Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Номер провадження 2/229/1493/2023

Справа № 219/9162/20

03 жовтня 2023 року Дружківський міський суд Донецької області в складі:

судді Лапченко О.М.,

за участі секретаря Терещенко С.В.,

представника позивача Танких Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Дружківка Донецької області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору б/н від 27.10.2011 року в розмірі 13 288,77 грн. та судові витрати в розмірі 2 102 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 27.10.2011 року та отримав кредит. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на офіційному сайті банку, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у вищевказаному розмірі, проте, відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, у зв`язку з чим за кредитним договором станом на 14.09.2020 року має заборгованість в розмірі 13 288,77 грн., яка складається з наступного: 13 288,77 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 2 397,64 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 2 508,29 нарахована пеня. Позивач просить позов задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача заборгованість за кредитом у розмірі 13 288,77 грн. та судові витрати у розмірі 2 270 грн.

В ході розгляду справи від представника позивача до суду надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, згідно якої вказано, що позивач бажає змінити розмір позовних вимог та стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Договором б/н від 21.10.2011 року в сумі 10 780, 48 грн., яка складається з наступного: 8 382,84 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 2 397,64 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625, а також понесені позивачем судові витрати.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 20 жовтня 2020 року відкрите провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача в судовому засіданні на позовних вимогах наполягав, просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Сілантьєв Д.А. в судове засідання не з`явилися, про дату, час, місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Від відповідача на адресу суду надійшли заперечення на позовну заяву, згідно яких зазначено, що він позовні вимоги не визнає, просить про застосування строку позовної давності. Крім того, вказав, що згідно з розрахунком позивача станом на 16.09.2017р. (якщо відняти три роки від дати подачі позову) його заборгованість за кредитом складає 5 451,33 грн. На дату подачі позивачем позовної заяви на 16.09.2020 р заборгованість за тілом кредиту складає 8 382,84 грн. Якщо відняти від більшої суми меншу, то виходить 2 931,51 грн - заборгованість по тілу кредиту в межах позовної давності (з 16.09.2017 по 16.09.2020 р.). Однак і цю суму, та навіть більше, він вже давно виплатив позивачу, що підтверджується розрахунком позивача та його чеками: 04.10.2017 р. сплачено позивачу 358,90 грн.; 26.01.2018р. сплачено 1 406,50 грн.; 02.03.2018 р. сплачено 1 000,00 грн,: 13.07.2018р. сплачено 306,00 грн.; 21.07.2018 р сплачено 792,49 грн.; 16.10.2018 р. сплачено 1 700,41 грн.; 26.12.2018 р. сплачено 190,00 грн.; 07.03.2019 р. сплачено 2 100,00 грн.; а всього на загальну суму 8 764,30 грн. (з 16.09.2017 по 16.09.2020 р.). На підставі наведеного вважає, що вже давно виплатив позивачу тіло кредиту. Відповідно до ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» нарахування та стягнення штрафу та пені в зоні ООС (АТО) (до якої входить м.Бахмут) забороняється. Просив суд розглянуто цивільну справу без його участі, але з урахуванням його письмових заперечень, застосувати до позовних вимог позивача строки позовної давності та відмовити йому у задоволенні його позовних вимог.

Від представника позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, згідно якої зазначено, що сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Крім того, Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку. Відповідач підписанням Анкети-заяви позичальника приєднався до Умов та Правилами надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг. Зазначив, що Банком надано до суду виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку Універсальна, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором (погашення відображені в графі «Сума погашення за наданим кредитом»). Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку Відповідача баланс станом на дату укладання договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції). Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами по справі. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, таким чином між банком і відповідачем було укладено договір, який ніким не оспорений, а отже є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача. Відповідач станом на 14.09.2020 року має заборгованість в розмірі 13 288,77 грн., яка складається з наступного: 13 288,77 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 2 397,64 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 2 508,29 нарахована пеня. В матеріалах справи відсутні будь-які належні докази погашення кредитної заборгованості за договором. Враховуючи норми закону та докази що містяться в матеріалах справи можна дійти висновку, що правовідносини між сторонами тривають й належним чином зобов`язання не виконані та кредитором не прийняті. Щодо застосування строку позовної давності зазначив, що на підтвердження використання кредитного карткового рахунку банком надана виписка, яка відповідно до п. 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженим постановою Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій чи електронній формі) з особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунка, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунка. Відповідно до виписки по рахунку вбачається активне використання відповідачем кредитного рахунку (наприклад, 13.08.2016 розрахування у торговельній мережі, 31.12.2015 зняття готівки у банкоматах, 26.12.2018 поповнення кредитного рахунку). Вказані операції підтверджують надання банком кредитного ліміту, його використання відповідачем та сплату відсотків за його користування. Зазначив, що відповідачем дійсно були вчинені дії, що свідчать про визнання ним свого боргу перед Банком. Так, згідно виписки Клієнт неодноразово здійснював погашення заборгованості, останнє з яких було внесено 07.03.2019 р., підтвердженням є виписка з рахунку, та про що особисто заявляє відповідач. Позивач же звернувся до суду з позовом до відповідача 28.09.2020 року до спливу строку позовної давності. У зв`язку з цим, обставини, на які відповідач посилається, не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду. Відповідач належним чином свої зобов`язання за Кредитним договором не виконав, тому представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги Банку в повному обсязі.

Представником відповідача адвокатом Сілантьєвим Д.А. до суду надані письмові пояснення, згідно яких зазначено, що позовні вимоги є необґрунтованими та незаконними, оскільки відповідачем при зверненні до суду не дотримані строки позовної давності. Згідно з розрахунком позивача станом на 16.09.2017 р. (якщо відняти три роки від дати подачі позову в межах строків позовної давності) заборгованість ОСОБА_1 перед банком, за даним кредитом, по тілу кредиту складає всього 5 451,33 грн. Однак і цю суму, ОСОБА_1 вже давно виплатив позивачу, що підтверджується розрахунком позивача та наданими суду чеками. Зауважив, що позивач не надав суду належний, правильний, прозорий, зрозумілий розрахунок з приводу нарахування та стягнення заборгованості на підставі ст.625 ЦК України. В розрахунку незрозуміло які індекси інфляції застосовував позивач за весь час прострочення для кожного простроченого платежу, а також не вказано як позивач вираховував три проценти річних від простроченої суми заборгованості за кожним простроченим платежем. Одних цифр, вказаних позивачем на власний розсуд, у таблиці не є належним розрахунком суми заборгованості. 3 цих підстав дані позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 27.10.2011 року ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку б/н, у якій зазначив свої персональні дані. У заяві, підписаній відповідачем, останній підтвердив факт ознайомлення і згоди з Договором про надання банківських послуг, а також підтвердив факт отримання ним інформації про умови кредитування в ПриватБанку (а.с.11,120).

14.06.2018 року відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (скорочена назва ПАТ КБ «ПриватБанк») на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (скорочена назва АТ КБ «ПриватБанк»).

Відповідач підписав анкету-заяву, що свідчить про погодження з його умовами, на момент розгляду справи є дійсною, підписаною відповідачем з метою реального настання прав та обов`язків.

Зазначене свідчить про обізнаність відповідача з порядком та умовами погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплати нарахованих за період користування кредитом відсотків та інших платежів.

Відповідач зобов`язався на підставі п. 2.1.1.5.5 Договору погашати заборгованість за Кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором; слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 Договору, а у разі невиконання зобов`язань за Договором, у відповідності до п. 2.1.1.5.6, на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредит та Овердрафту), оплати Винагороди Банку.

Відповідно до п. 2.1.1.3.3 Договору Відповідач доручив Банку списувати з карткового рахунку сум грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначену Тарифами при настанні термінів платежу, а при виникненні боргових зобов`язань згідно п.п. 2.1.12.9 Договору, списувати будь-якого рахунку відкритого в Банку (у т.ч. з карткового рахунку) грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов`язань, у тому числі Мінімального обов`язкового платежу. Списання коштів здійснюється відповідно до встановленого законодавством порядку.

Відповідач взяті на себе зобов`язання за договором належним чином не виконав.

З розрахунку заборгованості за договором та заяви представника позивача про зменшення розміру позовних вимог вбачається, що відповідач станом на 14.09.2020 року має заборгованість в розмірі 10 780,48 грн., яка складається з наступного: 8 382,84 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 2 397,64 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 (а.с.5-8, 94-99).

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) за кредитним договором банк чи інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства у строк, встановлений договором. Боржник зобов`язаний виконати своє зобов`язання, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не передбачено договором або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини 2 статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Щодо вимог відповідача та його представника про застосування строків позовної давності суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Тобто, позовна давність - це встановлений законом строк, протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати примусового здійснення або захисту свого права шляхом подання позовної заяви до суду.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч.1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Згідно ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч. 3 ст. 264 ЦК України).

Анкета-заява позичальника не містить встановленого графіку погашення кредиту, а також не встановлено кінцевого терміну погашення кредиту.

За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) у свої рішеннях надав тлумачення позовної давності, як законного права правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (пункт 570 рішення ЄСПЛ від 20 вересня 2011 року у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення ЄСПЛ від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, а тому перед застосуванням позовної давності належить з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право не було порушено, суд відмовляє у позові у зв`язку з його необґрунтованістю. У разі встановлення судом порушеного права, але позовна давність за такими вимогами сплила, про що заявила інша сторона, суд відмовляє у позові у зв`язку зі спливом позовної давності, як самостійної підстави, за відсутності визнаних судом поважних причин її пропуску, на які посилався позивач.

Відповідно до статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Підстави переривання позовної давності є вичерпними і розширеному тлумаченню не підлягають.

Однією із підстав переривання позовної давності є часткова сплата боржником основного боргу та/або сум санкцій.

Суд вважає доводи відповідача та його представника щодо спливу строку позовної давності такими, що не знайшли свого підтвердження, оскільки з виписки за договором № б/н станом на 15.09.2020 року вбачається, що відповідач активно користувався карткою та кредитним коштами (знімав готівку в банкоматі, сплачував за товари в касах магазинів, тощо) (а.с.45-46).

Як вбачається із матеріалів справи, а саме - з копії виписки за договором, відповідачем, зокрема, 07.03.2019 року здійснено часткове погашення заборгованості за наданим кредитом у сумі 2 100 грн. (а.с.5-8), що свідчить про переривання позовної давності в силу положень частини першої статті 264 ЦК України.

А тому нарахування заборгованості здійснено банком в межах строку позовної давності, так як банк до суду з даним позовом звернувся 02.10.2020 року.

Відповідач вказує, що суму заборгованості вже давно виплатив позивачу, що підтверджується розрахунком позивача та його чеками: 04.10.2017 р. сплачено позивачу 358,90 грн.; 26.01.2018р. сплачено 1 406,50 грн.; 02.03.2018 р. сплачено 1 000,00 грн,: 13.07.2018р. сплачено 306,00 грн.; 21.07.2018 р сплачено 792,49 грн.; 16.10.2018 р. сплачено 1 700,41 грн.; 26.12.2018 р. сплачено 190,00 грн.; 07.03.2019 р. сплачено 2 100,00 грн.; а всього на загальну суму 8 764,30 грн. (з 16.09.2017 по 16.09.2020 р.).

Між тим з наданих квитанцій незрозуміло призначення платежів, відповідачем не доведено, що кошти згідно цих квитанцій вносились саме на рахунки позивача за користування кредитним коштами за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 27.10.2011 року.

Отже, під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи, сторонам було надано всі можливості для заявлення необхідних клопотань та надання доказів, що підтверджується матеріалами справи.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором.

Відповідно до положень ч.3 ст. 12 та ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України).

Оскільки позовні вимоги задоволені в повному обсязі, суд відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати присуджує позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 2 102 грн.

Керуючись ст.ст. 39, 40, 41, 60, 61, 63, 65, 67, 68, 71, 72, 79, 526, 530, 546, 549, 1054, 1184 Цивільного кодексу України, ст.ст. 12, 81, 82, 141, 259, 264-265, 268, 356 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

у х в а л и в:

позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ) заборгованість за кредитним договором б/н від 27.10.2011 року в сумі 10 780 (десять тисяч сімсот вісімдесят) грн. 48 коп. та судові витрати в сумі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя - О.М.Лапченко