Справа № 932/7139/22
Провадження № 2/932/316/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2023 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі Рошошка Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ОТП БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

25.11.2022 року позивач АТ «ОТП БАНК» звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № _CARD від 16.09.2018 року у розмірі 81 159,94 грн., з яких: 37 139,75 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 4 378,61 грн. - заборгованість за відсотками; 19 960,25 грн. - заборгованість за прострочене тіло кредиту; 19 681,33 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 481,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 16.09.2018 року між Акціонерним товариством «ОТП БАНК» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № , відповідно до умов якого банк надає позичальнику споживчий кредит, а позичальник отримує його на умовах передбачених цим Договором. Відповідно до п. 1.1. Договору, Кредит видається Позичальнику у розмірі 6 297,00 грн. на цільове використання кредиту на придбання товару у продавця та 300,00 грн. на сплату додаткових послуг Банку, а саме: послуга «СМС+Довідка». Загальний розмір кредиту - 6 597,00 грн. Позичальник зобов`язується використовувати кредит на цілі, передбачені договором, повернути банку суму наданого кредиту в розмірах і в строки (терміни), визначені договором та сплачувати банку процентні платежі від суми кредиту та інші платежі (комісії), пов`язані з користування кредитом та обслуговуванням кредитної заборгованості позичальника за цим договором, у розмірах, випадках, порядку та в строки (терміни), передбачені договором. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит. Проте відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками відповідно до умов договору, тобто не виконала зобов`язання за договором, у зв`язку з чим станом на 30.09.2022 року у відповідача утворилася заборгованість у розмірі 81 159,94 грн., з яких: 37 139,75 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 4 378,61 грн. - заборгованість за відсотками; 19 960,25 грн. - заборгованість за прострочене тіло кредиту; 19 681,33 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. В зв`язку з чим позивач звернувся до суд з позовною заявою.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.11.2022 року суддя Кудрявцева Т.О. була визначена для розгляду цієї справи.

Ухвалою судді від 30.01.2023 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в поданій до суду заяві просив позов задовольнити в повному обсязі та розглянути справу у його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить розписка, яка міститься в матеріалах справи, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала.

Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

16.09.2018 року між Акціонерним товариством «ОТП БАНК» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № , відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит, а позичальник отримує його на умовах передбачених договором.

Відповідно до п. 2. договору, попередньо ознайомившись із всіма умовами надання банківських послуг, правилами, тарифами, в тому числі із положеннями договорів та усіх додатків до них, невід`ємною частиною яких є ця Заява-Анкета про надання банківських послуг АТ «ОТП БАНК» № _CARD від 16.09.2018 року (далі - Заява-Анкета).

Отже, ОСОБА_1 звернувшись до банку, особисто підписала Заяву-Анкету про надання банківських послуг AT «ОТП БАНК» № _CARD від 16.09.2018 року та безумовно прийняла пропозицію банку та погодилась із тим, що анкета-заява разом із Правилами користування карткою, Тарифами, Графіком платежів та Паспортом споживчого кредиту складають Договір про надання банківських послуг.

Відповідно до Додатку № 1 до Договору про надання споживчого кредиту № _CARD від 16.09.2018 року графіку платежів та розрахунку загальної вартості споживчого кредиту з урахуванням вартості всіх супутніх послуг зазначено детально строк кредиту - 24 місяці, тобто до 16.09.2020 року; сума кредиту - 6 297,00 грн., вартість товару -6 997,00 грн.; реальна річна процентна ставка 49,46%; вартість послуг - 300,00 грн. за послугу «СМС+довідка».

Щомісячний платіж позичальника становить 407,00 грн., крім останнього - 403,11 грн.

На підтвердження отримання кредитної картки ОСОБА_1 видано розписку, на якій відповідач своїм підписом підтвердила видачу та отримання банківської платіжної картки AT «ОТП Банк» та що з правилами користування карткою та діючими тарифами AT «ОТП Банк» ознайомлена.

Доказами придбання товарів за кошти банку є товарний чек продавця з чітким переліком товарів отриманих у кредит та суми розрахунку за товар, із вказівкою на реквізитів сторін та/або одного із сторін, та підписом ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Як визначено у ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як визначено у ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 527 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5, при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту, суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту.

AT «ОТП Банк» виконало умови кредитного договору № _CARD від 16.09.2018 року та надало відповідачу грошові кошти у розмірі 6 597,00 грн.

Проте, ОСОБА_1 зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, у останньої утворилася заборгованість, яка станом на 30.09.2022 року становить - 81 159,94 грн., яка складається з: 37 139,75 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 4 378,61 грн. - заборгованість за відсотками; 19 960,25 грн. - заборгованість за прострочене тіло кредиту; 19 681,33 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, що підтверджується довідкою AT «ОТП Банк» від 30.09.2022 року.

11.10.2022 року на адресу ОСОБА_1 AT «ОТП Банк» було направлено досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості за кредитним договором № _CARD від 16.09.2018 року, яка залишена відповідачем без реагування.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У частині 1 ст. 81 ЦПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Банк уклав з ОСОБА_1 кредитний договір та надав їй у тимчасове користування грошові кошти на умовах їх повернення. Позичальник умови договору належним чином не виконує, оскільки кредитні кошти витратила, після чого їх кредитору не повернула. Внаслідок цього, право банка на повернення йому його власності кредитних коштів, порушено, а тому підлягає судовому захисту. Банк має право вимагати стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , і реалізував це право, звернувшись до суду та надав розрахунок заборгованості, який суд приймає як належний та допустимий доказ.

З цих підстав позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно з вимогами ч ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 2481 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 10-11, 12, 13, 60, 76-80, 89, 128, 141, 258, 259, 265, 354-355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «ОТП БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Акціонерного товариства «ОТП БАНК», , заборгованість за кредитним договором № _CARD від 16.09.2018 року у розмірі 81 159,94 грн., з яких: 37 139,75 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 4 378,61 грн. - заборгованість за відсотками; 19 960,25 грн. - заборгованість за прострочене тіло кредиту; 19 681,33 грн. - заборгованість за простроченими відсотками та судовий збір у сумі 2481 грн. 00 коп., а всього 83 640 грн. 94 коп. (вісімдесят три тисячі шістсот сорок гривень дев`яносто чотири копійки).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 289 ЦПК України, а саме заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Т.О. Кудрявцева