Справа № 466/4353/23 Головуючий у 1 інстанції: Едер П.Т.
Провадження № 22-ц/811/1682/23 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2023 року м.Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 12 травня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини та стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку,

в с т а н о в и в:

28 квітня 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягувати з ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на її (позивача) утримання в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною трирічного віку.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що з 16.10.2020 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, однак, у зв`язку з погіршенням між ними подружніх відносин шлюб фактично є припиненим, відповідач проживає окремо і не надає їй та дитині належного матеріального утримання, позаяк, має таку можливість, оскільки працює на посаді слідчого ВП №1 Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області та отримує заробітну плату у розмірі, близько 35000 грн., в той час, як її дохід у виді державної допомоги на дитину становить 860 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 12 травня 2023 року позов задоволено.

Вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову з 28 квітня 2023 року до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття.

Вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову з 28 квітня 2023 року і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини та дружини в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_1 , просить його скасувати з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково, присудивши їй аліменти в твердій грошовій сумі, а саме: на утримання дитини в розмірі 6000 грн. щомісячно, а на її (позивачки) утримання в розмірі 2500 грн. щомісячно.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що при визначенні розміру стягуваних з нього аліментів суд повною мірою не врахував його матеріальне становище, зокрема, що він проживає в орендованій квартирі та щомісячно сплачує за оренду житла 8000 грн., в той час як комунальні послуги сягають від 1000 грн. до 2000 грн., залежно від пори року, окрім того, витрачає кошти на продукти харчування та проїзд, відтак, загальний розмір витрат на місяць становить близько 21 22 тисяч гривень, при цьому, його середня заробітна плата (не враховуючи додаткову винагороду) становить 24785 грн., а тому стягнення з нього присуджених судом аліментів ставитиме його у скрутне матеріальне становище.

Звертає увагу, що суд при визначенні розміру аліментів має прагнути не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів, у разі їх сплати, перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір визначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та, з врахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. При визначенні розміру аліментів, суд також має враховувати розмір прожиткового мінімуму, отримання позивачем державної допомоги до досягнення дитиною трьох років, стан здоров`я, матеріальне становище.

Зазначає, що згідно із Законом України «Про державний бюджет України на 2023 рік», прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років встановлено у розмірі 2272 грн., відтак, стягнення аліментів на утримання доньки та дружини в загальному розмірі 1/2 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача є явно завищеним.

30.06.2023 року позивач ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому повністю погодилась з доводами апеляційної скарги, просила скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 12 травня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким стягувати з ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 6000 грн. щомісячно, починаючи за часу набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, а на її утримання в розмірі 2500 грн. щомісячно, починаючи за часу набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 26.09.2023 року, є дата складення повного судового рішення 06.10.2023 року.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 16.10.2020 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі.

У шлюбі в сторін народилась дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом із матір`ю позивачкою ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки, виданої 04.01.2023 року начальником ВП №1 Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області, позивач ОСОБА_2 з 12.07.2021 року призначена на посаду слідчого СВ ВП №1 Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області та відповідно до наказу ГУНП від 04.03.2022 року №35 о/с-в, на підставі ст.18 Закону України «Про відпустки», перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку: з 04.03.2022 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідач ОСОБА_1 працює на посаді слідчого ВП №1 Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області, розмір його грошового забезпечення у квітні 2023 року становив 24785 грн., а розмір щомісячної додаткової винагороди 9999 грн. 90 коп.

Відповідач визнає ту обставину, що проживає окремо від дитини.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, може бути змінений за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Таким чином, законодавець чітко визначив, по-перше, що аліменти стягуються або у частці, або у твердій грошовій сумі; по-друге, правом вибору виду аліментів (частка чи грошова сума) наділений той з батьків, з ким проживає дитини.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення аліментів, позивач просила визначити розмір аліментів саме у частці від заробітку (доходу) платника аліментів і своїх позовних вимог у встановленому процесуальним законом порядку в суді першої інстанції не змінювала, а тому, в силу вимог частини першої статті 13 ЦПК України, якою визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог, та частини шостої статті 367 ЦПК України, згідно з якою, апеляційний суд перевіряє законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених позивачем вимог («в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції»), заявлена в апеляційній скарзі вимога відповідача (платника аліментів), яка підтримана позивачкою у відзиві на апеляційну скаргу, про присудження аліментів у твердій грошовій сумі не може бути задоволена апеляційним судом.

Як уже зазначалось вище, відповідно до абзацу другого частини третьої статті 181 СК України, спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Аналіз зазначеної норми свідчить про те, що позивач не позбавлена права на звернення до суду із позовною заявою про зміну способу стягнення аліментів.

Із вказаної норми закону також вбачається, що закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися можливістю зміни способу стягнення аліментів.

Право вибору способу стягнення аліментів надано лише тому з батьків, з ким проживає дитина, а визначений рішенням суду спосіб стягнення аліментів може бути змінений лише за позовом одержувача аліментів (правовий висновок, викладений в постановах Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі №644/4836/18 (провадження №61-13257св19), від 24 лютого 2020 року у справі №539/3532/18 (провадження №61-10880св19).

Окрім того, за положеннями статті 192 СК України, позивач вправі звернутись до суду з позовом про зміну розміру аліментів, що може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Зазначеного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 червня 2021 року у справі №643/11949/19.

У відповідності до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно зі ст.7 Зaкoну України «Про Державний бюджет України нa 2023 рік», прожитковий мінімум для дітей вікoм до 6 років з 1 січня 2023 року становить 2272 гривень.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (частина третя статті 182 СК України).

Відповідно до ч.1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 11 березня 2020 року у справі №759/10277/18 та від 16 червня 2021 року у справі №643/11949/19, зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів.

Установивши, що донька сторін, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із матір`ю, а відповідач добровільно не надає достатньо коштів на її утримання, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, оскільки основний тягар утримання припадає, власне, на матір, яка на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Відповідач є працездатною особою, на даний час офіційно працевлаштований, має стабільний заробіток та визнає свій обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Окреме проживання, сплата оренди та інші витрати, які несе відповідач, не передбачене в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ці обставини не звільняють батька від обов`язку по належному утриманню дитини. Доводи апелянта про те, що він допомагає своїй дитині, купує все необхідне, навпаки, свідчить про його можливість нести витрати на утримання доньки.

Захищаючи першочергово інтереси неповнолітньої дитини, врахувавши її потреби та матеріальний стан сторін, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив вимогу позивача та присудив до стягнення у її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

В частині вирішення спору по заявленій позивачкою вимозі про стягнення аліментів на її утримання, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до ч.4 ст.84 СК України, таке право дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Зважаючи на вказані вище норми закону і встановлені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для присудження позивачці аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьох років.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром цих аліментів, оскільки дотримання положень статті 182 СК України щодо мінімального гарантованого розміру аліментів та/або мінімального рекомендованого розміру аліментів в цій частині спірних правовідносин законом не вимагається.

Таким чином, з урахуванням заробітку (доходу) відповідача, а також розміру аліментів, які з нього вже присуджені рішенням суду на утримання дитини, з метою дотримання розумного балансу між правами та обов`язками сторін, визначений судом першої інстанції розмір аліментів на утримання позивачки до досягнення дитиною трирічного віку необхідно зменшити до 1/8 частки заробітку (доходу) відповідача, а тому оскаржуване рішення в цій частині підлягає зміні.

В іншій частині, визначених процесуальним законом підстав для зміни чи скасування рішення немає з наведених вище мотивів, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 12 травня 2023 року в частині визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 у користь ОСОБА_2 на її утримання до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, змінити, зменшивши його до 1/8 частки від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 06 жовтня 2023 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич