Номер провадження: 22-ц/813/1972/23
Справа № 495/8277/15-ц
Головуючий у першій інстанції Прийомова О. Ю.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І.,

за участю секретаря Триколіч І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за відсутності учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 вересня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 (як правонаступника ОСОБА_3 ) до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та стягнення матеріальної і моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог.

Позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та стягнення матеріальної і моральної шкоди, уточнивши свої позовні вимоги 17.03.2021 року остаточно просила суд:

- зобов`язати ОСОБА_1 та ОСОБА_4 привести житлову кімнату літ.3-4, площею 10,6 кв.м. у початковий стан, тобто демонтувати систему водопостачання та каналізацією з суміжної стіни з житлової кімнати під літ. 1-5, площею 10,6 кв.м., яка належить ОСОБА_3 ; стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 заподіяну матеріальну шкоду у розмірі 7879 грн;

- стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 5000 грн; стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати;

- стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 сплачені витрати за оплату правової допомоги у розмірі 3000 грн.;

- стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 сплачені кошти за проведення судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 4000 грн.;

- стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 сплачені кошти за подання оголошення у пресі у розмірі 97 грн. 20 коп.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 вересня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та стягнення матеріальної і моральної шкоди задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_5 та ОСОБА_4 привести житлову кімнату літ. 3-4, площею 10,6 кв.м. у початковий стан, тобто демонтувати систему водопостачання та каналізацією з суміжної стіни з житлової кімнати під літ.1-5, площею 10,6 кв.м., яка належить ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . Стягнено солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 заподіяну матеріальну шкоду у розмірі 7879 грн. Стягнено солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 2500 грн. Стягнено з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 551,20 грн, а також 97 грн. 20 коп /за подання оголошення у пресі/. Стягнено солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 сплачені кошти за проведення судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 4000 грн та витрати за надання правничої допомоги у розмірі 3000 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції зроблено помилкові висновки про задоволення позовної заяви у зв`язку із неповним дослідженням доказів.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 09 червня 2023 року залучено до участі у справі замість померлої ОСОБА_3 в якості процесуального правонаступника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

Сповіщення сторін та заяви у справі.

Про судове засідання, призначене на 20 вересня 2023 року, сторони були належним чином сповіщені про дату, час та місце слухання справи.

19 вересня 2023 року від ОСОБА_1 надійшла заява про відкладення розгляду справи, яка вмотивована тим, що вона не може з`явитись до суду, оскільки дитина хворіє на вірус, а заявник перебуває біля нього.

Розглянувши заяву про відкладення розгляду справи, апеляційний суд дійшов висновку про відмову у її задоволенні з огляду на таке.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі №361/8331/18.

Таким чином, поважність причин відкладення судом апеляційної інстанції не встановлена, заявники реалізували своє право на викладення відповідних аргументів та, зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції (стаття 367 ЦПК України), судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутністю сторін у справі.

Крім того, колегія суддів зазначає, що жодними належними та допустимими доказами не підтверджено обставини, викладені у заяві.

Судом апеляційної інстанції у межах апеляційного провадження не приймалось рішення про виклик осіб, які беруть участь у справі, для надання пояснень у справі, і такої необхідності колегія суддів не вбачає, тому підстав для розгляду справи з обов`язковою участю сторін суд апеляційної інстанції не знаходить.

Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 7 ст. 268 ЦПК України рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.

Суддя Дришлюк А.І. перебував у відпустці з 02 по 05 жовтня 2023 року, а суддя Драгомерецький М.М. - з 03 по 05 жовтня 2023 року, що підтверджується довідкою відділу кадрової роботи та управління персоналом.

Повний текст судового рішення виготовлено 06 жовтня 2023 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_3 згідно із свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.06.1977 року, виданого Білгород-Дністровською міською нотаріальною конторою, зареєстрованого за №2-600 успадкувала після смерті матері у спадщину половину житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 9).

Іншими співвласниками 19/100 часток житлового будинку АДРЕСА_2 є ОСОБА_1 (на підставі договору дарування частини житлового будинку серії ВСВ № 035745 від 15.04.2005 року, що також підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно) та ОСОБА_4 (на підставі договору дарування частини житлового будинку від 22.12.2005 року серії ВСК № 600712) (т.1 а.с. 224-226).

Підставою звернення до суду з відповідним позовом стало пошкодження власності позивача, що проявилось у появі у її кімнаті під літ 1-5, площею 10,6 кв.м., грибка, плісняви, сморіду, на що звертаючи увагу суду додає фото фіксацію (т.1, а.с. 14).

Виною цьому з позиції позивача є те, що у 2013 році відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_6 без дозволу та погодження з позивачкою ОСОБА_3 незаконно переобладнали житлову кімнату під літ. 3-4, площею 10,6 кв.м. у кухню та перенесли у вказану кімнату систему водопостачання та каналізацію.

На протязі декількох місяців відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_6 користуються пошкодженою системою водопостачання та каналізацією.

Крім того, за ствердженнями позивача, в результаті недбалого користування системою водопостачання та каналізацією, позивачці завдана матеріальна шкода, а саме: зіпсований лінолеум, площею 10,6 кв.м., вартістю 6000 грн; шпалери, вартістю 12500 грн та кімната потребує поновлювального ремонту.

Задля повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, судом першої інстанції винесено ухвалу від 23.02.2016, згідно із якої призначено у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та стягнення матеріальної і моральної шкоди судову будівельно-технічну експертизу, проведення експертизи доручено експерту ПМП «ЕКС» (вул. Першотравнева 49/2, м. Білгород-Дністровський), на вирішення експертизи поставлено наступні питання:

1. Чи порушені відповідачами ОСОБА_1 , ОСОБА_6 норми ДБК при переобладнанні житлової кімнати під літ.3-4, площею 10,6 кв.м. у кухню та перенесення у вказану кімнату системи водопостачання та каналізації в частині житлового будинку по АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , ОСОБА_6 ?

2. Чи привели дії відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_6 при переобладнанні житлової кімнати під літ.3-4, площею 10,6 кв.м. у кухню та перенесення у вказану кімнату системи водопостачання та каналізації до зіпсування (пошкодження) житлової кімнати під літ.1-5, площею 10,6 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 ?

3. Чи має пошкодження системи водопостачання та каналізації, кухні під літ.3-4 в частині житлового будинку по АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , ОСОБА_6 ?

4. Яка вартість відновлювального ремонту (з урахуванням будівельних матеріалів, робіт та ПДВ) житлової кімнати під літ.1-5, площею 10,6 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 ?

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №04/03 від 31 жовтня 2016 року переобладнання житлової кімнати під літ.3-4, площею 10,6 кв.м. на кухню та перенесення у вказану кімнату системи водопроводу та каналізацію в частині житлового будинку по АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , ОСОБА_6 не відповідає вимогам та є порушенням державних будівельних норм.

Причиною виникнення вологості з утворенням грибку в приміщенні літ.1-5 позивачки ОСОБА_3 , а саме в суміжній перегородці в місці проходження прихованих (замурованих) трубопроводів холодного та гарячого водопроводу і прихованого (замурованого) в підлозі під перегородкою трубопроводу каналізації, є розміщення з порушенням будівельних норм трубопроводів холодного та і гарячого водопроводу і каналізації, а також різний температурний режим у суміжних приміщеннях, що сприяє утворенню конденсату (приміщення під літ.1-5 ОСОБА_3 обладнано опалювальними приладами (алюмінієва батарея), приміщення під літ.3-4 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 не опалюється та не має опалювальних приладів).

Таким чином, дії відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_6 при самочинному переобладнанні житлової кімнати під літ. 3-4, площею 10,6 кв.м. у кухню та перенесення у вказану кімнату системи водопроводу та каналізації привели до зіпсування (пошкодження) житлової кімнати під літ.1-5, площею 10,6 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить позивачці ОСОБА_3 .

Візуальним обстеженням встановлено, що пошкоджень системи водопостачання та каналізації, в місці з`єднань трубопроводів із сантехнічними приборами, які підлягають обстеженню, в кухні 3-4 в частині житлового будинку по АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , ОСОБА_6 не виявлено.

Встановити чи є пошкодження прихованих (замурованих) трубопроводів холодного та гарячого водопроводу, які проходять в перегородці та каналізації, яка прокладена з замуруванням в підлозі, не надається технічно можливим.

Вартість ремонтно-відновлювальних робіт житлової кімнати під літ.1-5, площею 10,6 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить позивачці ОСОБА_3 складає в сумі 7879 грн (сім тисяч вісімсот сімдесят дев`ять).

У відповідності до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч.2 ст. 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Відповідно до ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Згідно із ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

За ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Отже, як слідує з норм цієї статті, учасники спільної часткової власності повинні погоджувати один з одним свою поведінку по володінню, користуванню і розпорядженню спільною річчю, вони здійснюють правомочності по володінню, користуванню і розпорядженню спільним майном за спільною згодою.

Право кожного із співвласників по володінню, користуванню і розпорядженню спільним майном, одночасно створює для нього і обов`язок погодити свою поведінку щодо володіння, користування і розпорядження спільним майном з іншими співвласниками.

Якщо ж співвласники не дійдуть згоди з питання щодо здійснення повноважень по володінню і користуванню спільним майном, то спір, що виник, може бути вирішений судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

При вирішенні спорів про відшкодування шкоди доказуванню підлягають: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією і негативними наслідками. Обов`язок доказування розподіляється таким чином: позивач доказує наявність шкоди та її розмір, а відповідач відсутність його вини в заподіянні шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ч.2 ст. 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Згідно з роз`ясненнями наведеними у п.9 постанови Пленуму ВС України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6 при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий.

У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювана шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу Відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку із заподіянням шкоди майну.

Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із вимог ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до вимог ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до вимог ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Разом з тим, суд першої інстанції правильно враховував, що за нормами ч.1 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Згідно із п.1 ч.1 ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

Виходячи з висновку експерта судової будівельно-технічної експертизи складеного 31 жовтня 2016 за №04/03, судом першої інстанції достовірно встановлено причинно-наслідковий зв`язок між винними діями відповідачів та наслідками матеріальної шкоди, заподіяної позивачу, адже за змістом причини виникнення вологості з утворенням грибку в приміщенні літ.1-5 позивачки ОСОБА_3 , а саме в суміжній перегородці в місці проходження прихованих (замурованих) трубопроводів холодного та гарячого водопроводу і прихованого (замурованого) в підлозі під перегородкою трубопроводу каналізації, є розміщення з порушенням будівельних норм трубопроводів холодного та і гарячого водопроводу і каналізації, а також різний температурний режим у суміжних приміщеннях, що сприяє утворенню конденсату.

Разом з тим, суд першої інстанції правильно поставився критично до інформації, викладеної в листі виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради за № Ч-944, з якої вбачається, що оскільки при огляді домоволодіння сусідки ОСОБА_1 за стінкою кімнати ОСОБА_3 ніде не зафіксовано факту витікання води, тому вважати причиною відсирювання стіни кімнати ОСОБА_3 витікання води у квартирі ОСОБА_1 не можливо.

Натомість, суд першої інстанції правильно вважав вказані доводи не достатньо об`єктивними, з огляду на відсутності їх перевірки належним чином.

Також зазначено, що при огляді будинку вздовж задньої стіни спостерігаються тріщини вздовж обмостки, та причиною затікання води міг стати останній дощ (т.1 а.с.77).

На аналогічні обставини звернено увагу і у листі виконкому Білгород - Дністровської міської ради за № 3-2135/2869, де вказано, що під час зливів, враховуючи рельєфний уклон місцевості дощові води зі сторони сусідів потрапляють на територію даного домоволодіння та можуть потрапляти під фундамент будинку (т.1 а.с.76).

Поміж з цим, огляд будинку та наявність тріщин вздовж обмостки лише вказують на припущення стікання дощових вод до території домоволодіння ОСОБА_3 , натомість очевидність виникнення вологості з утворенням грибку в приміщенні літ.1-5 позивачки ОСОБА_3 достовірно підтверджена висновком експерта за №04/03 від 31 жовтня 2016 року, що є об`єктивним, проведеним на достатньо перевірених доказах із залученням усіх правовстановлюючих документів.

Окрім того, даний висновок експерта відповідачами не спростований, а тому суд бере його за основу спричинення матеріальної шкоди , а отже вважає обґрунтованим заявлений позов в частині відшкодування матеріальної шкоди із зобов`язанням ОСОБА_1 та ОСОБА_4 привести житлову кімнату літ 3-4 площею 10,6 кв.м. у початковий стан, тобто демонтувати систему водопостачання та каналізації з суміжної стіни житлової кімнати літ 1-5 площею 10.6 кв.м., яка належить позивачу ОСОБА_3 , та як наслідок сплатити позивачу у солідарному порядку матеріальну шкоду у визначеному експертом розмірі 7878 грн

Стосовно вимог про відшкодування позивачу моральної шкоди, слід зазначити наступне.

Так, позивач обґрунтовуючи позовні вимоги в цій частині вказала, що пошкодження її житлової кімнати створило для неї дискомфорт та нервове напруження, порушуючи її спокій та настрій.

Згідно із ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім`ї, и близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибин фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов`язання з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльності, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року роз`яснюється, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та за якими доказами це підтверджено.

Таким чином, виходячи із правового змісту визначеного інституту моральної шкоди, в контексті заявленого позову, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач безсумнівно пережила моральні страждання, нервове занепокоєння за своє майно, що підлягало відновленню, а внаслідок відмови відповідачів добровільно відшкодувати заподіяні матеріальні збитки за ремонтно-відновлювальні роботи, позивач постійно перебула в психологічній напрузі.

З врахуванням фактичних обставин справи, характеру та обсягу спричинених моральних страждань, принципів справедливості, добросовісності та розумності, суд першої інстанції правильно вважав за можливе частково задовольнити позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди на користь ОСОБА_3 , визначивши їй розмір у сумі 2500 грн.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Скаржник не довела обставини, на які посилалась як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надала.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Твердження скаржника в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального закону, не є такими, що порушують розгляд справи по суті.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 06 жовтня 2023 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк