Справа №613/729/23 Провадження № 2/613/281/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2023 року м. Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Сеник О.С.,

за участі секретаря Нагорної С.П.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в приміщенні Богодухівського районного суду Харківської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу № 613/729/23 за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , звернулася до Богодухівського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_2 , у якому просить: 1) стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в рахунок відшкодування майнової шкоди у розмірі 2566,44 грн.; 2) стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 20000,00 грн.; 3) стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошові кошти в рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн..

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 25.08.2021 о 17:00 год. ОСОБА_1 , разом зі своїм малолітнім сином, ОСОБА_4 , 2010 р.н. та його двома друзями перебували на зупинці біля кіоску «Кулиничі» (м. Харків, вул. Івана Каркача, 81). В цей час, коли до зупинки під`їхала маршрутка, ОСОБА_1 побачила, як на її сина стрибнув великий собака, рудого кольору, який був без намордника та без супроводу господаря. Від чого ОСОБА_5 впав у квітник, відповз назад, потім повільно встав та тримався за живіт. Підійшовши до матері він показав, що у нього на животі рана від укусу собаки. Зранку 26.08.2021 дитина поскаржилася на біль у місці укусу, у зв`язку з чим вони звернулися до дитячого лікаря, а потім до лікаря-рабіолога, який зауважив на необхідності розшуку собаки для з`ясування наявності у тварини щеплень, оскільки їх відсутність матиме негативні наслідки для здоров`я дитини.

Також з даного приводу 26.08.2021 ОСОБА_1 звернулася із заявою до ХРУП №2 ГУНП в Харківській області для розшуку власників собаки. Водночас, позивачка також самостійно намагалася встановити власника собаки, опитувала свідків події продавців з кіоску « ІНФОРМАЦІЯ_1 », які повідомили, що бачили як на дитину стрибнув собака на прізвисько ОСОБА_6 , власником якого є місцевий мешканець, як з`ясувалося згодом - ОСОБА_2 ..

Постановою Київського районного суду м. Полтави встановлено, що ОСОБА_2 порушив правила вигулу собак, внаслідок чого ОСОБА_3 , 2010 року народження, було спричинено тілесні ушкодження. Вказаною постановою визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП та звільнено від адміністративного стягнення у відповідності до ст. 38 КУпАП у зв`язку із закінченням строків притягнення до відповідальності. Постанова набрала законної сили 03.01.2023.

ОСОБА_1 зазначила, що у зв`язку з вказаними подіями вона понесла матеріальні витрати, а саме на придбання медикаментів згідно з призначенням лікарів у розмірі 1207,44 грн, на медичне обстеження дитини у розмірі 380,00 грн, витрати на проведення судово-медичного дослідження ХОБСМЕ від 09.09.2021 у розмірі 235,00 грн. та послуги банку 25,00 грн.. Також були понесені поштові витрати на надіслання кореспонденції до судів у сумі 370,00 грн., кошти на придбання дисків у сумі 70,00 грн. Таким чином, протиправними діями відповідача ОСОБА_1 була спричинена майнова шкода у загальному розмірі 2566,44 грн..

Крім того, внаслідок протиправних дій відповідача 25.08.2021 ОСОБА_7 було спричинено тілесні ушкодження, що сталося у день народження дитини. Дитина була налякана, у неї боліло місце укусу, нова футболка була розірвана зубами собаки. Внаслідок чого було зіпсовано настрій як дитини, так і його матері, та зіпсовано сімейне свято. У позивачки виникали тривожні думки з приводу тілесних ушкоджень у сина, що робити зі щепленнями та де шукати власників собаки. З дати укусу 25.08.2021 у позивачки та її дитини почався довготривалий стресс. Вказана подія спричинила ОСОБА_1 тривалі хвилювання, пригнічення, що впливало на її настрій як у сім`ї, так і на роботі. Дитина перестала спокійно спати у ночі, прокидалася, плакала, в результаті чого довелося звертатися до лікаря невропатолога та проходити лікування. Порушення сну, часті прокидання, крики, сльози уночі, стан паніки продовжуються і до теперішнього часу, що підтверджується висновком про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку ОСОБА_3 від 18.04.2023.

Тривалий час позивачка та її дитина змушені були відвідувати лікарів, купувати ліки, з`являтися до підрозділів поліції, а потім і до суду, пройшли огляд судово-медичного експерта, відвідування якого саме по собі є неприємною процедурою для дитини. Факт безкарності відповідача за його провину пригнічував позивачку.

Крім того, ОСОБА_1 стверджує, що відповідач ухилявся від явки до суду по розгляду, чим перешкоджав встановленню об`єктивних обставин. Відповідач не компенсував позивачці спричинені майнові та моральні витрати.

Спричинену моральну шкоду ОСОБА_1 оцінює у сумі 20000 грн.. Позивачка, як законний представник, вважає, що дитині також спричинена моральна шкода, яку вона оцінює у розмірі 10000 грн.. З посиланням на ст.ст. 16, 1166, ч. 1 ст. 1167, ст. 1187 ЦК України ОСОБА_1 , вважає, що наявні підстави для стягнення вказаних сум в рахунок відшкодування моральної шкоди та 2566,44 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 31.05.2023 ОСОБА_1 , діючої в інтересах малолітньої особи - ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено у справі підготовче засідання. Відповідачу запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження подати відзив на позов.

Ухвалою суду від 11.07.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

14.07.2023 від відповідача надійшла заява про передачу справи за підсудністю до Первомайського міськрайонного суду Харківської області.

Ухвалою суду від 27.07.2023 у задоволенні клопотання відповідача про передачу справи за підсудністю до Первомайського міськрайонного суду Харківської області відмовлено.

08.08.2023 відповідач подав заперечення на позовну заяву, в яких просить відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 , посилаючись на те, що позовна заява подана ОСОБА_1 не за місцем знаходження відповідача.

Ухвалою суду від 21.08.2023, внесеною до протоколу судового засідання, за клопотанням відповідача поновлено ОСОБА_2 строк для подачі відзиву на позов.

21.08.2023 ОСОБА_2 в усній формі було заявлено відвід головуючому судді Сеник О.С..

Ухвалою суду від 21.08.2023 у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_2 про відвід головуючого судді Сеник О.С. у справі № 613/729/23 відмовлено.

29.08.2023 відповідачем було подано заяву про відвід судді Сеник О.С.

Ухвалою суду від 30.08.2023 у задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід судді відмовлено, передано заяву ОСОБА_2 про відвід судді до канцелярії Богодухівського районного Харківської області для визначення в порядку, встановленому ст.33 ЦПК України суддя, що не входить до складу суду, який розглядає справу, з метою вирішення питання про відвід.

Ухвалою судді Богодухівського районного суду Харківської області Шалімова Д.В. від 30.08.2023 у задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід судді Сеник О.С. відмовлено.

Ухвалою суду від 06.09.2023 задоволено заяву відповідача ОСОБА_2 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з Орджонікідзевським районним судом м. Харкова.

Ухвалою суду від 06.09.2023 у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_2 про відвід головуючого судді Сеник О.С. у справі № 613/729/23 відмовлено.

12.09.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд постановити ухвалу суду про залишення позовної заяви без руху, або повернути заяву ОСОБА_1 .. В обґрунтування відзиву зазначив, що ухвала суду про відкриття провадження у справі № 613/729/23 від 31.05.2023 не містить дати звернення позивачки ОСОБА_1 до суду. Сама позовна заява ОСОБА_1 не містить дати звернення до суду та була прийнята до розгляду судом без дати подання. Заява ОСОБА_1 починається без додержання загальних правил судових документів, а саме, не містить адреси (вулиці, міста, країни), за якою відбулася подія, про яку йдеться у позовній заяві. Крім того, позивачкою додано до позовної заяви недопустимі докази диск із записом розмови з ОСОБА_8 , диск із записом та поясненнями ОСОБА_9 , копію фото собаки (скріншот). У своїй позовній заяві ОСОБА_1 не зазначила, коли саме вона подала апеляційну скаргу до Харківського апеляційного суду, в якій просила скасувати постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07.12.2021, та не підтвердила це документально, отже, були пропущені терміни для подачі апеляції. Постанова Київського районного суду м. Полтави від 21.12.2022 була винесена з порушенням Конституційних прав людини, яка не змогла з`явитися в судове засідання під час війни. Незважаючи на вищевказані аргументи, позовна заява ОСОБА_1 була прийнята на розгляд Богодухівським районним судом. Враховуючи викладене, відповідач вважає помилковим висновок суду про відповідність позовної заяви ОСОБА_1 вимогам ст.ст.175, 177 ЦПК України та про відсутність підстав для залишення позовної заяви без руху або її повернення.

18.09.2023 від позивачки надійшла відповідь на відзив, у якій ОСОБА_1 просить позов задовольнити, відзив відповідача вважає необґрунтованим. Пояснила, що подія, про яку йдеться у позовній заяві, відбулася 25.08.2021 приблизно о 17 год. в районі зупинки очікування маршрутного таксі біля будинку АДРЕСА_1 поблизу кіоску «Кулінічі». Щодо твердження відповідача про відсутність дати подання у позовній заяві, зазначила, що позовна заява з доданими до неї документами подана нею до канцелярії суду з відміткою про дату її отримання судом. Вимоги до позовної заяви, передбачені ст.175 ЦПК, виконані позивачкою у повному обсязі, при цьому, відповідачем у відзиві не зазначено, в чому полягає невідповідність позовної заяви вимогам вказаного закону. З огляду на викладене, вважає безпідставними висновки ОСОБА_2 про те, що позовна заява має нікчемне юридичне значення і була прийнята до розгляду судом внаслідок фальсифікації судових документів відносно нього. Щодо зауважень відповідача до дисків з аудіо- та відеозаписами та доводів відповідача про відсутність у позивачки дозволу на фіксування розмови та подій, які на них відображені, зазначила, що в силу ст. 81 ЦПК України оцінка належності, допустимості, достовірності та достатності залучених до матеріалів справи доказів на обґрунтування позовних вимог, у т.ч. диску із записом розмови з ОСОБА_10 , дружиною ОСОБА_2 , диску з відеозаписом події між ОСОБА_11 та ОСОБА_10 дружиною ОСОБА_2 надається судом при прийнятті судового рішення. Крім того, зазначила, що письмові пояснення, залучені позивачкою до матеріалів справи, ОСОБА_12 підтвердила під час допиту її в якості свідка 27.07.2023. Пояснила, що постанова Київського районного суду м. Полтави від 21.12.2022 не була оскаржена ОСОБА_2 та набула законної сили. При цьому, відповідач у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, надав заяву про відкладення розгляду справи до закінчення воєнного стану. Твердження відповідача про те, що апеляційна скарга позивачки на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07.12.2021 подана з пропущенням строку на оскарження, не відповідає дійсності, оскільки така скарга на постанову від 07.12.2021 була подана позивачкою 17.12.2021. Виходячи з того, що відповідач не навів жодних аргументів, які б заперечували усі інші докази, додані до позовної заяви, позивачка вважає, що відповідач проти них заперечень не має.

22.09.2023 відповідачем було подано заяву про відвід судді, яку ухвалою суду від 22.09.2023 було визнано необґрунтованою, та передано заяву ОСОБА_2 до канцелярії Богодухівського районного суду Харківської області для визначення в порядку, встановленому ст.33 ЦПК України, іншого судді з метою вирішення питання про відвід.

Ухвалою судді Богодухівського районного суду Харківської області Уварової Ю.В. від 26.09.2023 у задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід головуючого судді Сеник О.С. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди відмовлено.

29.09.2023 відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив, у яких ОСОБА_2 зазначив, що ОСОБА_1 звернулась до суду з позовними вимогами про відшкодування майнової та моральної шкоди за фактом спричинення тілесних ушкоджень малолітньому ОСОБА_7 25.08.2021 о 17 год. 00 хв. за адресою : АДРЕСА_1 . Позивачкою в якості доказу було долучено до матеріалів справи копію постанови Київського районного суду м. Полтави, в якій зазначено, що тілесні ушкодження ОСОБА_5 отримав 24.08.2021 о 18.30 за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки рішення суду є значно вагомішим документом, ніж позовна заява ОСОБА_1 , вважає, що для задоволення позову немає підстав.

Ухвалою суду від 02.10.2023 у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без руху після відкриття провадження у справі або повернення позовної заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Пояснила, що 25.08.2021, перебуваючи на автобусній зупинці, вона побачила, як на її сина ОСОБА_3 біля кіоску «Кулінічі» стрибнув великий рудий собака, який був прив`язаний до мусорного бачка та перебував на вулиці сам без супроводу господаря, без намордника. ОСОБА_13 упав у клумбу і відповз, потім, коли він підійшов до матері, показав укус собаки на животі. Вдома вони обробили рану. Наступного дня ОСОБА_13 поскаржився на біль у ділянці укуса на животі, ОСОБА_1 зателефонувала їх дитячому лікарю, останній сказав, що дитину необхідно показати лікарю-рабіологу, який працює у 17-й лікарні м. Харкова. Лікар-рабіолог пояснив ОСОБА_1 , що необхідно протягом 10 днів знайти собаку, який вкусив її сина, для того, щоб пересвідчитися, що собака пройшов щеплення від сказу, або ж її синові доведеться робити щеплення (7 уколів), які є дуже токсичними та погано переносяться, можуть мати наслідком інвалідність або навіть смерть дитини. ОСОБА_1 почала шукати власника собаки, знайшла його через продавців кіоску « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Дружина власника собаки, як згодом з`ясувалося ОСОБА_2 пообіцяла надати всі необхідні документи щодо щеплень собаки, та домовилась зустрітися з ОСОБА_1 29.08.2021. Під час зустрічі вона показала ОСОБА_1 паспорт собаки, в якому останнє щеплення було датоване 2019-м роком, тобто, на момент укусу було прострочене. Дружина ОСОБА_2 пообіцяла скинути на телефон ОСОБА_1 інші підтвердження того, що собака здоровий, однак, ніяких відомостей позивачці не надала, надала лише чіп собаки, зазначивши, що за цим чіпом можна знайти відомості про всі щеплення собаки. Разом з тим, чіп не читався належним чином, і ОСОБА_1 ніяких відомостей в Інтернеті за чіпом не знайшла. ОСОБА_1 змушена була постійно телефонувати власникам собаки, вимагаючи, щоб вони пішли до лікаря і взяли довідку про те, що собака здоровий, власники собаки не відмовляли ОСОБА_1 , однак, жодних заходів не вживали. На 11-й день ОСОБА_1 побачила цього собаку, який йшов разом із господарями, побачила, що собака здоровий, та після цього поїхала до лікаря-рабіолога та написала відмову від щеплень.

Протягом 10 днів, поки ОСОБА_1 намагалася пересвідчитися в тому, що собака здоровий і її дитині нічого не загрожує внаслідок укусу цього собаки, позивачка дуже нервувала, оскільки перебувала у стані невизначеності щодо необхідності робити своїй дитині щеплення, які б мали вкрай несприятливі наслідки для її здоров`я (включаючи смерть або інвалідність), в той час як власники собаки нічого не робили для того, щоб довести відсутність необхідності робити такі щеплення (те, що собака повністю здоровий). У свою чергу, дитина також нервувала, плакала, погано спала, скаржилася на біль у ділянці укусу, почала гризти нігті, і навіть на даний час боїться великих собак. Зараз ОСОБА_13 також погано спить, просипається вночі, плаче. ОСОБА_1 була змушена вести дитину на огляд до лікаря, проходити певні медичні обстеження, купувати ліки за призначенням лікаря, на що були витрачені значні кошти, а згодом водити дитину до психолога. Позивачка була змушена звертатися до поліції, яка склала стосовно ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення. Крім того, позивачка понесла певні транспортні витрати на те, щоб дістатися до суду в Полтаві, де розглядалася справа про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 , поштові витрати на листування з судом, а також витрати на придбання дисків, на які ОСОБА_1 записувала всі телефонні розмови з ОСОБА_2 , і надавала їх до суду. Також ОСОБА_1 було витрачено кошти на проходження дитиною судово-медичної експертизи. У зв`язку з необхідністю походів до лікарів, звернення до поліції та участі в судових засіданнях позивачці доводилось кілька разів брати відпустки за свій рахунок, що несприятливо сприймалося колегами та керівництвом.

Враховуючи викладене, вказує на наявність підстав для відшкодування їй матеріальної та моральної шкоди у розмірі, вказаному в позовних вимогах.

Допитаний у судовому засіданні у присутності законного представника матері ОСОБА_1 неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підтвердив фактичні обставини, повідомлені ОСОБА_1 .. Пояснив, що 25.08.2021 біля кіоску «Кулінічі» на нього дійсно стрибнув та вкусив його великий собака, який був прив`язаний біля сміттєвого баку. ОСОБА_13 упав у квітник і відповз, тому собака не міг до нього дотягнутися і вкусити його ще раз. ОСОБА_13 відійшов, сів у маршрутку та разом з матір`ю та двома товаришами поїхав, в цей час він побачив, як з кіоску « ІНФОРМАЦІЯ_2 » вийшла власниця собаки і вони побігли у парк. Після цих подій у нього тиждень боліло місце укусу, та близько трьох тижнів він перебував у пригніченому стані. Крім того, разом з матір`ю він їздив до лікаря, який сказав, що необхідно робити щеплення. Після цього випадку він ще кілька разів спостерігав цього собаку, який перебував у супроводі господаря, однак, без повідка і без намордника.

Відповідач у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував. Зазначив, що позовна заява ОСОБА_1 не містить дати її подачі, а відтак, є юридично нікчемною. Стверджував, що не має ані дружини, ані собаки, не має жодного відношення до жінки на ім`я ОСОБА_10 , розмову з якою було записано позивачкою та яка, за твердженням позивачки, вигулювала собаку, що напав на малолітнього ОСОБА_3 . Особисто відповідач не мав жодного конфлікту з ОСОБА_1 та не має жодного стосунку до заподіяння тілесних ушкоджень малолітньому ОСОБА_3 .. Поряд з цим, відмітив, що ОСОБА_1 у позовній заяві зазначено про заподіяння тілесних ушкоджень її сину ІНФОРМАЦІЯ_4 о 17 годині, а у постанові Київського районного суду м. Полтави від 21.12.2022, яка була надана позивачкою в якості доказу разом з позовом, зазначені інші дата і час заподіяння тілесних ушкоджень малолітньому ОСОБА_3 24.08.2021 о 18 год. 30 хв. Крім того, вказав, що позивачкою на підтвердження обставин, покладених в обґрунтування позовних вимог, було надано до суду диски з відео- та аудіо записом, які відповідач вважає неналежними доказами, оскільки ці аудіо- та відеозаписи зроблені ОСОБА_1 за відсутності дозволу осіб, розмову з якими зафіксовано. З цих підстав вважає неналежним доказом і роздруковану фотографію жінки з собакою, яку позивачка надала до суду. Вважає, що наданими позивачкою доказами не підтверджується факт заподіяння укусу її дитини саме собакою, фотографію якої надано до матеріалів справи. При цьому, висновком судово-медичної експертизи встановлено наявність у ОСОБА_3 лише садна, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень та не потягло тривалого розладу здоров`я, у зв`язку з чим відповідач вважає, що позивачкою було завищено суму моральної шкоди, заявлену до відшкодування у позовних вимогах.

Крім того, у судовому засіданні та у поданому до суду письмовому клопотанні відповідач просив суд застосувати до цієї справи ч.2 ст.210 ЦПК України та закрити провадження у справі, оскільки судом перевищено термін розгляду справи № 613/729/23 по суті.

Надаючи оцінку клопотанню відповідача про закриття провадження у справі, суд зазначає, що вичерпний перелік підстав для закриття провадження у справі передбачено частиною 1 статті 255 ЦПК України, а саме: 1) справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства; 2) відсутній предмет спору; 3) набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами; 4) позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом; 5) сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом; 6) суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 186 цього Кодексу; 7) настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва; 8) після відкриття провадження у справі між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до третейського суду, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Отже, вказаний перелік не передбачає такої підстави для закриття провадження у справі, як сплив 30-денного строку після початку розгляду справи по суті, а відтак, клопотання відповідача про закриття провадження у справі у зв`язку зі спливом строку, передбаченого ч.2 ст. 210 ЦПК України, задоволенню не підлягає.

Суд, вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , малолітнього ОСОБА_3 , відповідача ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, зазначає наступне.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 03.09.2010, ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.26).

З 30.03.2022 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстровані як внутрішньо переміщені особи Відділом «ЦНАП» виконавчого комітету Богодухівської міської ради за адресою : Харківська область, с. Семенів Яр, вул. Шкільна, 66 (т.1, а.с.30, 31).

Постановою Київського районного суду м. Полтави від 21.12.2022 по справі № 644/9566/21 визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП та звільнено його від адміністративного стягнення у відповідності до ст.38 КУпАП у зв`язку із закінченням строків притягнення до відповідальності.

Виходячи зі змісту вказаної постанови суду, її ухвалено за адміністративним матеріалом, складеним ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області. Постановою Полтавського апеляційного суду від 10.10.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, а саме постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07.12.2021 скасовано, справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 за ч.2 ст.154 КУпАП направлено на новий розгляд до Київського районного суду м. Полтави (відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 14.03.2022 № 7/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Донецької, Запорізької та Харківської областей»).

За змістом постанови суду, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що 24.08.2021 о 18 год. 30 хв. ОСОБА_2 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 порушив правила вигулу собак, внаслідок чого ОСОБА_3 , 2010 року народження, було спричинено тілесні ушкодження. Своїми діями ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.154 КУпАП (т.1, а.с.10).

Згідно з довідкою антирабічного кабінету КНП «Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 17» ХМР від 26.08.2021 № 187 ОСОБА_5 знаходився на прийомі у лікаря-рабіолога міського антирабічного пункту МКБЛ № 17 26.08.2021, діагноз «вкушені садна ділянки передньої черевної порожнини». Антирабічної вакцинації тимчасово не потребує. Необхідне ветеринарне спостереження за твариною протягом 10 діб до 01.09.2021. Рекомендовано: спостереження у хірурга у поліклініці за місцем мешкання, вирішити питання стосовно вакцинації ПА та ППС (т. 1, а.с. 25).

Відповідно до висновку фахівця з питань судово-медичної експертизи № 1003-2021 від 09.09.2021, у ОСОБА_3 мали місце тілесні ушкодження у вигляді саден на передній черевній стінці у навколопупковій ділянці праворуч. Дане ушкодження утворилося від дії тупого твердого предмету, індивідуальній особливості діючої поверхні якого не відобразились, за механізмом удару-тертя-ковзання, та, враховуючи його морфологічні ознаки, могло бути отримане у строк, на який вказує освідуваний. За ступенем тяжкості вказане тілесне ушкодження відноситься до легких тілесних ушкоджень (т. 1, а.с. 24).

За змістом мотивувальної частини висновку (розділ «Обставини справи») ОСОБА_3 повідомив, що 25.08.2021 близько 17:40 год. у АДРЕСА_2 , біля кіоску «Кулінічі», великий собака (кому він належить не знає) встав на задні лапи, передніми лапами ударив його у живіт, від чого він упав на землю на спину, собака вкусив його один раз в області живота.

Наявність у ОСОБА_3 вказаних саден на животі підтверджується також наданими позивачкою фотографіями (т.1, а.с.28, 29).

Згідно з консультативним висновком спеціаліста лікаря невролога КНП «МДЛ № 5» ХМР від 04.09.2021, ОСОБА_7 встановлено діагноз : ММД, синдром гіперзбудливості, невротичні реакції. Рекомендації лікаря нагляд невролога за місцем мешкання, консультація психолога, ліки «необут» (3 дні, 1 місяць, 7 днів зі зміною режиму прийому), «сілента» (3 курси по 14 днів з перервами по 14 днів), «гамалате В6» (3 дні, 3 дні, 1 місяць, 5 днів, 5 днів зі змінами режиму прийому) (т.1, а.с.22).

Відповідно до висновку про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку особи від 18.04.2023 № ІРЦ-85070/2023/399278, ОСОБА_5 відчуває себе пригнічено, боязко. Має розлади харчової поведінки (переїдання) та порушення сну (часті просинання серед ночі). Може виникати паніка, крики, сльози (т.1, зворотній бік а.с.33).

Відповідно до квитанцій № 58072359 від 09.09.2021 та № 58072360 від 09.09.2021, ОСОБА_1 сплачено за проведення судово-медичної експертизи 235,12 грн. та комісію в сумі 25,00 грн. (т.1, а.с.11).

Крім того, позивачкою надано до матеріалів справи копії чеків на придбання ліків «необут», «сілента», «сундекіл мазь» в аптеці ТзОВ «Подорожник Харків» : від 05.09.2021 на суму 57,50 грн., 419,98 грн., 523,96 грн., від 21.10.2021 на суму 206,00 грн., всього на суму 1207,44 грн. (т.1, а.с.8).

Наданими позивачкою копіями накладних та чеків АТ «Укрпошта» підтверджується понесення ОСОБА_1 витрат на листування з ОСОБА_2 (чек від 03.11.2022 на суму 51,00 грн. та накладна від 03.11.2022, чеки від 31.08.2022 на суму 60,00 грн., 3,00 грн., накладна від 31.08.2022), Полтавським апеляційним судом (чеки від 06.09.2022 на суму 65,00 грн. та 6,00 грн., накладна від 06.09.2022, чек від 29.09.2022 на суму 65,00 грн., накладна від 29.09.2022), Київським районним судом м. Полтави (чек від 03.11.2022 на суму 65,00 грн., накладна від 03.11.2022), всього на суму 315,00 грн. (т.1, а.с.13-16).

Надана позивачкою копія чеку ТОВ «АРС-2015» «Медичний центр сімейної реабілітації» від 04.09.2021 на суму 380,00 грн. судом не береться до уваги, оскільки з нього не вбачається, хто і яку саме діагностику проходив, і яким чином вона стосується обставин даної справи (т.1, а.с.9).

Надана позивачкою електронна квитанція ТОВ «Нова Пей» від 14.02.2023 на суму 55,00 грн. також не береться судом до уваги в якості доказу понесення позивачкою матеріальної шкоди, оскільки з неї не вбачається, за що саме сплачені кошти ОСОБА_1 (т.1, а.с.12).

Надані позивачкою копії рахунків на послуги таксі від 09.12.2021 на суму 98,00 грн., від 16.09.2021 на суму 100,00 грн., від 08.12.2021 на суму 32 грн., від 14.12.2021 на суму 59,00 грн. не підтверджують понесення витрат у зв`язку з неправомірними діями ОСОБА_2 , наслідком яких стало заподіяння ОСОБА_7 легких тілесних ушкоджень. Жодного зв`язку вказаних адрес з адміністративними або лікувальними установами, які змушені були відвідувати ОСОБА_1 та дитина, позивачкою не доведено.

Крім того, ОСОБА_1 надано до матеріалів справи копії товарних чеків на придбання дисків CD-R: від 03.09.2022 на придбання дисків у кількості 5 штук на суму 50,00 грн. від 07.03.2023 на придбання дисків у кільості 2 штуки на суму 20,00 грн.

Разом з тим, позивачкою було надано разом із позовною заявою лише два диски, при цьому, не надано доказів на підтвердження зв`язку між неправомірними діями ОСОБА_2 , за які його було притягнуто до адміністративної відповідальності, та цими дисками.

Інших доказів понесення матеріальних витрат внаслідок заподіяння дитині ОСОБА_7 укусу собаки, власником якого є ОСОБА_2 , позивачкою до матеріалів справи не надано.

Отже, матеріалами справи підтверджується понесення ОСОБА_14 матеріальних витрат на проведення судово-медичної експертизи в сумі 260,12 грн., на придбання ліків за призначенням лікаря на суму 1207,44 грн., поштових витрат на суму 315,00 грн., всього в загальній сумі 1782,56 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.12.2021 ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07.12.2021, виходячи зі змісту якої, у протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 за ч.2 ст.154 КУпАП, складеному 24.09.2021, ОСОБА_2 25.08.2021 о 18.30 год., знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , порушив правила вигулу собак, внаслідок чого ОСОБА_15 , 2010 року народження, були спричинені тілесні ушкодження (т.1, а.с.184-186).

24.09.2021 ОСОБА_2 (проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) було подано пояснення на ім`я начальника управління поліції № 2 м. Харкова, в яких зазначено, що 25.08.2021 близько 18 год. 30 хв. він прямував на вигул собаки в паркову зону, несподівано, з криками, розмахуючи руками, з боку перехрестя вибігли підлітки та, не реагуючи на зауваження щодо обережної поведінки біля собаки, налетіли на нього на вузькій ділянці дороги. Після цього вони сіли в маршрутку та поїхали. Скандала ніякого не було, претензій ніхто не пред`являв. На той момент ОСОБА_2 жодних тілесних ушкоджень не бачив (т.1, а.с.211).

Крім того, ОСОБА_2 було подано пояснення на ім`я начальника РУП № 2 ГУНП в Харківській області, згідно з якими 25.08.2021 він вигулював собаку сам (а.с.215).

Відповідно до відповіді Харківського районного управління полції від 24.11.2021 № 2938/3025/119-68/04 на звернення ОСОБА_1 , перевірка викладених у цих зверненнях відомостей проведена в порядку Закону України «Про звернення громадян», під час якої факту кримінального правопорушення встановлено не було. Протокол складався на власника собаки ОСОБА_2 у зв`язку з тим, що під час опитування вищевказаний громадянин повідомив, що 25.08.2021 за адресою : АДРЕСА_2 , приблизно о 17:00 год., саме він вигулював свого собаку, без намордника, під час перевірки встановити жінку на ім`я ОСОБА_10 не представилось можливим. Згідно постанови Орджонікідзевського районного суду м. Харкова матеріали адміністративного правопорушення за ч.2 ст.154 КУпАП стосовно ОСОБА_2 були направлені до ХРУП № 2 для належного оформлення, а саме, в протоколі не було вказано, які саме правила вигулу собак порушив ОСОБА_2 , а саме, не вказано було «вигул собаки без намордника». Після дооформлення матеріали адміністративного правопорушення були направлені до суду (т.1, а.с.216).

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч.1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст.1187 ЦК України).

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч.5 ст.1187 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1199 ЦПК України у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я малолітньої особи фізична або юридична особа, яка завдала цієї шкоди, зобов`язана відшкодувати витрати на її лікування, протезування, постійний догляд, посилене харчування тощо.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Враховуючи, що вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення ч.2 ст.154 КУпАП (порушення вигулу собак), внаслідок якої малолітньому ОСОБА_3 заподіяно тілесні ушкодження, встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили, беручи до уваги, що збитки, завдані ОСОБА_1 як матері малолітнього ОСОБА_3 , відповідачем добровільно не відшкодовано на час розгляду справи, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди в розмірі завданих збитків у розмірі 1782 грн. 56 коп.

Надані позивачкою аудіозаписи розмов з жінкою, яку позивач ідентифікує як ОСОБА_16 , та з чоловіком, якого позивачка ідентифікує як відповідач ОСОБА_2 , судом не можуть бути взяті до уваги в якості належного та допустимого доказу, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

У відповідності до ст. 307 ЦК України фізична особа може бути знята на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку лише за її згодою. Згода особи на знімання її на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку припускається, якщо зйомки проводяться відкрито на вулиці, на зборах, конференціях, мітингах та інших заходах публічного характеру.

Фізична особа, яка погодилася на знімання її на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку, може вимагати припинення їх публічного показу в тій частині, яка стосується її особистого життя. Витрати, пов`язані з демонтажем виставки чи запису, відшкодовуються цією фізичною особою.

Знімання фізичної особи на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку, в тому числі таємне, без згоди особи може бути проведене лише у випадках, встановлених законом.

Враховуючи, що позивачем не надано доказів того, що особи, розмови з якими зафіксовано на відеозаписі, є саме відповідачем ОСОБА_2 та жінкою на ім`я ОСОБА_10 , яку позивач вважає дружиною ОСОБА_2 , а також того, що ці особи надали дозвіл на аудіо запис розмови з ними, суд не може взяти ці аудіозаписи до уваги в якості належного та допустимого доказу.

Доводи відповідача про відсутність у нього собаки, та як наслідок відсутність підстав для відшкодування матеріальної та моральної шкоди ОСОБА_3 та ОСОБА_1 суд відхиляє, оскільки у власноручно написаних письмових поясненнях на ім`я начальника Харківського районного управління поліції № 2 ОСОБА_2 підтвердив наявність у нього собаки та те, що він вигулював собаку 25.08.2021 близько 18 години.

При цьому, постановою Київського районного суду м. Харкова від 21.12.2022 по справі № 644/9556/21, яка набрала законної сили, підтверджено факт порушення ОСОБА_2 правил вигулу собак, внаслідок чого ОСОБА_3 , 2010 року народження, було спричинено тілесні ушкодження.

Твердження відповідача на те, що вказана постанова була прийнята з порушенням конституційних прав особи, яка не змогла дістатися до суду під час війни, судом не беруться до уваги, оскільки вказана постанова набрала законної сили, при цьому, виходячи з дати набрання законної сили (03.01.2023), ОСОБА_2 вона оскаржена не була. Як вбачається зі змісту постанови, ОСОБА_2 двічі не прибув у судове засідання, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.

Посилання відповідача на розбіжність між датою і часом вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП, зазначеними у постанові Київського районного суду м. Полтави (24.08.2021 о 18 год. 30 хв.), та датою і часом події, яку позивачка вважає підставою для відшкодування матеріальної та моральної шкоди (25.08.2021 о 17 годині), суд відхиляє, оскільки безпосередньо сам ОСОБА_2 у власноручних письмових поясненнях визнав факт вигулу ним собаки 25.08.2021 близько 18 год. 30 хв., та зустріч з підлітками, які пробігали біля собаки, розмахуючи руками.

При цьому, суд відмічає, що виходячи зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_1 , у протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 та постанови Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07.12.2021 по справі № 644/9556/21 було зазначено про вчинення ОСОБА_2 порушення правил вигулу собак саме 25.08.2021.

Доводи відповідача про відсутність у нього дружини судом до уваги не беруться, оскільки судовим рішенням, яке набрало законної сили - постановою Київського районного суду м. Полтави від 21.12.2022 по справі № 644/9556/21 встановлено вину саме відповідача ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП, внаслідок чого малолітньому ОСОБА_3 було заподіяно тілесні ушкодження. З огляду на викладене, факт наявності чи відсутності у ОСОБА_2 дружини не має значення для встановлення підстав для відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Пояснення громадян ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 судом не беруться до уваги, оскільки вказані особи не мають у даній цивільній справі жодного процесуального статусу. Клопотань про виклик та допит їх у якості свідків ані відповідачем, ані позивачем заявлено не було, вказані особи не були попереджені до кримінальної відповідальності за давання завідомо неправдивих показань і приведені до присяги, та не підтвердили змісту своїх пояснень у судовому засіданні.

Щодо доводів відповідача про перевищення судом 30-денного строку розгляду справи, установленого частиною 2 статті 210 ЦПК України, суд зазначає, що такі доводи не є підставою для відмови в позові.

Твердженням ОСОБА_2 про подачу позовної заяви з порушенням правил територіальної підсудності не за місцем знаходження відповідача було надано судом в ухвалі від 27.07.2023, якою відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про передачу справи за підсудністю до Первомайського міськрайонного суду Харківської області.

Повторного клопотання про передачу справи за територіальною підсудністю відповідач до суду не подав.

Доводам відповідача про відсутність на позовній заяві ОСОБА_1 дати її подання була надана оцінка під час розгляду судом у судовому засіданні відповідного клопотання, викладеного у відзиві на позов. За результатами розгляду вказаного клопотання було постановлено ухвалу, якою відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залишення без руху або повернення позовної заяви ОСОБА_1 ..

З огляду на викладене, ані доводи про порушення правил територіальної підсудності, ані доводи про незазначення ОСОБА_1 у позовній заяви дати подачі останньої, не є підставою для відмови в позові.

Крім того, суд зауважує, що відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з п.п.1, 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як зазначено у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пункт 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснює, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Надаючи оцінку вимогам позивачів про відшкодування моральної шкоди, суд зауважує, що несподіваний укус великого собаки, який перебував без господаря та без намордника, сам по собі є травматичним для дитини, яка фактично залишилась беззахисною у складній для неї ситуації, та є підставою для відшкодування їй моральної шкоди.

Крім того, внаслідок вчиненого ОСОБА_2 адміністративного правопорушення було завдано шкоду здоров`ю малолітнього ОСОБА_3 , при цьому, наявність тілесних ушкоджень у останнього та їх зв`язок із вчиненим адміністративним правопорушенням підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили, та висновком фахівця з питань судово-медичної експертизи від 09.09.2021 № 1003-2021.

Як пояснив малолітній ОСОБА_3 у судовому засіданні, після укусу собаки 25.08.2021 у нього тиждень боліло місце укусу, та близько трьох тижнів він перебував у пригніченому стані.

Наявним в матеріалах справи висновком лікаря-невролога від 04.09.2021 підтверджується виникнення у малолітнього ОСОБА_3 невротичних реакцій невдовзі після подій, що сталися 25.08.2021, та наявність медичного призначення на прийом ліків і консультацію психолога.

Як вбачаєься з медичного призначення та наявних в матеріалах справи чеків на придбання ліків, дитина була змушена тривалий час (протягом більше ніж трьох місяців) вживати ліки.

Висновком про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку особи від 18.04.2023 № ІРЦ-85070/2023/399278 підтверджується, що і станом на 2023 рік ОСОБА_5 відчуває себе пригнічено, боязко, має розлади харчової поведінки (переїдання) та порушення сну (часті просинання серед ночі). Може виникати паніка, крики, сльози (т.1, зворотній бік а.с.33).

Крім того, малолітній ОСОБА_3 був змушений відвідувати лікаря-рабіолога, який повідомив про необхідність робити щеплення від сказу, та пройшов процедуру судово-медичної експертизи, що також є неприємним для дитини і потягло за собою зміну її звичного способу життя.

Також слід відмітити, що напад собаки відбувся у день народження дитини, - ІНФОРМАЦІЯ_4 , безпосередньо перед тим, як малолітній ОСОБА_3 разом з матір`ю та друзями збирався їхати на святкування свого Дня народження у кафе, тому суд вважає слушними доводи позивачки про те, що внаслідок нападу собаки було зіпсоване настрій дитини та сімейне свято.

Напад собаки та заподіяння тілесних ушкоджень малолітньому ОСОБА_3 негативно вплинуло як на психологічний стан як дитини, яка перебуває на обліку у лікаря-невролога з діагнозом «Мінімальна мозкова дисфункція» (висновок від 04.09.2021), так на психологічний стан його матері, пов`язаний з хвилюванням за здоров`я сина та його психологічний стан.

Крім того, суд вважає обґрунтованими доводи позивачки про перенесений стресс, викликаний тривалим перебуванням у стані невизначеності щодо необхідності робити щеплення дитині, на яких наголошував лікар-рабіолог (ПА та ППС), фактично, щеплення від сказу, та які погано переносяться і могли вкрай несприятливо відбитися на здоров`ї дитини.

У свою чергу, відповідач, як власник собаки, не здійснив дій, які б усунули цей стан невизначеності, та дали можливість позивачці невідкладно прийняти рішення про відмову від щеплень (у разі, якщо собака вчасно щеплений та/або здоровий).

Зокрема, відповідач мав можливість, як того вимагала позивачка, повести собаку на обстеження до ветеринара, отримати і надати ОСОБА_1 відповідну довідку про здоров`я собаки, яка б свідчила про відсутність необхідності робити щеплення дитині, однак, відповідач такою можливістю не скористався. Не відмовляючи позивачці прямо у наданні необхідних документів на підтвердження здоров`я собаки та вчасного проходження нею необхідних щеплень, ОСОБА_2 не надав ОСОБА_1 жодних документів, крім паспорта собаки зі щепленням, датованим 2019 роком, та не вчинив жодних дій для того, щоб заспокоїти ОСОБА_1 як матір дитини, підтвердивши їй відсутність необхідності робити щеплення від сказу.

Доказів того, що ОСОБА_2 як власником собаки було вчасно зроблено необхідні щеплення для собаки та пред`явлено позивачці відповідне підтвердження, до суду не надано.

Як зазначила позивачка у судовому засіданні, внаслідок безвідповідальної поведінки відповідача вона змушена була постійно телефонувати власникам собаки, вимагаючи, щоб вони пішли до лікаря і взяли довідку про те, що собака здоровий, власники собаки не відмовляли ОСОБА_1 , однак, жодних заходів не вживали. На 11-й день ОСОБА_1 побачила цього собаку, який йшов разом із господарями, побачила, що собака здоровий, та після цього поїхала до лікаря-рабіолога та написала відмову від щеплень.

Оскільки документів на підтвердження стану здоров`я та вчасного щеплення собаки відповідач позивачці не надав, певний час ухилявся від вирішення цього питання, матеріальної та моральної шкоди ОСОБА_1 добровільно не відшкодував, це потягло за собою звернення її до суду з даним позовом.

Крім того, внаслідок неправомірних дій ОСОБА_2 позивачка була змушена звертатися до поліції, працівники якої склали протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 та направили його до суду, потім відвідувати судові установи, спочатку Орджонікідзевський районний суд м. Харкова, потім Полтавський апеляційний суд, потім - Київський районний суд м. Полтави, що потягло за собою певні часові затрати, необхідність відлучатися з роботи та їхати в інше місто.

При цьому, як вбачається зі змісту постанови Київського районного суду м. Полтави від 21.12.2021, ОСОБА_2 повторно не прибув у судове засідання по розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно нього за ч.2 ст.154 КУпАП.

ОСОБА_1 , як законний представник потерпілого малолітнього ОСОБА_3 , з`явилася до суду, який розміщується на території іншої області.

Загалом провадження по розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 , з моменту складення стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення (24.09.2021) до моменту винесення у справі остаточного судового рішення (21.12.2022) тривало більше року та двох місяців., протягом цього періоду ОСОБА_1 разом із дитиною ОСОБА_3 повинні були брати участь у судових засіданнях.

Крім того, внаслідок подій, що мали місце 25.08.2021, ОСОБА_1 була змушена витрачати додаткові кошти на ліки для дитини, відвідувати разом з нею лікарів, психолога та установу судово-медичної експертизи.

Враховуючи викладене, суд вказує важає обґрунтованими доводи позивачки про суттєву зміну звичного укладу життя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 внаслідок вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП, протягом тривалого часу та вказує на наявність підстав для відшкодування моральної шкоди ОСОБА_3 та ОСОБА_1 особою, яка її завдала відповідачем ОСОБА_2 ..

Відповідно до ч.2 ст.3, ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та диспозитивності.

Згідно з ч. 2 ст. 12, ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За приписами ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 3 ст. 83 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2 ст. 13 ЦПК України).

У ч. 2 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Суд зазначає, що позивачкою доведено факт заподіяння їй та її малолітньому сину моральної шкоди, їй особисто як законному представнику також і матеріальної шкоди, внаслідок неправомірних дій відповідача ОСОБА_2 .. У свою чергу, відповідач, заперечуючи проти позову, не надав доказів, які б виключили наявність підстав для відшкодування ним матеріальної та моральної шкоди ОСОБА_1 та її малолітньому сину ОСОБА_3 ..

Водночас, надаючи оцінку заявленому розміру моральної шкоди, суд відмічає, що малолітньому ОСОБА_3 , згідно з висновком експерта, було заподіяно легкі тілесні ушкодження у вигляді саден на передній поверхні живота, які не потягли тривалого розладу здоров`я (менше 6 діб).

Крім того, суд враховує, що відповідач ОСОБА_2 не працює, є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою Центру надання адміністративних послуг в м. Первомайський від 12.08.2022 № 6341- (а.с.95).

З урахуванням наданих сторонами доказів та обставин, установлених в ході судового розгляду, суд вважає, що характеру правопорушення, внаслідок якого була завдана шкода ОСОБА_3 , глибині фізичних та душевних страждань останнього, а також вимогам розумності та справедливості відповідає сума моральної шкоди у розмірі 8000,00 грн., яку слід стягнути з відповідача на користь малолітнього ОСОБА_3 , та у розмірі 7000,00 грн., які слід стягнути на користь позивачки ОСОБА_1 , а отже, позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 на користь малолітнього ОСОБА_3 та ОСОБА_1 моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

За приписами ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.2, п.7 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Згідно зі ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, підлягає сплаті судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання фізичною особою до суду позову немайнового характеру - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, враховуючи дату подання цього позову 12.05.2023, суму заявлених позовних вимог (32566,44 грн.), судовий збір, який би підлягав сплаті за подачу даного позову (без урахування вимог п.2, п.7 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір») склав би 1073,60 грн. (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

З огляду на вимоги ч.1 ст.141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, беручи до уваги, що позовні вимоги до ОСОБА_2 задоволено судом на 54%, з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути судовий збір у дохід державного бюджету в розмірі 579,44 грн. (1073,60 грн. х 54%).

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про закриття провадження у справі відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою : АДРЕСА_4 , зареєстрований як внутрішньо переміщена особа за адресою : АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою : АДРЕСА_6 , зареєстрована як внутрішньо переміщена особа за адресою : АДРЕСА_7 ) грошові кошти в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 1782 (одна тисяча сімсот вісімдесят дві) грн. 56 коп..

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою : АДРЕСА_4 , зареєстрований як внутрішньо переміщена особа за адресою : АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою : АДРЕСА_6 , зареєстрована як внутрішньо переміщена особа за адресою : АДРЕСА_7 ) грошові кошти в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 7000 (сім тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою : АДРЕСА_4 , зареєстрований як внутрішньо переміщена особа за адресою : АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_3 (зареєстрований за адресою : АДРЕСА_8 , зареєстрований як внутрішньо переміщена особа за адресою : АДРЕСА_7 ) грошові кошти в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 8000 (вісім тисяч) грн. 00 коп.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою : АДРЕСА_4 , зареєстрований як внутрішньо переміщена особа за адресою : АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ) в дохід держави (Отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, Банк отримувач Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача UA026001, Код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір у сумі 579 (п`ятсот сімдесят дев`ять) грн. 74 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду через Богодухівський районний суд Харківської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 , зареєстрована як внутрішньо переміщена особа за адресою : АДРЕСА_7 .

Позивач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою : АДРЕСА_8 , зареєстрований як внутрішньо переміщена особа за адресою : АДРЕСА_7 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований за адресою : АДРЕСА_4 , зареєстрований як внутрішньо переміщена особа за адресою : АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 10.10.2023.

Суддя О.С. Сеник