УХВАЛА

04 жовтня 2023 року м. Кропивницький

справа № 405/4558/18

провадження № 22-ц/4809/1276/23

Суддя Кропивницького апеляційного суду Дьомич Л.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13 лютого 2019 року позов задоволено частково; стягнуто зі ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 липня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 ; здійснено розподіл судових витрат.

ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу на зазначене судове рішення.

Подана у справі апеляційна скарга підлягає залишенню без руху.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Виходячи із наведеної вище вимоги процесуального закону, апеляційна скарга на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13 лютого 2019 рокумала бути подана у строк до 15 березня 2019 року включно.

Відповідачем апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції у даній справі надіслана на адресу Кропивницького апеляційного суду 13 вересня 2023 року, тобто з пропуском встановленого законом строку на апеляційне оскарження.

В апеляційній скарзі скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішенняна підставі ч. 2 ст. 354 ЦПК України. В обґрунтування заявленого клопотання зазначається, що відповідач не приймав участі у судових засіданнях у даній справі, про наявність справи дізнався, коли пішов служити до ЗСУ і з його заробітної плати почали стягувати аліменти, оскаржуване судове рішення отримав лише 14 серпня 2023 року безпосередньо у суді першої інстанції.

Щодо заявленого скаржником клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції апеляційний суд зазначає наступне.

Одним із механізмів забезпечення реалізації права особи на доступ до правосуддя, з урахуванням принципу правової визначеності, є поновлення судом пропущеного з поважних причин строку на звернення до суду в розумних межах, з дотриманням засад оптимальності і пропорційності.

Відповідно до ч.1 ст.127 Цивільного процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

У справі «Устименко проти України» (заява № 32053/13) Європейський суд з прав людини вказав, зокрема, що хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata (принцип правової визначеності).

Отже, пропущений строк на апеляційного оскарження може бути поновлений судом, якщо за результатами оцінки та перевірки наведених скаржником підстав пропуску такого строку, суд дійде висновку про їх поважність.

Процесуальним законом запроваджено оціночні параметри визначення обґрунтованості причин пропуску процесуального строку. При цьому, не існує іншого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з підготовкою звернення до суду тощо.

Таким чином, при вирішенні питання про поновлення строку, в межах кожної конкретної справи, суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку із: тривалістю строку, який пропущено; поведінкою сторони протягом цього строку; діями, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності.

За змістом ч. 3 ст. 2, ч. 1 ст. 44 ЦПК України на учасників судового процесу та їх представників покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Наведеною процесуальною нормою чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку апеляційного оскарження. Для цього особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Оцінюючи обґрунтованість причин пропуску відповідачем строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції у даній справі, зокрема, з огляду на його тривалість (з 16 березня 2019 року), апеляційний суд звертає увагу на те, що за доводами скаржника про існування рішення останній дізнався, коли із його заробітної плати після призову до лав ЗСУ почали здійснюватись відповідні відрахування.

Зі змісту доданої до апеляційної скарги копії витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по строковій частині) № 44 вбачається, що відповідно до мобілізаційного призначення за мобілізаційним планом рядового запасу ОСОБА_1 було призначено до військової частини 08 березня 2022 року.

Як зазначено Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Рязанцев проти Росії» від 10 березня 2011 року, право на ефективний судовий захист передбачає, що сторони цивільного судочинства повинні мати змогу реалізувати право подати апеляцію з того моменту, коли вони фактично поінформовані про самі судові рішення, що можуть порушувати їх законні права чи інтереси (рішення у справі «Рязанцев проти Росії», заява № 21774/06, від 10 березня 2011 року).

Водночас, скаржником не зазначено та не доведено обставин, які б свідчили про те, що у примусовому порядку рішення суду від 13 лютого 2019 року фактично почало виконуватись органами ДВС лише навесні 2022 року, зокрема, не вказано та не надано відповідних доказів на підтвердження дати відкриття виконавчого провадження, а також причин необізнаності боржника з цим фактом.

Скаржник у заявленому клопотанні також не навів жодного доводу та не надав відповідних доказів щодо того, які активні дії вчинялися ним задля сумлінної в належний спосіб, а також в розумний строк реалізації ним свого права на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції з моменту, коли йому стало відомо про існування такого рішення.

Отже, наведені у клопотанні обставини наразі не свідчать про поважність причин пропуску скаржником строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції у даній справі.

Водночас, зазначене не позбавляє скаржника права та можливості належно обґрунтувати поважність причин пропуску процесуального строку, а також надати до суду відповідні докази.

Відповідно до ч. 3 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених ст. 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними.

Керуючись ст.ст. 185, 356, 357 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13 лютого 2019 року, - залишити без руху.

Запропонувати скаржнику у десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали надати до апеляційного суду:

- обґрунтовану заяву про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, а також докази на підтвердження відповідних своїх доводів.

У разі невиконання вимог у встановлений строк або у випадку, коли вказані у заяві підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані судом неповажними, скаржнику буде відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Л. М. Дьомич