ПОСТАНОВА

Іменем України

09 жовтня 2023 року м. Кропивницький

справа № 398/2960/21

провадження № 22-ц/4809/1130/23

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С. І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С. М., Карпенка О. Л.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження, без повідомлення учасників справи, цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Гулян Яніни Вікторівни, яка представляє інтереси ОСОБА_2 , на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 червня 2023 року у складі судді Подоляк Я. М. і

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовної зави

В червні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 та просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі частини доходу (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дня подання заяви до суду.

Позовна заява мотивована тим, що від спільного проживання у зареєстрованому шлюбі у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народились діти: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

З січня 2021 року відносини між позивачем та відповідачем припинилися.

ОСОБА_2 не працює, має групу інвалідності, отримує дохід у вигляді пенсії, а стягнення за виконавчими документами з останнього не проводяться.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, а угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 червня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 щомісячно аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/2 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 23.06.2021 і до досягнення найстаршою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 . Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в сумі 1073 грн 60 коп.

Рішення суду мотивовано тим, що з метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів дітей, враховуючи їх вік, зважаючи на те, що між позивачем та відповідачем у позасудовому порядку не досягнуто домовленостей щодо утримання дітей, наявні підстави для задоволення позовних вимог.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі адвокат Гулян Я. В., яка представляє інтереси ОСОБА_2 , просить рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 червня 2023 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, щосуд першої інстанції неповно встановив обставини та дійшов хибних висновків щодо фактичного проживання дітей з матір`ю, внаслідок чого ухвалив незаконне та несправедливе рішення, яке порушує права дітей.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні безпідставно поcилався на рішення органу опіки та піклування, адже останнє втратило свою силу, з огляду на наявний спір щодо визначення місця проживання дитини, який розглядається судом.

Крім того, в судовому засіданні суду першої інстанції сторони визнали, що після прийняття органом опіки та піклування рішення про визначення місця проживання дітей з матір`ю, вони досягли домовленості про те, що діти проживатимуть у батьків почергово.

Не може вважатися належним доказом проживання дітей з матір`ю довідка Новопразького ЗДО «Рукавчика» від 06.12.2022 з огляу на те, що зазначена в ній інформація вказана виключно зі слів матері та на її прохання.

Довідка виконкому Новопразької селищної ради від 08.11.2021 № 1353 про склад сім`ї не має доказового значення, оскільки підставою для її надання була виключно наявна в селищній раді інформація про зареєстроване місце проживання дітей, при цьому перевірка фактичного місця проживання не здійснювалася.

Суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги заяви ОСОБА_2 щодо кількості днів проживання з ним дітей та пояснення самої ОСОБА_1 , яка визнала, що вона відмовилися розписуватися у зошиті в ті дні, коли бере дітей або повертає їх батькові.

Наявні в матеріалах справи висновки психолога, складені в різний час, містять інформацію про більшу прихильність дітей до батька, ніж до матері.

ОСОБА_2 вважає, що суд першої інстанції не дотримався принципу переваги інтересів дітей над інтересами батьків і ухвалив рішення в традиціях практики минулих періодів, фактично віддавши перевагу матері, без достатніх на те підстав.

Відзив на апеляційну скаргу

Від адвоката Харути В. А., яка представляє інтереси ОСОБА_1 , надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить залишити рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 червня 2023 року без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розгляд справи судом апеляційної інстанції

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 176 ЦПК України, у позовах про стягнення аліментів ціна позову визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, суд вирішив розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що позивач та відповідач з 24.04.2015 перебували у зареєстрованому шлюбі, що вбачається із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Виконавчим комітетом Новопразької селешної ради Олександрійського району Кіровоградської області 24 квітня 2015 року.

Від шлюбу сторони мають доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Виконавчим комітетом Новопразької селешної ради Олександрійського району Кіровоградської області 06 листопада 2015 року; доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим Олександрійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області від 20 липня 2017 року, та сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , виданим Виконавчим комітетом Новопразької селешної ради Олександрійського району Кіровоградської області 06 листопада 2015 року.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровградської області від 16 червня 2021 року шлюб між сторонами розірвано.

Рішенням виконавчого комітету Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області, як органу опіки та піклування від 14 липня 2021 року №48 затверджено висновок про доцільність визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , за адресою їх реєстрації: АДРЕСА_1 . Зобов`язано ОСОБА_1 забезпечити безперешкодне спілкування дітей з батьком.

Згідно з довідкою виконавчого комітету Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області від 08.11.2021 №1353 виданої ОСОБА_1 проте що вона дійсно зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та має наступний склад сім`ї: дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , дочка - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . Діти зареєстровані та проживають біля матері.

З відповіді служби у справах дітей Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області на адвокатський запит Харути В.А. від 12.12.2022 №1348 вбачається, що відповідно до рішення виконавчого комітету Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області, як органу опіки та піклування від 14 липня 2021 року №48 місцем проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , визначено місце реєстрації та фактичного проживання матері дітей ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 . Впродовж всього часу після прийняття відповідного рішення батько дітей, ОСОБА_2 , нехтував ним, систематично порушував прописані вимоги, а саме після зустрічей з дітьми не повертав їх за адресою проживання впродовж тривалого часу, не зважав на прохання матері дітей повернути їх. ОСОБА_1 зверталася до Новопразької селещної ради (11.11.2022, 17.11.2022) з письмовими заявами та неодноразово в телефонному режимі до начальника служби у справах дітей, щодо повернення дітей.

Згідно акту обстеження умов проживання № 100 від 07.12 2022 за адресою: АДРЕСА_2 за місцем фактичного проживання відповідача ОСОБА_2 , житло розміщене на 1-му поверсі одноповерхового будинку, складається з 4 спальних кімнат, кухні, ванної кімнати, двох камор, передпокоїв, коридору. Опалення парове. Вода заведена в будинок. Є сільгоспбудівлі на території подвір`я. Будинок цегляний. Умови проживання задовільні, в будинку чисто, тепло. Наявний запас продуктів харчування (крупи, овочі, м`ясо, молочні продукти, фрукти). Мають господарство: 2 корови, 3 телят. Обробляють огород. Для дітей маються місця для сну, шафи для одягу, письмовий стіл, комп`ютер з камерою. Діти мають одяг, взуття відповідно сезону. Одяг окремі комплекти в батька, окремі в матері, іграшки за віком, велосипеди в кожного, самокати. Стосунки у сім`ї дружні, теплі. Умови проживання дітей задовільні.

Згідно акту обстеження умов проживання №1 від 24 січня 2023 року за адресою: АДРЕСА_1 за місцем фактичного проживання позивачки ОСОБА_1 , житло розміщене на 1-му поверсі одноповерхового будинку, складається з 4 спальних кімнат, кухні, ванної кімнати, коридору. Опалення газове основне та пічне. Вода зі свердловини в дворі. Є сільгоспбудівлі. Будинок цегляний, вікна пластикові, територія огороджена. Умови проживання задовільні, в будинку чисто, тепло. Наявні всі необхідні для життя меблі, є побутова техніка. Запас продуктів харчування достатній ( овочі, м`ясо, риба, крупи, олія та інше). Має власне господарство: телиця, коза кури, качки, обробляє город. Стосунки у сім`ї дружні, теплі. Умови проживання дітей задовільні.

З висновку практичного психолога КУ «Інклюзивноресурсний центр» Олександрійської міської ради №398/3814/2124087/22-Вих від 23.12.2022 про психологічний стан малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , вбачається прихильність дітей до батька більш ніж до матері. Під час бесіди, з`ясувалося, що діти комфортно себе почувають поруч з батьком, тому що він разом з бабусею забезпечує дітей необхідними умовами (їжа, одяг, тепло). Дітям не вистачає уваги та спілкування з боку дорослих. Згідно з відповідям дітей можна сказати, що психологічна травма має місце та є порушення емоційно-вольової сфери, тому було запропоновано татові і бабусі приводити дітей до ІРЦ на корекційні заняття з практичним психологом. ОСОБА_6 має бажання спілкуватися з матір`ю, але розуміє, що мама не може забезпечити їй необхідних умов для гарманійного розвитку та навчання. Окрім того, мають місце негативні висновки про маатір, особливо з боку бабусі. Діти дослівно цитують слова бабусі.

Згідно характеристики на вихованицю Новопразького ЗДО «Рукавичка» Новопразької селещної ради Олександрійського району Кіровоградської області від 06.12.2022, ОСОБА_7 відвідує дитячий садок з 02.09.2019, але спочатку введення воєнного стану в Україні садок працює на дистанційній формі навчання. Дівчинка емоційно врівноважена, спокійна, доброзичлива та дисциплінована, слухає та виконує вказівки вихователя, серед дітей має обмежене коло друзів. Комуникативні навички розвинені. ОСОБА_8 володіє всіма навичками самообслуговування. Дитина ходить до дитячого садочка охайна. На даний час діти проживають разом з мамою, яка приділяє належну увагу вихованню та розвитку всіх дітей, та забезпечує всім необхідним для комфортного життя. Тато також приймає участь у вихованні дітей. Батьки завжди цікавляться життям дитини в групі, беруть активну участь у житті садочка. Ліза веде себе спокійно в присутності обох батьків, бажає спілкуватися і з мамою, і з татом.

Мотиви, з якихвиходитьапеляційний суд, та застосованінорми права

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Норми національного та міжнародного права вказують на те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, їхні найкращі інтереси повинні стояти понад усе, дитині має забезпечується такий захист, який є необхідним для її благополуччя.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з частиною другою, третьою статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до положень статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Обов`язок батьків по утриманню своїх дітей виникає з моменту народження дитини і зберігається до досягнення ним повноліття і являє собою, як моральний так і правовий обов`язок батьків.

Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За умовами частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом даної статті обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.

Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Крім того, відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У підпункті 1 пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Частина перша статті 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з частиною другою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Принцип змагальності під час розгляду справи судом визначає можливості й обов`язки сторін щодо доказування.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Матеріалами справи підтверджується, що згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Виконавчим комітетом Новопразької селешної ради Олександрійського району Кіровоградської області 24 квітня 2015 року позивач та відповідач з 24.04.2015 перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.7).

Від шлюбу сторони мають доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Виконавчим комітетом Новопразької селешної ради Олександрійського району Кіровоградської області 06 листопада 2015 року (а. с. 6); доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим Олександрійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області від 20 липня 2017 року (а. с. 5); сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , виданим Виконавчим комітетом Новопразької селешної ради Олександрійського району Кіровоградської області 06 листопада 2015 року (а.с. 4).

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровградської області від 16 червня 2021 року у справі № 398/1301/21 розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 24.04.2015 Виконавчим комітетом Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області, актовий запис № 9 (а. с. 23-24).

Відповідно до копії рішення виконавчого комітету Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області, як органу опіки та піклування від 14 липня 2021 року №48 затверджено висновок про доцільність визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою їх реєстрації: АДРЕСА_1 . Зобов`язано ОСОБА_1 забезпечити безперешкодне спілкування дітей з батьком (а.с.87, 146).

Згідно копій довідок виконавчого комітету Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області від від 04.06.2021 № 929 та від 08.11.2021 №1353, ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та має наступний склад сім`ї: дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , дочка - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . Діти зареєстровані, проживають біля матері та знаходяться на її утриманні (а.с. 3, 58, 86).

Зкопії відповіді служби у справах дітей Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області на адвокатський запит Харути В.А. від 12.12.2022 №1348 вбачається, що відповідно до рішення виконавчого комітету Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області, як органу опіки та піклування від 14 липня 2021 року №48 місцем проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , визначено місце реєстрації та фактичного проживання матері дітей ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 . Впродовж всього часу після прийняття відповідного рішення батько дітей, ОСОБА_2 , нехтував ним, систематично порушував прописані вимоги, а саме після зустрічей з дітьми не повертав їх за адресою проживання впродовж тривалого часу, не зважав на прохання матері дітей повернути їх. ОСОБА_1 зверталася до Новопразької селещної ради (11.11.2022, 17.11.2022) з письмовими заявами та неодноразово в телефонному режимі до начальника служби у справах дітей, щодо повернення дітей (а.с.88, 145).

Згідно копії акту обстеження умов проживання № 100 від 07.12.2022 за адресою: АДРЕСА_2 за місцем фактичного проживання відповідача ОСОБА_2 , житло розміщене на 1-му поверсі одноповерхового будинку, складається з 4 спальних кімнат, кухні, ванної кімнати, двох камор, передпокоїв, коридору. Опалення парове. Вода заведена в будинок. Є сільгоспбудівлі на території подвір`я. Будинок цегляний. Умови проживання задовільні, в будинку чисто, тепло. Наявний запас продуктів харчування (крупи, овочі, м`ясо, молочні продукти, фрукти). Мають господарство: 2 корови, 3 телят. Обробляють огород. Для дітей маються місця для сну, шафи для одягу, письмовий стіл, комп`ютер з камерою. Діти мають одяг, взуття відповідно сезону. Одяг окремі комплекти в батька, окремі в матері, іграшки за віком, велосипеди в кожного, самокати. Стосунки у сім`ї дружні, теплі. Умови проживання дітей задовільні.

У вказаному акті зазначено, що за цією адресою проживають: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_2 (а. с. 141).

В матеріалах справи також міститься акт з аналогічним змістом від 11 червня 2021 року (а. с. 25).

За змістом копії акту обстеження умов проживання №1 від 24 січня 2023 року за адресою: АДРЕСА_1 за місцем фактичного проживання позивача ОСОБА_1 , житло розміщене на 1-му поверсі одноповерхового будинку, складається з 4 спальних кімнат, кухні, ванної кімнати, коридору. Опалення газове основне та пічне. Вода зі свердловини в дворі. Є сільгоспбудівлі. Будинок цегляний, вікна пластикові, територія огороджена. Умови проживання задовільні, в будинку чисто, тепло. Наявні всі необхідні для життя меблі, є побутова техніка. Запас продуктів харчування достатній (овочі, м`ясо, риба, крупи, олія та інше). Має власне господарство: телиця, коза кури, качки, обробляє город. Стосунки у сім`ї дружні, теплі. Умови проживання дітей задовільні (а. с. 144).

Згідно характеристики на вихованицю Новопразького ЗДО «Рукавичка» Новопразької селещної ради Олександрійського району Кіровоградської області від 06.12.2022, ОСОБА_7 відвідує дитячий садок з 02.09.2019, але спочатку введення воєнного стану в Україні садок працює на дистанційній формі навчання. Дівчинка емоційно врівноважена, спокійна, доброзичлива та дисциплінована, слухає та виконує вказівки вихователя, серед дітей має обмежене коло друзів. Комуникативні навички розвинені. ОСОБА_8 володіє всіма навичками самообслуговування. Дитина ходить до дитячого садочка охайна. На даний час діти проживають разом з мамою, яка приділяє належну увагу вихованню та розвитку всіх дітей, та забезпечує всім необхідним для комфортного життя. Тато також приймає участь у вихованні дітей. Батьки завжди цікавляться життям дитини в групі, беруть активну участь у житті садочка. Ліза веде себе спокійно в присутності обох батьків, бажає спілкуватися і з мамою, і з татом (а. с. 142).

З аналізу встановлених судом обставин та наданих сторонами доказів вбачається, що малолітні діти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають разом з матір`ю та перебувають на її утриманні, а тому враховуючи інтереси дітей, для благополуччя та повноцінного розвитку яких необхідним є забезпечення їх коштами одним із батьків, а також враховуючи те, що батько дитини, зобов`язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2 аліментів, розмір яких відповідає принципам розумності та справедливості.

Не заслуговують на увагу суду доводи апеляційної скарги про те, що рішення органу опіки та піклування втратило свою силу через наявний спір щодо визначення місця проживання дитини, який розглядається судом, з огляду на те, що наявними в матеріалах доказами в сукупності підтверджується факт проживання малолітніх дітей разом з матір`ю.

Суд зауважує, що наявність рішення про стягнення аліментів не є перешкодою для вирішення спору про припинення такого стягнення і стягнення аліментів на користь іншого з батьків, бо саме у зміні обставин, які існували на момент ухвалення першого рішення, полягає новий спір. Невирішений спір між батьками дитини щодо визначення її місця проживання також не може бути підставою для відмови в стягненні аліментів на користь того з батьків, із ким фактично проживає дитина на момент пред`явлення позову про стягнення аліментів.

До схожих за змістом висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 03 лютого 2021 року у справі № 520/21069/18 (провадження № 61-1347св20).

Та обставина, що між сторонами наявний спір про місце проживання дітей, який розглядається судом, не підтверджує факт проживання дітей разом з батьком, а у випадку визнання рішенням суду за наслідками розгляду вказаного спору місця проживання дітей разом з ОСОБА_2 , останній не позбавлений права звернутись до суду з позовом про припинення стягнення аліментів у відповідності до ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якою передбачено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Доводи апеляційної скарги про те, що в судовому засіданні сторони визнали, що вони досягли домовленості про те, що діти проживатимуть у батьків почергово є безпідставними з огляду на наявний в провадженні суду спір між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо визначення місця проживання дітей (справа № 398/3814/21).

Той факт, що діти періодично залишаються у батька не може слугувати підставою для відмови в задоволені позовних вимог про стягнення аліментів з ОСОБА_2 та не звільняють його від обов`язку їх утримувати.

Суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про неналежність та недопустимість довідки Новопразького ЗДО «Рукавчика» від 06.12.2022 та довідки виконкому Новопразької селищної ради від 08.11.2021 № 1353 про склад сім`ї оскільки вказані докази у сукупності з іншими підвтерджують факт проживання дітей разом з матір`ю, а відповідачем у встановленому законом порядку вказана обставина не спростована.

Безпідставними є посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги заяви ОСОБА_2 щодо кількості днів проживання з ним дітей, оскільки останніскладені ним в одноособовому порядку і не доводять факт постійного проживання дітей разом з батьком.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на наявні в матеріалах справи висновки психолога, не заслуговують на увагу суду, оскільки вони місять інформацію щодо психолгічного стану дітей сторін та їх ставлення до батьків, а вказані обставини не є предметом доказування у справах про стягнення аліментів.

Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції від представника відповідача адвоката Гулян Я. В. надійшло клопотання, в якому вона просила долучити до матеріалів справи копії литса Новопразької селищної ради від 10.08.2023 № 1043, копії акту обстеження умов проживання № 61 від 10.08.2023 та копії акту від 04.08.2023, складеного за участі сусідів.

За змістом частини першої та другоїстатті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ч. 1ст. 126 ЦПК Україниправо на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленогозакономабо судом.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2018 року у справі № 346/5603/17 (провадження № 61-41031св18) вказано, що дослідження нових доказів провадиться, зокрема, у таких випадках: якщо докази існували на час розгляду справи судом першої інстанції, але особа, яка їх подає до апеляційного суду, з поважних причин не знала й не могла знати про їх існування; докази існували на час розгляду справи в суді першої інстанції і учасник процесу знав про них, однак з об`єктивних причин не міг подати їх до суду; додаткові докази, які витребовувалися раніше, з`явилися після ухвалення рішення судом першої інстанції; суд першої інстанції неправомірно виключив із судового розгляду подані учасником процесу докази, що могли мати значення для вирішення справи; суд першої інстанції необґрунтовано відмовив учаснику процесу в дослідженні доказів, що могли мати значення для вирішення справи (необґрунтовано відмовив у призначенні експертизи, витребуванні доказів, якщо їх подання до суду для нього становило певні труднощі тощо); наявні інші поважні причини для їх неподання до суду першої інстанції у випадку відсутності умислу чи недбалості особи, яка їх подає, або вони не досліджені судом унаслідок інших процесуальних порушень.

Надані адвокатом Гулян Я. В. докази не були предметом дослідження під час розгляду справи судом першої інстанції та складені після ухвалення оскаржуваного рішення, а звертаючись до суду з клопотанням заявник необгрунтовує причин їх неотримання та не подання під час розгляду справи судом першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

За таких обставин, суд відмовляє в задоволенні клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів та, як наслідок, не досліджує та не надає їм оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

За змістом ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки, суд першої інстанції ухвалив в судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки, апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 374,375,376,381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Гулян Яніни Вікторівни, яка представляє інтереси ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 червня 2023 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді С. М. Єгорова

О. Л. Карпенко