Справа № 756/7488/23
Провадження № 4-с/756/68/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2023 року місто Київ

Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Ткач М.М.,

за участю секретаря судового засідання - Тагієва Р.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 про визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Оболонського районного суду м. Києва зі скаргою про визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та зобов`язання вчинити певні дії. У обґрунтування скарги заявник зазначає, що являється власником квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 мав намір здійснити відчуження даної квартири, однак приватним нотаріусом було його повідомлено, що вказана нотаріальна дія не може бути вчинена, оскільки на квартиру 21.02.2006 було накладено обтяження - заборону на відчуження відповідно до постанови районного відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві № 449/17 від 16.02.2006. Заявнику ніколи не було відомо про це виконавче провадження, у рамках якого було накладено вказану заборону. Заявник звернувся до Оболонського ВДВС у м. Києві із заявою про надання інформації про виконавче провадження, в рамках якого було накладено обтяження на квартиру і скасувати таке обтяження. 03.05.2023 заявник отримав відповідь на запит від відділу, у якій повідомлялося, що матеріали виконавчого провадження, у рамках якого було накладено арешт на квартиру у відділі відсутні, надати відповіді на порушені у запиті питання, копії матеріалів та докази не є можливим, оскільки виконавчі провадження за 2004-2019 роки знищені за закінченням терміну зберігання, питання про зняття арешту з майна не було вирішено. Не зняття арешту з належної квартири порушує його право власності. З урахуванням наведеного ОСОБА_1 змушений звернутися до суду з зазначеною скаргою.

Ухвалою суду від 20.06.2023 відкрито провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 про визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та зобов`язання вчинити певні дії та призначено судове засідання. Зобов`язано Оболонський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) при наявності, надати копії належним чином засвідчених матеріалів виконавчого провадження, згідно якого постановою Оболонського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за № 449/17 від 16.02.2006 було накладено обтяження на квартиру ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 та запропоновано надати письмові пояснення з приводу вимог заявленої скарги з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються.

28.07.2023 на адресу суду від Оболонського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшов лист, в якому просили розглянути справу без участі представника відділу та зазначили, що перевіркою відомостей в Автоматизованій системі виконавчих проваджень підтверджується, що ОСОБА_1 перебував боржником по виконавчим провадженням у відділі, але встановити щодо якого виконавчого провадження здійснений арешт майна ОСОБА_1 неможливо, тому, що матеріали виконавчих проваджень знищені за закінченням терміну зберігання, оскільки відповідно до п.2 розділу ХІ Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік. Відповідно до ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» визначений чіткий перелік підстав для зняття арешту, тому державний виконавець не мав законних підстав зняти арешт з майна. Частиною 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду, про що надана відповідь представнику заявника, з рекомендацією звернутись до суду стосовно зняття арешту.

10.08.2023 на адресу суду від представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Пересада Р.В. надійшла заява про долучення до матеріалів справи документів, отриманих ним на підставі адвокатського запиту у Двадцять першій державній нотаріальній конторі, а саме: копію листа Державної виконавчої служби в Оболонському районі м. Києва № 3431 від 18.02.2006, копію постанови державного виконавця Державної виконавчої служби в Оболонському районі м. Києва Сенюка У.Д. від 16.02.2006, копію рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13.01.2006 у справі № 2-338/06, копію довідки АТ «Райффайзен Банк Аваль» від 27.04.2023.

Учасники судового провадження у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

У відповідності до положень ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судовий контроль за виконанням судових рішень, ухвалених відповідно до ЦПК України, здійснюється відповідно до розділу VІІ Цивільного процесуального кодексу України (ст.ст. 447-453).

Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна булла дізнатися про порушення її права або свободи (п. а ч. 1 ст. 449 ЦПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна булла дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Положеннями ч. 2, 3 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Судом встановлено, рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 13.01.2006, серед іншого, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного поштово-пенсійного банку «Аваль» 192414,71 гривень заборгованість за кредитом, а також 1700 гривень судових витрат.

16.02.2006 головним державним виконавцем державної служби в Оболонському районі міста Києва було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-338 та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 в межах суми 194114,71 гривень, що також підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, яка містися у матеріалах.

Відповідно до довідки Оболонського відділення 1 АТ «Райффайзен Банк» від 27.04.2023, у ОСОБА_1 відсутня заборгованість за кредитним договором №014/02/987Ф від 06.08.2003.

Листом начальника відділу Оболонського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 25.07.2023 №Д/17 було повідомлено, що перевіркою відомостей в Автоматизованій системі виконавчих проваджень підтверджується, що ОСОБА_1 перебував боржником по виконавчим провадженням у відділі, але встановити щодо якого виконавчого провадження здійснений арешт майна ОСОБА_1 неможливо, тому, що матеріали виконавчих проваджень знищені за закінченням терміну зберігання, оскільки відповідно до п.2 розділу ХІ Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік. Відповідно до ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» визначений чіткий перелік підстав для зняття арешту, тому державний виконавець не мав законних підстав зняти арешт з майна. Частиною 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду, про що надана відповідь представнику заявника, з рекомендацією звернутись до суду стосовно зняття арешту.

Станом на день розгляду вказаної скарги відомості щодо скасування обтяжень з нерухомого майна боржника відсутні.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Закон України «Про виконавче провадження» є спеціальним законом, що регулює виконання рішень судів, інших органів (посадових осіб).

Згідно ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до ч. 4 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Згідно із ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Частиною 2 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

У п.18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

З огляду на інформацію, викладену у листі Оболонського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), іншим шляхом, ніж вирішенням питання про скасування обтяжень з майна боржника ОСОБА_1 у судовому порядку, у зв`язку з відсутністю матеріалів виконавчого провадження у відділі ДВС, на сьогоднішній день неможливо.

Наявність зареєстрованого та не знятого у встановленого законом порядку арешту майна, у той час, як рішення суду згідно з виконавчим документом виконано обмежує права боржника ОСОБА_1 щодо розпорядженням належним йому майном.

Згідно ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Таким чином, враховуючи, що виконавче провадження, в межах якого було накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 завершено, проте усупереч вимогам ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем безпідставно не скасовано обтяження, накладені в процесі проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні і ці обставини стали підставою для звернення заявника до суду зі скаргою, на теперішній час відсутні будь-які правові підстави для продовження існування арешту та обмеження щодо розпорядження боржником належним йому майном, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог скарги та її задоволення.

Керуючись статтями 447-453 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 про визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність Оболонського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), яка полягає у не скасуванні обтяжень з майна боржника ОСОБА_1 при виконанні виконавчого листа №2-338/06, виданого Оболонським районним судом м. Києва 09.02.2005.

Зобов`язати Оболонський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ) вчинити дії по скасуванню обтяжень з нерухомого майна боржника ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , квартири АДРЕСА_1 , накладеного в рамках виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого №2-338, виданого Оболонським районним судом м. Києва 09.02.2005; вилученню обтяження, зареєстрованого у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (номер запису про обтяження 2896431; тип обтяження - заборона на нерухоме майно; дата та час реєстрації - 21.02.2006 12:41:48; реєстратор Двадцять перша державна нотаріальна контора; підстава - постанова № 449/17, 16.02.2006, Районний відділ державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання суддею.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя М.М. Ткач