Справа № 645/4250/23
Провадження № 2/645/1797/23
У Х В А Л А

09 жовтня 2023 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Шевченко Г.С.,

за участю секретаря судових засідань Базаки А.А.,

представника позивача адвоката Швеця С.І.,

представника відповідача адвоката Іваницьких Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, в якому просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання їх спільної дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягувати з моменту звернення до суду та до досягнення сином повноліття.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17.08.2023 р. у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 31.08.2023 р. позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків протягом 5 днів з моменту отримання її копії.

11.09.2023 року від представника позивача адвоката Швеця С.І. на виконання вказаної ухвали суду надійшла уточнена позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів.

У судовому засіданні представник відповідача адвокат Іваницьких Ю.В. звернулася до суду із клопотанням про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки ОСОБА_1 не усунуті недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі Фрунзенського районного суду м. Харкова від 31.08.2023 р., а саме: не послалася на докази, що підтверджують вказані обставини (несплата аліментів відповідачем, наявність доходу у відповідача); не зазначила відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; не зазначила відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися, зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); не зазначила попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Представник позивача адвокат Швець С.І. проти залишення позовної заяви без розгляду заперечував. Пояснив, що всі докази та все необхідне для розгляду справи було ним надано суду.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 31.08.2023 р. позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків протягом 5 днів з моменту отримання її копії.

11.09.2023 року від представника позивача адвоката Швеця С.І. на виконання вказаної ухвали суду надійшла уточнена позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів.

Як пояснив у судовому засіданні представник позивача, на виконання вимог ухвали суду від 31.08.2023 року ним було надано суду все необхідне для розгляду справи по суті.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі, є справедливий та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ.

Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 року у справі № П/9901/736/18 зазначено, що згідно практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист. Зокрема, у рішенні від 04 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

Суд зауважує, що хоча неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не є учасником даної справи, у ній вирішуються насамперед питання про його права, зокрема про право на рівень життя, необхідний та достатній для його гармонійного розвитку (ст. 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 2 ст. 82 СК України), а також про право на належне утримання з боку відповідача (ст. 180 СК України), які за доводами позивача порушені відповідачем.

Ураховуючи наведене, завданням суду, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі, є своєчасний розгляд і вирішення даної цивільної справи на засадах якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

За таких обставин, залишення позову без розгляду з вказаних вище підстав також мало б ознаки надмірного формалізму та суперечило завданню своєчасного розгляду і вирішення даної цивільної справи, при цьому не сприяло б забезпеченню її справедливого розгляду та ухваленню судом законного і обґрунтованого рішення.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення клопотання представника відповідача, оскільки залишення позову без розгляду, з урахуванням предмету позовних вимог, конкретних обставин справи та пояснень її учасників, мало б ознаки надмірного формалізму, негативно позначилось на виконанні завдань цивільного судочинства, зокрема завдань своєчасного розгляду справи та якнайкращого забезпечення інтересів дитини. При цьому залишення позову без розгляду, за конкретних обставин даної справи, не мало б позитивного впливу на забезпечення її справедливого розгляду і вирішення та ухвалення законного і обґрунтованого рішення.

Керуючись ст.ст. 2, 175, 187, 258-261, 353-354 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 адвоката Іваницьких Юлії Володимирівни про залишення позовної заяви без розгляду відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали складений 10.10.2023 р.

Суддя Г. С. Шевченко