Справа № 489/4575/23
Провадження № 2/489/1921/23
РІШЕННЯ

Іменем України

09 жовтня 2023 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Костюченко Г.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Ленінського районного суду в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» (далі - ТОВ «ФК «Ріальто») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У серпні 2023 року ТОВ «ФК «Ріальто» звернулось до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 9-6 від 24 листопада 2021 р. у розмірі 23205,00 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 6500,00 грн.; заборгованості за нарахованими процентами, відповідно до п.1.2 Кредитного договору за ставкою 1,9% за кожен день користування кредитом за період з 24.11.2021 р. по 24.12.2021 р. у розмірі 3705,00 грн.; заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п.3.3 Кредитного договору за ставкою 4,0% за кожен день користування кредитом за період з 25.12.2021 р. по 12.02.2022 р. у розмірі 13000,00 грн. та понесені судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 2684,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 9000,00 грн.

Як на підставу позовних вимог вказано, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ріальто» та відповідачем було укладено кредитний договір № 9-6 від 24 листопада 2021 р., відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 6500,00 грн., строком на 30 днів, шляхом переказу на його платіжну карту № НОМЕР_1 емітовану АТ «Універсал Банк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,9% від суми кредиту за кожен день користування та 4,0% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту.

Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, не повернув своєчасно суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом.

Посилаючись на наведені обставини позивач просить стягнути заборгованість з відповідача в судовому порядку.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 14.08.2023 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Про розгляд справи сторони повідомлені належним чином.

Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї документів за адресою реєстрації, а також розміщення оголошення на офіційному веб-порталі.

Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило.

Відзиву на позовну заяву відповідачем не надано.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Із матеріалів справи встановлено, що 24.11.2021 р. між ТОВ «ФК «Ріальто» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 9-6 про надання фінансового кредиту.

Відповідно до умов п.п. 1.1-1.3, п.3.3 кредитного договору позичальник отримав кредит в розмірі 6500,00 грн. строком на 30 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,9% від суми кредиту за кожен день користування та 4,0% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту

Кредитний договір було підписано відповідачем електронним підписом 24.11.2021 р.

Із змісту позову та розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач погашення кредиту та сплату, нарахованих відповідно до договору платежів, не здійснював, у зв`язку з чим у ОСОБА_1 виникла заборгованість за Договором № 9-6 від 24.11.2021 р., яка станом на 11.08.2023 року становить 23205,00 грн. та складається з заборгованості за кредитом у розмірі 6500,00 грн.; заборгованості за нарахованими процентами, відповідно до п.1.2 Кредитного договору за ставкою 1,9% за кожен день користування кредитом за період з 24.11.2021 р. по 24.12.2021 р. у розмірі 3705,00 грн.; заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п.3.3 Кредитного договору за ставкою 4,0% за кожен день користування кредитом за період з 25.12.2021 р. по 12.02.2022 р. у розмірі 13000,00 грн.

При вирішенні спору суд виходить з наступного правого регулювання.

За правилами статей 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статі 611 ЦК України).

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Враховуючи встановлені обставини та наведені норми права, а також доведеність позивачем порушення відповідачем грошових зобов`язань, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення в повному обсязі у цій частині.

Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розміні 9000,00 грн, суд приходить до наступного.

Положеннями ст.59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 5 ст.137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч.6 ст.137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12,46,56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

Таким чином, опис наданих послуг та наявні в матеріалах справи докази на підтвердження їх сплати не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Позивачем на підтвердження понесених витрат на правову допомогу надано свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, договір №02/06/2022 від 02.06.2022 р. між ТОВ «ФК «Ріальто» та адвокатом Руденко К.В. про надання юридичних послуг; Акт приймання-передачі наданих послуг №55 до договору №02/06/2022 від 02.06.2022 р. про надання юридичних послуг, з вказанням розміру та обсягу наданої правової допомоги із зазначенням вартості, а саме вартість наданих послуг із правової допомоги складає 90000,00 грн., в яку відповідно включено правову допомогу за позовом до ОСОБА_1 за кредитним договором, в розмірі 9000,00 грн., що була сплачена ТОВ «ФК «Ріальто» адвокату Руденко К.В. та підтверджується платіжним дорученням.

За таких обставин, суд вважає, що позовна вимога позивача, у частині стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9000,00 грн. підлягає частковому задоволенню в розмірі 4500,00 грн.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2684,00 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 19, 141-142, 200, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» заборгованість за кредитним договором № 9-6 від 24 листопада 2021 р. у розмірі 23205,00 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 6500,00 грн.; заборгованості за нарахованими процентами, відповідно до п.1.2 Кредитного договору за ставкою 1,9% за кожен день користування кредитом за період з 24.11.2021 р. по 24.12.2021 р. у розмірі 3705,00 грн.; заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п.3.3 Кредитного договору за ставкою 4,0% за кожен день користування кредитом за період з 25.12.2021 р. по 12.02.2022 р. у розмірі 13000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто»судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4500, 00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» судовий збір у розмірі 2684 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто», , юридична адреса: м. Київ, Бульвар Вацлава Гавела, буд.4.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Ленінського районного

суду міста Миколаєва Г.С. Костюченко

Повний текст судового рішення складено «09» жовтня 2023 року.