Дата документу 10.10.2023
Справа № 334/5333/23
Провадження № 2/334/2279/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2023 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Турбіної Т.Ф., за участю секретаря Явісенко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , поданим в особі представника - адвоката Воропаєва Віталія Вячеславовича, до ОСОБА_2 , третя особа: районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання малолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 року ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Воропаєва В.В., звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову вказує, що сторони перебували в фактичних шлюбних відносинах та мають спільну малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дитина зареєстрована з відповідачкою за адресою: АДРЕСА_2 , однак фактично проживає разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 .

На даний час шлюбні відносини фактично припинені, відповідачка мешкає окремо, час від часу бачиться з дитиною.

Позивач має намір вирішити питання місця проживання дитини з ним, оскільки він працевлаштований, має постійний дохід, квартира, в якій він проживає з дитиною, належить йому на праві приватної власності, також має в приватній власності автомобіль. Відповідачка не має офіційного доходу, не працевлаштована, нерухомим майном не володіє, у неї не має змоги на утримання дитини.

З наведених підстав просить визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки це буде відповідати інтересам дитини.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, пояснив, що бажання матері, щоб донька проживала разом з нею, не відповідає інтересам дитини, оскільки вони проживають в однокімнатній квартирі разом з новим співмешканцем відповідачки, якого донька боїться і з яким не бажає разом проживати. Просив позов задовольнити та визначити місце проживання дитини разом з ним.

Представник позивача підтримав позов та просив його задовольнити.

Відповідачка в судове засідання не з`явилась. До суду надала заяву про розгляд справи без її участі і про визнання позову в повному обсязі.

Представник третьої особи надіслав до суду висновок районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району як органу опіки та піклування щодо вирішення спору про визначення місця проживання дитини, просив розглянути справу за їх відсутності.

Вислухавши позивача, представника позивача, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги обставини, викладені у позовній заяві, та перевіривши їх наявними в матеріалах справи доказами, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що сторони по справі мають спільну малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданимДніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

Згідно витягу з реєстру територіальної громади, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за місцем проживання матері за адресою АДРЕСА_2 .

Відповідно до довідки ОСББ «Толока 37» від 27.06.2023, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживає разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно до ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до вимог ч.2 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Згідно ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

В ході підготовки справи до розгляду за зверненням батьків 04.08.2023 дитячим психологом ОСОБА_4 було проведено психологічне обстеження дитини ОСОБА_3 для вирішення питання, з ким з батьків буде постійно проживати дівчинка.

З висновку за результатами психологічного обстеження вбачається, що з березня 2023 року малолітня ОСОБА_3 проживала разом з матір`ю ОСОБА_2 та співмешканцем матері ОСОБА_5 , який зараз знаходиться на війні, але стосунки між ними незавершені, відбувається спілкування. Під час розмови з психологом дитина пояснила, що вона боїться ОСОБА_5 через те, що «він бив маму та кидав кролика об стіну», дитина вважає ОСОБА_5 дивним, що він не любить її, дитині погано від того, як він на неї дивиться. Не вважає його членом своєї сім`ї.

В ході бесіди встановлено, що дитина прихильна до обох батьків, батьки дитини дійшли порозуміння, що дівчинці доцільно проживати з батьком - ОСОБА_1 . Психолог не заперечує проти проживання дитини з батьком, оскільки це відповідає інтересам дитини.

Відповідно до положень ст.19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

До суду районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району як орган опіки та піклування надала висновок про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до вищевказаного висновку, з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, беручи до уваги висновок за результатами психологічного обстеження малолітньої, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю.

Саме до такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 14.12.2016 по справі № 6-2445цс16, який у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковим для всіх судів.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).

Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітнього. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.

Враховуючи інтереси малолітньої дитини, приймаючи до уваги вік дитини та встановлені судом обставини, а саме, що на даний час ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з батьком у квартирі, яка належить йому на праві приватної власності, позивач працює, отримує стабільний дохід, у повному обсязі створює всі необхідні умови для виховання, проживання та нормального розвитку дитини, беручи до уваги висновок за результатами психологічного обстеження малолітньої дитини, висновок органу опіки та піклування щодо вирішення спору про місце проживання дитини, визнання відповідачкою позову, з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, суд вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у сумі 1073,60 грн., підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 18, 23, 76, 141, 258, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , поданий в особі представника - адвоката Воропаєва Віталія Вячеславовича, до ОСОБА_2 , третя особа: районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання малолітньої дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня врученні йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа:районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району, ідентифікаційний код 37573513, адреса: м. Запоріжжя, вул. Бородінська,1-а.

Складення повного судового рішення - 20.10.2023.

Суддя: Турбіна Т. Ф.