Справа № 308/2292/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

10 жовтня 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Бедьо В.І.,

при секретарі судового засідання Шовак А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгороді, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Виконавчий комітет Чопської міської ради, про позбавлення батьківських прав, -

В СТ А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з вказаним позовом, який мотивує тим, що 10.02.2005 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , було укладено шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в шлюбі народився син ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_4 .

24.07.2014 року рішенням Ужгородського міськрайонного суду в справі № 308/7702/14-ц шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, дітей залишено проживати разом з матір`ю, з батька дітей стягнуто аліменти в сумі 643 грн. на кожну дитину.

Однак, відповідач з 2011 року своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей не виконує, ухиляється від будь-якого спілкування з ними.

25.07.2014 року рішенням Ужгородського міськрайонного суду в справі № 308/7295/14-ц позивачу надано дозвіл на оформлення паспортів для виїзду закордон дітей без згоди та супроводу батька.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування , всі обставини свідчать про те, що батько дітей свідомо ухиляється від їх виховання вже більше 10 років, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дітьми, навіть не телефонує, не підтримує взагалі матеріально. На підставі вищезазначеного, орган опіки і піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав гр. ОСОБА_2 , 1972 року народження, відносно неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак подавдо суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю. Проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 , у судове засідання не з`явився повторно, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в т.ч. шляхом розміщення повідомлення на офіційному веб сайті судової влади України.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Відзиву у визначений судом строк відповідач не надіслав. Згідно з ч.8 ст.178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи вищенаведене, суд у відповідності до ст.ст. 211,223 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу у відсутність учасників справи, на підставі наявних у суду матеріалів. Крім того, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в шлюбі народився син ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_4 .

24.07.2014 року рішенням Ужгородського міськрайонного суду в справі № 308/7702/14-ц шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, дітей залишено проживати разом з матір`ю, з батька дітей стягнуто аліменти в сумі 643 грн. на кожну дитину .

Однак, відповідач з 2011 року своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей не виконує, ухиляється від будь-якого спілкування з ними.

При цьому, будь-яких перешкод для спілкування з дітьми не встановлено.

Разом з тим, відповідно до висновку №03-15/1568 від 31.05.2023 року, орган опіки і піклування виконавчого комітету Чопської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав гр. ОСОБА_2 , 1972 року народження, відносно неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Статтею 150 СК України встановлено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є не право згідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно статтей 9,18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991р., № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Приписами вказаної Конвенції, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції «Про здійснення дітей», ратифікованої Україною 03.08.2006 р., Конвенції «Про юрисдикцію, право, яке признається, виконується та співробітництво стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей», ратифікованої Україною 14.09.2006 р., гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст. 150 СК України.

За змістом роз`яснень, викладених у п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усунення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини, тобто якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Суд вважає доведеним, що відповідач протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своїх неповнолітніх дітей, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, не займається їх вихованням, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу.

Згідно з вимогами ст.19 Сімейного Кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, які подають суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших документів та обставин, які стосуються справи.

Враховуючи наведені вище встановлені судом фактичні обставини справи, зокрема і висновок виконавчого комітету органу опіки та піклування Ужгородської міської ради та в інтересах майбутнього дітей, суд вважає, що позовні вимоги слід задоволити та позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , 1972 року народження, відносно неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, у відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з ОСОБА_2 , 1972 року народження належить стягнути на користь ОСОБА_1 , судові витрати у розмірі 1073,60 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 259, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задоволити.

Позбавити ОСОБА_2 , 1972 року народження батьківських прав відносно неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , 1972 року народження на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі - 1073.60 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області.

Суддя Бедьо В.І.