Провадження № 2/750/1667/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 жовтня 2023 року м. Чернігів
Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:
суддіСупруна О.П.,
15.08.2023 Чернігівська міська рада звернулася до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом про стягнення з ОСОБА_1 коштів у розмірі 29 159 грн 18 коп. у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою.
Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 31.08.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 19.09.2023.
19.09.2023 розгляд справи відкладено на 09.10.2023 у зв`язку з неявкою сторін.
У судове засідання 09.10.2023 представник позивача не з`явилася, подала заяву, в якій позов підтримала та просила провести розгляд справи без її участі у порядку заочного провадження.
Відповідач у судове засідання вдруге не з`явився, про час і місце розгляду справи оповіщався у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив, відзиву не подав.
За письмовою згодою представника позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, у відповідності до статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України).
У відповідності до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 18.12.2020 № 6660на праві власності належить майстерня
літ. «И-2», загальною площею 543,8 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.12.2018 (а.с. 8).
Позивач зазначає, що ОСОБА_1 заходів з оформлення земельної ділянки в користування не вживалось, технічної документації розроблено не було, договір оренди не укладено.
Листами від 23.11.2021 № 1291/ІН/2-08, від 07.10.2022 № 436/ІН/2-08, від 20.04.2023 № 205/ІН/20-28 Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради зверталось до ОСОБА_2 щодо необхідності вжиття заходів, направлених на оформлення земельної ділянки у користування, укладання й підписання договору оренди земельної ділянки по АДРЕСА_1 , сплату земельних платежів (а.с. 14, 15, 17, 18, 19).
Отримуючи вищевказані листи Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради Песік Р.Б. жодних дій щодо вжиття заходів, направлених на оформлення земельної ділянки у користування, укладання й підписання договору оренди земельної ділянки не вживав (а.с. 14 на звороті, 16, 18 на звороті, 19 на звороті).
Таким чином,земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , з 18.12.2020 (дати набуття права власності на земельну ділянку) по 31.05.2023 використовується відповідачем без правовстановлюючих документів.
Частиною першою статті 13 Конституції України визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Згідно із статтею 1 Земельного кодексу України (далі за текстом ЗК України) земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.
Відповідно до положень статті 80 ЗК України суб`єктами права власності на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.
За приписами частини першої статті 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам є комунальною власністю.
Згідно із частиною першою статті 84 ЗК України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.
За змістом статей 122-124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок комунальної власності у користування здійснюється органами місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.
Статтю 206 ЗК України визначено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини першої статті 21 Закону України «Про оренду землі» визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.
Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. При цьому згідно з пунктом «д» частини першої статті 156 ЗК України власникам землі відшкодовуються збитки, завдані внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.
Згідно з пунктом 2 частини другої статті 22 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України) збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
За змістом указаних приписів Цивільного кодексу України та Земельного кодексу України відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема, за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки.
Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.
Судом встановлено, що з 18.12.2020 відповідач використовує земельну ділянку без правовстановлюючих документів, орендну плату не сплачує, хоча земельна ділянка використовується для розміщення належного йому об`єкта нерухомого майна.
Таким чином, предметом позову в цій справі є стягнення із власника об`єкта нерухомого майна коштів за фактичне користування земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розміщено.
З огляду на викладене, відповідач, як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.
Позивачем здійснено розрахунок несплачених відповідачем коштів за користування земельною ділянкою за період з 18.12.2020 по 31.05.2023, сума яких складає 29 159 грн 18 коп. Відповідачем вказаний розрахунок не спростовано.
Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача грошових коштів у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою, у розмірі 29 159 грн 18 коп., є такою, що ґрунтується на законі, при цьому підтверджена належними та достатніми доказами, у зв`язку з чим пред`явлений позов підлягає задоволенню.
Згідно зі статтею141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь Чернігівської міської ради витрати по оплаті судового збору в розмірі 2 684,00 грн.
Ураховуючи викладене, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 137, 141, 258, 259, 263-265, 273, 280-282, 289, 354 ЦПК України, суд
Позов Чернігівської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення коштів задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1 користь Чернігівської міської ради грошові кошти у розмірі 29 159 грн 18 коп. (двадцять дев`ять тисяч сто п`ятдесят дев`ять гривень 18 копійок).
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Чернігівської міської ради 2 684 грн 00 коп. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 копійок) у відшкодування витрат по сплаті судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: Чернігівська міська рада, місцезнаходження: вул. Магістратська, 7,
м. Чернігів, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 34339125.
Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання:
АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника
Суддя