого 2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 13 871,25 грн, з яких: 4 500 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9371,25 грн - сума заборгованості зі відсотками; 0,00 грн - сума заборгованості за пенею.

Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором позики №11462-06/2021 в розмірі 13 871,25 грн.

21 липня 2021 року між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №/710690.

19 квітня 2022 року між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 19042022-Є, у відповідності до умов якого ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників від 19 квітня 2022 року до договору факторингу № 19042022-Є від 19 квітня 2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 14 500 грн, з яких: 4 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 10 500 грн - сума заборгованості за відсотками; 0,00грн. - сума заборгованості за пенею.

Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № /710690 в розмірі 14 500 грн.

27 липня 2021 року між ТОВ «Гоуфінгоу» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № /451702.

19 квітня 2022 року між ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 19042022-Г, у відповідності до умов якого ТОВ «Гоуфінгоу» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Гоуфінгоу» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників від 19 квітня 2022 року до договору факторингу № 19042022-Г від 19 квітня 2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 16 000 грн., з яких: 4 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12 000 грн - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн - сума заборгованості за пенею.

Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № /451702 в розмірі 16 000 грн.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» є правонаступником всіх прав та зобов`язань ТОВ «ФК «Інвеструм», ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група», ТОВ «Гоуфінгоу», позичальник належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за договорами, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість у розмірі 44 371, 25 грн.

Висновок суду відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на нормах законодавства.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із статтею 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

У частині другій статті 16 ЦК України законодавець визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, а також зазначив, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Першочергово захист цивільних прав та інтересів полягає в з`ясуванні того, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення.

Суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Тобто підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, а таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту.

Статтею 6 Цивільного кодексу України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, 2 статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 статті 599 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Так, загальні правила щодо форми договору визначено у статті 639 Цивільного кодексу України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Тобто, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 Кодексу).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19.

Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Таким чином електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Процентна ставка за кредитним договором може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором (частина 1 ст. 1056-1 Кодексу).

З урахуванням вищезазначених норм законодавства та встановлених обставин по справі, вбачається, що сторони узгодили розмір кредитів, грошову одиницю, в якій надані кредити, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача на укладення правочинів на таких умовах, шляхом підписання договорів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. За вказаних обставин, є встановленим факт укладення 17 червня 2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 договору про надання фінансового кредиту № 11462-06/2021, 25 липня 2021 року між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» ОСОБА_1 договору про надання фінансового кредиту № /710690, між «Гоуфінгоу» та ОСОБА_1 договору про надання фінансового кредиту № №/451702 із дотриманням вимог статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Вищевказані електронні договори укладені сторонами шляхом ідентифікації позичальника та використання ним електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, що узгоджується з вимогами законодавства. Без здійснення всіх цих дій договори між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «Інвеструм», ТОВ «Кредитна установа «Європейська Кредитна Група», ТОВ «Гоуфінгоу» не були би укладені.

Без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора без здійснення входу відповідача на веб-сайт за допомогою логіна і пароля особистого кабінету укладання договору між сторонами є технічно не можливим. Належних доказів на спростування тверджень позивача щодо наявності на договорі електронного цифрового підпису одноразового ідентифікатора відповідачем не надано.

Уклавши вказані договори на умовах, викладених в них, відповідач тим самим засвідчила свою згоду та взяла на себе зобов`язання виконувати умови, які були закріплені в договорах.

Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано, не доведено, що вона не використовувала одноразовий ідентифікатор для підписання електронної форми кредитного договору, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.

Враховуючи зазначене, доводи скаржника, що позивач будь-яких відомостей підтверджуючих укладання електронного договору суду не надав є безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Доказів того, що персональні дані відповідача (копія паспорта громадянина України, картка фізичної особи-платника податків, реквізити банківської картки) були використані товариством для укладення кредитних договорів від її імені, відповідачем не надані. До правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно неї шахрайських дій ОСОБА_1 не зверталась.

Згідно з ч. 1, 3 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 Кодексу).

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» надало належні, достатні та допустимі докази на підтвердження переходу права вимоги до ОСОБА_1 , а саме договори факторингу, укладені ТОВ «ФК «ЄАПБ» з первісними кредиторами, акти прийому-передачі Реєстру боржників за договорами факторингу та витяги з Реєстру боржників до договорів факторингу.

Згідно п.п. 1.2 наданих позивачем договорів факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

У матеріалах справи наявні копії Актів прийому-передачі реєстру боржників за договорами факторингу, тобто є підтвердженим факт переходу до позивача права вимоги до ОСОБА_1 .

Витяги з реєстру боржників до договорів факторингу, засвідчені представником ТОВ «ФК ЄАПБ» та містять печатку позивача, що відповідає правилам діловодства.

Кредитні договори, укладені між ОСОБА_1 та первісними кредиторами, договори факторингу укладені між первісними кредиторами та ТОВ «ФК «ЄАПБ» у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності вказаних правочинів.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «ФК «ЄАПБ», як новий кредитор, набуло право вимоги до ОСОБА_1 за укладеними кредитними договорами.

З урахуванням викладеного доводи скарги про те, що наданий позивачем витяг з реєстру боржників не містить підпису сторін, які б підтверджували дійсність переходу права вимоги до відповідача, як боржника, щодо ненадання безпосередньо реєстру боржників до договорів факторингу, з якого б вбачалося право вимоги не надано, є помилковими.

Доводи скарги про те, що позивач не долучив до позову первинних бухгалтерських документів, які б підтвердили факт отримання позичальником кредитних коштів, що позбавляє суд можливості перевірити розмір спірної заборгованості, апеляційний суд вважає необґрунтованими, безпідставними, та такими, що не впливають на законність оскаржуваного рішення, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

За приписами ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частинами 1-3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідач, в обґрунтування своїх заперечень та доводів щодо незгоди з рішенням суду першої інстанції, вказував на те, що позивачем не доведено факту отримання ним кредитних коштів, однак, наголошуючи на відсутності доказів отримання ним коштів, які за умовами договорів переховувались в безготівковій формі на рахунок позичальника, зазначений в укладених договорах, не надав суду виписки по зазначеному картковому рахунку за спірні періоди на підтвердження факту не зарахування кредитних коштів на його рахунок.

Ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду не було надано належних та допустимих доказів, які б спростували заявлені позовні вимоги.

Договори про надання кредиту є дійсними, у судовому порядку не оскаржувалися. Розрахунок заборгованості, відповідачем не спростовано, будь-яких нових нарахувань кредитної заборгованості позивач не проводив.

Доводи апеляційної скарги про те, що у кредитних договорах чітко встановлено строк дії договору, тому відсутні підстави для стягнення процентів за користування кредитом, нарахованих після закінчення строку дії кредитного договору не заслуговують на увагу та спростовується матеріалами справи, оскільки у кредитних договорах сторонами погоджено нарахування процентів за кожен день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з дня укладення договорів.

Розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано, будь-яких інших розрахунків, на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості, скаржником не надано.

Інші доводи апеляційної скарги носять формальний характер, досліджені судом, висновків суду першої інстанції не спростовують та на їх правильність не впливають. Ніяких нових обставин, які б давали підстави для проведення апеляційним судом переоцінки доказів, зроблених судом першої інстанції, доводи апеляційної скарги не містять.

Суд першої інстанції, встановивши, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» у встановленому законом порядку набуло право грошової вимоги по кредитними договорами, ОСОБА_1 прийняла умови та правила надання банківських послуг шляхом підписання їх електронним цифровими підписами за допомогою одноразового ідентифікатора, однак остання в порушення умов вказаних договорів не виконала своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, дійшов до вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовано обставини справи, висновки суду відповідають обставинам справи, рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Підстав для скасування судового рішення не вбачається.

Також, відповідно до підпункту в пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції має бути зазначено розподіл судових витрат, понесених в зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 374,375,381,382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Калінін Сергій Костянтинович, залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: