Справа № 209/4325/23
Провадження № 2/209/1084/23
РІШЕННЯ

Іменем України

12 жовтня 2023 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Багбая Є.Д.

за участі секретаря Полухіної Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору- Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про стягнення заборгованості по аліментам та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про стягнення заборгованості по аліментам та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. На обгрунтування позову зазначає, що з 26 січня 2013 року по 07 вересня 2020 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно судового наказу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 10 липня 2020 року у справі № 209/1913/20 з ОСОБА_2 на її користь стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, на утримання малолітніх дітей, починаючи стягнення з 22 червня 2020 року до досягнення дітьми віку повноліття. На підставі вищезазначеного судового наказу відділом ДВС у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) було відкрито виконавче провадження № 63066144.У відповідача за період з 22 червня 2020 року по 31 травня 2023 року виникла заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 93639,57 гривень. У зв`язку із несвоєчасною сплатою аліментів у відповідача виникла заборгованість за період з 22 червня 2020 року по 31 травня 2023 року і яка складає 374666,67 гривень, проте у зв`язку із тим, що розмір пені не може перевищувати 100% розміру заборгованості розмір пені, яку бажає стягнути з відповідача становить 93639,57 гривень. Просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 93639,57 гривень та неустойку (пені) за прострочення сплати аліментів в розмірі 93639,57 гривень.

29 серпня 2023 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного провадження з призначення судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву /а.с. 44-66/, згідно якого позов не визнав та зазначив, що стосовно позовної вимоги про стягнення з нього заборгованості по аліментам слід відмовити, так як на виконанні у державного виконавця перебуває виконавче провадження, тому розмір заборгованості стягується лише державним виконавцем, а не за рішенням суду відповідно до вимог ст.194 СК України, тому правових підстав для додаткового стягнення заборгованості за аліментами, під час примусового виконання рішення суду не вбачається. Також додатково зазначає, що у випадку ухвалення рішення про стягнення заборгованості за аліментами (які вже стягуються щомісячно згідно рішення суду), це може призвести до подвійної відповідальності боржника, оскільки з боржника у такому випадку буде стягнута грошова сума у вигляді заборгованості і безпосередньо самі аліменти, які він зобов`язаний сплачувати на підставі вже існуючого рішення суду, що суперечить положенням ст. 61 Конституції України. В частині позовних вимог позивача щодо стягнення з нього неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на суму 93639,57 гривень, вказує, що на даний момент він є безробітним, тому не може вчасно сплачувати аліменти у визначеному рішенні суду розмірі. Крім того, розгляд справи при визначенні розміру аліментів здійснювався в наказному провадженні, тому судом не були враховані обставини, які могли вплинути на їх розмір, а саме наявність у боржника інших утриманців, а саме батька- інваліда 2 групи та відсутність у нього постійного робочого місця з 2020 року. При розрахунку пені були взяті до уваги дані, що були долучені виконавчою службою та не були враховані платежі, що були здійсненні відповідачем від 12.05.2023 року на суму 1000,00 гривень; від 29.05.2023 року на суму 993,51 гривня; від 07.06.2022 року на суму 950 гривень. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивач в судове засідання не з`явилася, відповіді на відзив в суд не надала.

Представник третьої особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору- Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явилися, повідомленні про слухання справи належним чином, заяви про відкладення слухання справи в суд не надали.

Вивчивши письмові докази, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлені судом обставини та визначені до них правовідносини:

Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 та копією рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 вересня 2020 року /а.с.9,12/. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтв про народження /а.с.10,11/. 10 липня 2020 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області був винесений судовий наказ про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/3 частини зі всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 22 червня 2020 року і до їх повноліття на користь ОСОБА_1 /а.с.13/. Відповідач частково сплачував аліменти на утримання дітей в результаті чого у нього утворилася заборгованість, що підтверджується довідкою- розрахунком Дніпровським відділом державної виконавчої служби у м. Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) станом на 01 червня 2023 року і яка становить 93639,57 гривень. /а.с.14-15/. Згідно долучених відповідачем квитанцій /а.с.61-62/ при розрахунку заборгованості по аліментам державним виконавцем не враховані квитанції про сплату аліментів від 12.05.2023 року на суму 1000,00 гривень, від 29.05.2023 року на суму 993,51 гривень та від 07.06.2022 року на суму 950 гривень. Позивачем поданий розрахунок заборгованості згідно якого загальна сума пені у період з 22 червня 2020 року по 01 червня 2023 року становить 374666,67 гривень, розрахунок проведений за формулою, відповідно до правової позиції викладеній в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року по справі № 333/6020/16-ц, виходячи із загальної суми заборгованості по аліментам розмір пені не може перевищувати розмір заборгованості, що становить 93639,57 гривень, що підтверджується додатком №1 /а.с.16-21/.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).

Згідно із ч. 1 ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

На підставі частини 3 статті 195 Сімейного кодексу України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року судам роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Частиною 4 ст. 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При визначенні суми неустойки (пені) суд керується правовою позицією, викладеній в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16, якою визначено, що розмір пені за місячним платежем розраховується наступним чином: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не в повному розмірі, пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені 1%.

Строк прострочення вираховується із урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помноженого на 1%.

Позивачем до позовної заяви був долучений розрахунок суми пені з якого вбачається, що розмір пені за період з 22 червня 2020 року по 31 травня 2023 року становить 374666,67 грн., з яким суд частково погоджується, оскільки при розрахунку пені позивач використовував розрахунок заборгованості наданий дежавним виконавцем в якому не було враховано дві сплати в травні 2023 року, згідно яких від розміру заборгованості по аліментам слід відняти різницю від сплаченої відповідачем та не врахованої суми сплачених аліментів відповідно до квитанцій в загальному розмірі 2943,51 гривень.

Згідно ч.1 ст.196 СК України, сума пені не може бути більшою ніж 100% заборгованості по аліментам на дитину, тобто враховуючи не враховані державним виконавцем сплати, становлять 90 696,06 (дев`яносто тисяч шістсот дев`яносто шість гривень шість копійок), яка підлягає стягненню.

Належних та допустимих доказів того, що розмір заборгованості відповідача по сплаті аліментів є іншим, відповідачем не надано.

Відсутність вини відповідача в утворенні заборгованості зі сплати аліментів, підстав для зменшення розміру неустойки в судовому засіданні не встановлено. Суд не приймає аргументи відповідача стосовно того, що він не має можливості сплачувати такий розмір аліментів на утримання дітей в результаті чого утворилася заборгованість та неустойка у зв`язку простроченням сплати аліментів, так як батько, разом з яким він проживає має свій самостійний дохід у виді пенсії, також відсутність постійного місця роботи не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати своїх дітей. Крім того, враховуючи, що розмір аліментів в частині 1/3 його доходів було визначено згідно рішення суду від 10 липня 2020 року, проте з позовом про зменшення розміру аліментів відповідач до суду не звертався. Таким чином з відповідача підлягає стягненню розмір неустойки (пені) в розмірі 90 696,06 гривень.

Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини.

Стосовно стягнення заборгованості по аліментах суд зазначає наступне.

Порядок стягнення аліментів на утримання дітей визначається законом, зокрема ст. 79-91, 194-197 СК України та статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження».

У разі неможливості стягнення аліментів із заробітної плати чи інших доходів боржника протягом трьох місяців підряд, якщо боржник не працює і не одержує доходів, стягнення звертається на майно боржника.

Розмір заборгованості по аліментах визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник в цей період не працював, заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості. Державний виконавець у разі надходження виконавчого документа повинен підрахувати розмір заборгованості по аліментах і повідомити про нього стягувача і боржника.

Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику: у разі якщо виконавчий документ уперше надійшов для виконання; за заявою сторін виконавчого провадження; у разі надсилання постанови до адміністрації підприємства, установи, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця для проведення відрахування із заробітної плати (доходів), пенсії та стипендії боржника; у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку з надходженням виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; за власною ініціативою; в інших передбачених законом випадках.

Спір щодо розміру заборгованості (не спір про стягнення заборгованості) із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом (ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до розділу VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи (ст. 447 ЦПК).

Якщо за виконавчим листом, пред`явленим до виконання, аліменти не стягувались у зв`язку з розшуком платника аліментів, вони мають бути сплачені за весь минулий час.

Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. ( ч.2, 4 ст.194 СК України).

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а в разі спору - судом (ч.4 ст. 195 СК України).

Виходячи зі змісту вищенаведених законодавчих норм, спір щодо розміру заборгованості за аліментами виникає між стороною виконавчого провадження (стягувачем та/чи боржником) і державним виконавцем, до компетенції якого законодавець відніс обчислення розміру заборгованості за аліментами.

Стягнення заборгованості за аліментами за рішенням суду сімейне законодавство (ч.3 ст. 194 СК України) передбачає лише у випадку відрахування аліментів на дитину за ініціативою платника (ст. 187 СК України).

У даному випадку стягнення аліментів на утримання дитини відбувалося за рішенням суду. Таким чином, для стягнення заборгованості за аліментами, які стягуються за рішенням суду, законодавець не вимагає окремого рішення суду про стягнення такої заборгованості, а встановлює порядок її стягнення в межах виконавчого провадження за рішенням суду про стягнення аліментів.

В рамках даної справи заявлені вимоги про стягнення заборгованості по сплаті аліментів, а не про обчислення розміру заборгованості по сплаті аліментів. Дії державного виконавця, пов`язані із обчисленням розміру заборгованості із сплати аліментів та складенням відповідного розрахунку не оскаржувалися.

Виходячи з наведених положень сімейного законодавства та Закону України «Про виконавче провадження» у контексті обставин даної справи, сам факт наявності у відповідача заборгованості по аліментах за вказаний період, обчисленої згідно з довідкою-розрахунком державного виконавця, розмір якої на час ухвалення цього рішення не оспорений ані стягувачем, ані боржником у порядку, встановленому законом, не може бути прийнятий судом в якості підстав для стягнення цієї заборгованості у судовому порядку за окремим рішенням суду. Права стягувача аліментів є захищеними в силу закону, оскільки виконавчий лист про стягнення аліментів перебуває на виконанні у відділі державної виконавчої служби і обчислена державним виконавцем заборгованість підлягає стягненню у рамках виконавчого провадження про стягнення аліментів, по сплаті яких і виникла ця заборгованість. Даний виконавчий лист буде перебувати на виконанні до повного погашення суми заборгованості боржником.

За таких обставин, у суду немає підстав вважати порушеним право позивача на отримання заборгованості по аліментам у порядку, визначеному ст.194-195 СК України, ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», а тому правові підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за аліментами на утримання дитини відсутні.Відповідно до вищезазначених норм суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення з ОСОБА_2 заборгованості по аліментам на суму 93639,57 грн. задоволенню не підлягають, оскільки правовідносини між сторонами виникли після звернення позивача до виконавчої служби із заявою про примусове виконання виконавчого листа та відкриття виконавчого провадження, заборгованість за аліментами виникла після відкриття виконавчого провадження і повторному стягненню така заборгованість не підлягає.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України у зв`язку із частковим задоволенням позову стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у сумі 536,80 грн.

На підставі ст. 195, 196 СК України, керуючись ст. 12, 13, 81, 133, 141, 259, 263, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (місце реєстрації АДРЕСА_2 , проживання АДРЕСА_3 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (місце проживання м. Кам`янське, пр. Перемоги, буд.63 ) про стягнення заборгованості по аліментам та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 90 696,06 (дев`яносто тисяч шістсот дев`яносто шість гривень шість копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 судовий збір в розмірі 536,80 (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок ) на користь держави.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя

Дніпровського районного суду

м. Дніпродзержинська Є.Д. Багбая