КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/4463/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 жовтня 2023 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Ящук Т.І.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Булаєнка Олексія Казіміровича на рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 січня 2022 року (суддя Волкова С.Я.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк», третя особа: Кам`янець-Подільський міський відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про стягнення безпідставно набутих грошових коштів,

встановив:

у червні 2021 року ОСОБА_1 , через свого представника - адвоката Булаєнка О.К., звернулась до Печерського районного суду міста Києва з позовною заявою, у якій просила стягнути з АТ КБ «Приватбанк» безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 3546грн 50коп.

Мотивуючи позовні вимоги, позивачка зазначала, що заочним рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 грудня 2016 року із неї на користь ПАТ КБ «Приватбанк» було стягнуто заборгованість за кредитним договором б/н від 4 лютого 2011 року в розмірі 18 895грн 81коп. та судовий збір у розмірі 1378грн. На підставі вказаного рішення Кам`янець - Подільським міськрайонним судом Хмельницької області 7 лютого 2017 року було видано виконавчий лист № 676/5298/16-ц, а державним виконавцем Кам`янець-Подільського міського відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 та стягнуто з неї 3 546,50грн заборгованості, 320,98грн виконавчого збору та 69грн витрат виконавчого провадження, а всього 3 936,48грн.

Позивачка посилалася на те, що ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 січня 2020 року заочне рішення від 20 грудня 2016 року скасоване, а рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 3 грудня 2020 року позовні вимоги банку задоволено частково, стягнуто із неї на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 6458грн 60коп. та судові витрати у розмірі 472грн. Однак, постановою Хмельницького апеляційного суду від 28 січня 2021 року зазначене рішення було змінено, розмір заборгованості зменшено до 1808грн 76коп. та судовий збір зменшено до 131грн 87 коп.

Позивачка стверджувала, що звернулася до відповідача з вимогою повернути безпідставно отримані грошові кошти, однак банк відмовив у поверненні коштів, посилаючись на зарахування стягнених коштів на погашення заборгованості.

Рішенням Печерського районного суду Київської області від 14 січня 2022 року у

задоволені позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Булаєнко О.К. просить рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 січня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Представник позивачки вважає, що судом першої інстанції не враховані надані докази, які підтверджують, що з позивачки були стягнені на користь банку грошові кошти у сумі 3546грн 50коп. основного боргу, 320грн 98 коп. виконавчого збору та 69грн витрат виконавчого провадження, зокрема, заяву позивачки від 7 квітня 2021 року до Кам`янець-Подільського міського відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та лист (довідку) від 11 лютого 2021 року № 20.8.30/8386 начальника Кам`янець-Подільського міського відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький).

Представник позивачки вважає, що оскаржуване рішення є незрозумілим, оскільки судом першої інстанції не було повно та об`єктивно розглянуто справу та не надано вмотивованої оцінки аргументам позовної заяви.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 січня 2022 року - без змін, посилаючись на те, що ухвалене судом першої інстанції рішення повністю відповідає вимогам закону, є законним та обґрунтованим.

Представник відповідача вважає, що позивачкою не було надано суду жодних доказів перерахування державною виконавчою службою стягнутого з неї на користь АТ КБ «Приватбанк» боргу в розмірі 3546грн 50коп., а сума, зазначена в листі № 20.08.30/8386, не збігається із сумою, зазначеною державним виконавцем у постанові про закінчення виконавчого провадження від 21 травня 2021 року, що виключає можливість застосування положень ст. 1212 ЦК України.

Також представник відповідача зазначає, що постановою Хмельницького апеляційного суду від 28 січня 2021 року рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 3 грудня 2020 року в частині задоволення позову було змінено, зменшено суму заборгованості за кредитним договором до 1808грн 76 коп. та судового збору до 131грн 87 коп., що корелюється із розміром заборгованості, зазначеним у постанові державного виконавця про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 21 травня 2021 року - 1940грн 63коп.

Представник відповідача посилається на те, що рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 3 грудня 2020 року та постановою Хмельницького апеляційного суду від 28 січня 2021 року по справі № 676/5298/16-ц зобов`язання за кредитним договором не припинено, що також виключає можливість застосування судом положень ст. 1212 ЦК України, оскільки між сторонами існують договірні відносини.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що заочним рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 грудня 2016 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість в розмірі 18 895грн 81коп. та судовий збір у розмірі 1378грн (с.с. 5).

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 січня 2020 року заочне рішення суду скасовано, а справу призначено до судового розгляду в порядку загального позовного провадження (с.с. 6).

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 3 грудня 2020 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 6 458грн 60коп. та судові витрати у розмірі 472грн.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 28 січня 2021 року рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 3 грудня 2020 року змінено шляхом зменшення суми заборгованості за кредитним договором до 1808грн 76коп. та судового збору до 131грн 87 коп. (с.с. 8-10).

Згідно листа Кам`янець-Подільського міського відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 11 лютого 2021 року на виконанні перебувало виконавче провадження № НОМЕР_1 по виконанню виконавчого листа № 676/5298/16-ц, виданого 7 лютого 2017 року Кам`янець-Подільським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» 20 273,81грн, за яким стягнуто з боржника у примусовому порядку: основного боргу - 3 546,50грн, виконавчого збору - 320,98грн, витрат виконавчого провадження - 69грн (с.с. 11).

Постановою старшого державного виконавця Кам`янець-Подільського міського відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Кісліціної К.П. від 21 травня 2021 року виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 676/5298/16-ц, виданого 7 лютого 2017 року про стягнення заборгованості у розмірі 1 940,63грн, закінчено у зв`язку із виконанням.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивачка просила стягнути з АК КБ «Приватбанк» 3 546грн 50коп., посилаючись на положення статті 1212 ЦК України, вважаючи їх безпідставно набутими, так як вони стягненні на підставі заочного рішення суду, яке було скасоване.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї статті застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї статті застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Під відсутністю правової підстави розуміють такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі № 910/3395/19, від 23 квітня 2019 року у справі № 918/47/18, від 01 квітня 2019 року у справі № 904/2444/18.

Твердження представника позивачки про те, що у даній справі недійсним правочином є скасоване заочне рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області, не ґрунтуються на нормах матеріального і процесуального права, які такого положення не містять.

Відповідно до частини другої статті 444 ЦПК України, якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Частина 5 статті 444 ЦПК України передбачає, що питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.

Згідно з частиною дев`ятою статті 444 ЦПК України, якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Поворот виконання рішення - це процесуальна форма захисту прав боржника. Воно можливе лише після набрання судовим рішенням законної сили. Його суть - у поверненні стягувачем боржнику всього одержаного за скасованим рішенням.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року № 3-рп/2011 поворот виконання рішення - це процесуальна гарантія захисту прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав.

Отже, поворот виконання рішення - це процесуальна гарантія захисту майнових прав учасників справи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням.

Тому суди на забезпечення такої гарантії відновлення прав учасників процесу як поворот виконання рішення мають задовольняти відповідні заяви та повертати відповідачеві стягнуті кошти за скасованим судовим рішенням, у разі відсутності обмежень, установлених законом.

Кондикційний позов (позов про повернення безпідставно набутого майна) урегульовано нормами матеріального права, а поворот виконання рішення - процесуального права. За змістом кондикційний позов та поворот виконання рішення схожі, проте не перетинаються та регулюються різними нормами права.

Тлумачення статті 1212 ЦК України свідчить, що вона є нормою матеріального права, а тому не може бути застосована у випадку розгляду питання про поворот виконання рішення.

Схожий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 336/9595/14, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі № 569/15646/16-ц,постанові Верховного Суду у складі Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 травня 2022 року у справі № 405/3788/19 та у постанові Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 березня 2023 року у справі № 592/12956/21.

Матеріали справи не містять відомостей чи зверталася ОСОБА_1 до Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області із заявою про поворот виконання заочного рішення цього суду від 20 грудня 2016 року.

Враховуючи, що позивачкою заявлені вимоги про стягнення грошових коштів у розмірі 3 546грн 50коп., які за її твердженням стягненні у межах примусового виконання заочного рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 грудня 2016 року, яке у подальшому було скасовано, а судом ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у меншому розмірі, тому питання щодо стягнення цієї суми повинно вирішуватися у порядку виконання судового рішення, а відтак позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки відсутні правові підстави,

передбачені статтею 1212 ЦК України, для стягнення грошових коштів у розмірі 3 546,50грн.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неповно встановив обставини справи, неправильно застосував норми матеріального права, допустив порушення норм процесуального права, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у мотивувальній частині постанови.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 376, 381- 383 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Булаєнка Олексія Казіміровича задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 січня 2022 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у позові ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа: Кам`янець-Подільський міський відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про стягнення безпідставно набутих грошових коштів відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, зазначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.І. Ящук