Справа № 463/2857/23
Провадження № 2/463/1152/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Жовніра Г.Б.

з участю секретаря судового засідання Косопуд М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

встановив:

позивач звернулася з позовом до суду, просить стягнути з відповідача 215483,71 грн. інфляційних втрат та 39447,82 грн. процентів річних за прострочене виконання грошового зобов`язання.

Позов мотивує тим, що Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 10.07.2019 у справі №463/1115/18, що набрало законної сили 07.02.2020р. частково задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ухвалено стягнути з відповідача на користь позивача кошти у загальному розмірі 443 494, 70 грн. Вказане рішення звернено до примусового виконання на підставі виконавчого листа виданого Личаківським районним судом м. Львова 04.03.2020, на підставі якого 13.03.2020 відкрито виконавче провадження №61546278. В рамках цього виконавчого провадження на користь позивача не було стягнуто жодних коштів, а тому наявні підстави для зобов`язання відповідача сплатити на користь позивача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України. Станом на 28.02.2023 сума боргу відповідача з урахуванням ч.2 ст.625 ЦК України становить 698 426,23 грн. = 443 494, 70 грн.(сума боргу)+215 483,71 грн.(інфляційне збільшення)+39 447,82 грн.(три проценти річних)

Враховуючи вище викладене, просить позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 10 травня 2023 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач в судове засідання не з`явилася, про місце, дату та час розгляду справи належним чином повідомлена. В матеріалах справи міститься клопотання позивача про розгляд справи без їх участі, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задоволити. Проти заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку за місцем реєстрації, причин неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подавав.

Враховуючи те, що позивача не заперечила проти ухвалення заочного рішення у справі, у відповідності до вимог ст.ст.223, 280, 281 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи, розглянути справу за відсутності учасників процесу, ухваливши заочне рішення.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Зі змісту ст.12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що 11 березня 2021 року Постановою Верховного суду у справі №463/1115/18 рішення Личаківського районного суду Львівської області від 10 липня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 07 лютого 2020 року залишити без змін.

Так, рішенням Личаківського районного суду Львівської області від 10 липня 2019 року вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 433224,40 грн. відшкодування майнової шкоди, 2500 грн. вартості експертного автотоварознавчого дослідження та 5000 грн. відшкодування моральної шкоди. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 20000 грн. відшкодування моральної шкоди. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2770,30 грн. сплаченого судового збору. Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 2291,96 грн. судового збору.

Дане рішення набрало законної сили 07 лютого 2020 року.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.82 ЦПК України).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства.

Ч. 1 ст. 530 ЦК України встановлено що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

04 березня 2020 року видано виконавчий лист №463/1115/18 на підставі якого відкрито виконавче провадження №61546278.

Як вбачається із листа приватного виконавця від 07.04.2023р. на виконанні у приватного виконавця Маковецького З.В. перебуває виконавче провадження №61546278 з примусового виконання виконавчого листа №463/1115/18, що виданий 04.03.2020р. Личаківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 433224,40 грн. відшкодування майнової шкоди, 2500 грн. вартості експертного автотоварознавчого дослідження та 5000 грн. відшкодування моральної шкоди. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2770,30 грн. сплаченого судового збору. Зважаючи на те, що у боржника відсутнє майно і кошти, на які можна звернути стягнення, станом на 07.04.2023 неможливо забезпечити виконання рішення суду, розмір заборгованості за виконавчим документом становить 443 494,70грн.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. (ч.1 ст.625 ЦК України).

Оскільки зобов`язання відповідача є грошовим, в разі прострочення його виконання настає відповідальність, що передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, зокрема - сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми. Вказані проценти так само, як і інфляційні витрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов`язання, і на відміну від пені не є грошовою санкцією за порушення грошового зобов`язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрату кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляції і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування грошовими коштами, що підлягають сплаті кредитору. Тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України від 01 червня 2016 року у справі № 6-927цс16, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачається передача грошей як предмета договору або сплата їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір страхування, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму. Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно - правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 26 квітня 2017 року у справі № 918/329/16.

Відповідно до розрахунку, наданого позивачем і не спростованого відповідачем, сума 3% річних за період з 13.03.2020 року по 31.12.2020 року становить 39 447,82 грн., інфляційні втрати за аналогічний період - 215 483,71 грн (а.с.7-8).

Зазначений розрахунок проведений відповідно до вимог Закону і не спростований відповідачем, а тому враховуючи наявність у позивача права на стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3-ої відсотків річних за прострочення виконання зобов`язання, слід позовні вимоги задоволити повністю.

Оскільки, вимоги позивача задоволено в повному обсязі, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 2549,32 грн.

Керуючись ст.ст.2, 10-13, 76-82, 141, 223, 247, 259, 263-265, 280, 351-355 ЦПК України ЦПК України, суд

ухвалив:

позов ОСОБА_1 - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 215 483,71 грн (двісті п`ятнадцять тисяч чотириста вісімдесят три гривні сімдесят одну копійку) інфляційних втрат та 39 447,82 грн(тридцять дев`ять тисяч чотириста сорок сім гривень вісімдесят дві копійки) трьох процентів річних за прострочене виконання грошового зобов`язання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2549,32 грн. (дві тисячі п`ятсот сорок дев`ять гривень тридцять дві копійки).

Текст судового рішення складено та підписано - 27 вересня 2023 року.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених цим кодексом не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга позивачем протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення через місцевий суд до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Г.Б. Жовнір