Справа № 464/2789/22 Головуючий у 1 інстанції: Борачок М.В.
Провадження № 22-ц/811/980/23 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Цяцяк Р.П.,

судді Ванівський О.М. та Шеремета Н.О.,

за участю: секретаря Суди В.І.,

адвоката Демчука О.В.

представника АТ «УкрСиббанк»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду міста Львова від 13 березня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2022 року Акціонерне товариство «УкрСиббанк» (в подальшому «позивач», «Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у якому просило суд стягнути солідарно зі згаданих відповідачів заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 06.08.2008 року у розмірі 584 165 грн. 68 коп.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що 06.08.2008 року між позивачем та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту №0 (в подальшому «Кредитний договір») з подальшим укладенням додаткових угод до нього, а саме: №1 від 08.07.2010, №2 від 04.10.2011, №3 від 06.10.2011, №4 від 13.03.2015. Згідно із умовами цього Кредитного договору позивач надав відповідачці кредит у загальній сумі 90 000, 00 доларів США шляхом зарахування коштів на поточний рахунок позичальника, а позичальник зобов`язався щомісячно повертати кредит у повному обсязі та сплачувати проценти шляхом сплати кожного місяця ануiтетних платежів у розмірі 1045,00 доларів США, але у будь-якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 06.08.2029 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту.

Додатковою угодою № 3 від 06.10.2011 року до Кредитного договору було внесено зміни шляхом збільшення суми кредиту та видачі нових траншiв в гривні. Сторони домовилися, що для ідентифікації договору може застосовуватися реєстраційний номер договору в системі обліку банку, а саме №0. На умовах додаткової угоди банк надав позичальнику транш в національній валюті в розмірі 699 524 шог. 53 коп. шляхом їх зарахування на рахунок позичальника для погашення кредиту, наданого у доларах США, а позичальник зобов`язався погасити кредит, наданий у доларах США, та повернути транш в національній валюті шляхом сплати 06 числа кожного місяця ануїтетних платежів у розмірі, встановленому п. 4.2 додаткової угоди, а також сплатити проценти у визначеному розмірі.

Додатковою угодою №4 від 13.03.2015 року до Кредитного договору були внесені наступні зміни: для ідентифікації договору може застосовуватися реєстраційний номер договору в системі обліку банку, а саме №1, про переведення схеми погашення кредиту з ануїтетної в стандартну та проведення погашення кредиту відповідно до графіку погашення кредиту, про встановлення процентної ставки в розмірах, встановлених п. 2.3 додаткової угоди. Так, з 13.03.2021 та до кінця терміну дії договору позичальник повинен сплачувати проценти у розмірі 20,37 % річних.

У забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника по Кредитному договору між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір поруки №222009 від 06.08.2008 року з додатковими угодами №1 від 08.07.2010, №2 від 06.10.2011, №3 від 13.03.2015.

На твердження позивача, всупереч умовам Кредитного договору позичальник не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі протягом тривалого часу, у зв`язку із чим їй та поручителю було відправлено вимоги про усунення порушень, у яких (серед іншого) вказано, що наслідком непогашення простроченої заборгованості буде дострокове повернення кредиту. Однак, оскільки ці вимоги Банку залишились без належного реагування, позивач звернувся до суду із позовом про солідарне стягнення кредитної заборгованості, яка станом на 28.06.2022 року становить 584 165 грн. 68 коп., з яких: 494 230 грн. 05 коп. - заборгованість за кредитом, у тому числі - прострочена у розмірі 32 996 грн. 54 коп. за період з 06.09.2021року по 28.06.2022 року; 89 935 грн. 63 коп. заборгованість за процентами, що нараховані за період з 01.07.2021 року по 31.05.2022 року (том 1, а.с. 1-2).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 06.08.2008 року у розмірі 584 165 грн. 68 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «УкрСиббанк» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі по 4 381 грн. 24 коп. з кожного із відповідачів (том 2, а.с. 119-127).

Дане рішення оскаржила відповідачка ОСОБА_1 .

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, «яким у задоволенні позову відмовити за безпідставністю», покликаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм процесуального і неправильне застосування норм матеріального права.

Стверджує, що нею «не утримувалось жодних коштів від АТ «УкрСиббанк» на виконання Додаткової угоди від 06.10.2011» і «саме тому Позивач умисно не подав виписку по рахунку № НОМЕР_1 за весь період часу».

Вважає, що «доказами, які підтверджують заборгованість та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» (том 2, а.с. 132-136).

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 22 травня 2023 року апеляційний розгляд справи було призначено на 07 серпня 2023 року (том 2, а.с. 150), однак 04 серпня 2023 року апелянт подала до суду заяву про відкладення розгляду справи: з посиланням на те, що «на даний час ведуться перемовини з Позивачем щодо врегулювання даного спору шляхом відступлення права вимоги за кредитним Договором на користь третьої особи» (том 2, а.с. 178), у зв`язку з чим апеляційний розгляд справи було відкладено на 09 жовтня 2023 року.

Апелянт та її представник, будучи своєчасно (17.08.2023 року) належним чином повідомленими про апеляційний розгляд справи 09 жовтня 2023 року (том 2, а.с. 183, 185, 188), в судове засідання не з`явилися і про причини такої неявки суд не повідомили, що (у відповідності до частини 2 статті 372 ЦПК України) не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення доводів апеляційної скарги зі сторони представника Банку, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77);

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82).

Судом встановлено, стверджується матеріалами справи та визнається всіма її учасниками (в тому числі і відповідачкою/апелянтом) те, що 06.08.2008 року між позивачем та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір з подальшим укладенням ряду додаткових угод до нього, зокрема і Додаткової угоди № 3 від 06.10.2011 року, якою до Кредитного договору було внесено зміни шляхом збільшення суми кредиту та видачі нових траншiв в гривні, пунктом 1 якої встановлено, що сторони домовилися, що для ідентифікації договору може застосовуватися реєстраційний номер договору в системі обліку банку, а саме №0.

Пунктом 2 Додаткової угоди № 3 встановлено, що кредитування Позичальника (апелянта ОСОБА_1 ) здійснюється шляхом надання окремих частин кредитних коштів (траншів) в національній валюті в межах ліміту кредитної лінії та перерахування на поточний рахунок № НОМЕР_1 , відкритий Позичальником в Банку.

У матеріалах справи є наявною Заява ОСОБА_1 про купівлю іноземної валюти від 06 жовтня 2011 року, у якій остання просить у Банку купити для неї іноземну валюту, а при неможливості виконання цієї заявки перерахувати отриману від неї суму в гривнях на вищезгаданий поточний рахунок № НОМЕР_1 (том 2, а.с. 172).

В матеріалах справи є наявною виписка зі згаданого поточного рахунку № НОМЕР_1 за період з 06.10.2011 року по 01.03.2023 року (том 2, а.с. 1-122), а відтак доводи апеляційної скарги стосовно того, що«Позивач умисно не подав виписку по рахунку № НОМЕР_1 за весь період часу», є надуманими, а тому не можуть прийматися до уваги.

А, в свою чергу, вищезгадана виписка з поточного рахунку № НОМЕР_1 спростовує твердження апелянта про те, що нею «не утримувалось жодних коштів від АТ «УкрСиббанк» на виконання Додаткової угоди від 06.10.2011».

Матеріали справи не містять жодних розрахунків, які б спростовували правильність розрахунків заборгованості долучених до матеріалів справи Банком, а за висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 11.07.2018 року у справі № 753/7883/15 (рішення у ЄДРСР № 75498350), доводи сторони про необґрунтованість розрахунку кредитної заборгованості є безпідставними, якщо на його спростування сторона не надала власного розрахунку.

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скарг ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Сихівського районного суду міста Львова від 13 березня 2023 року- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 10 жовтня 2023 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.