Справа № 201/1827/22
Провадження № 2/201/1907/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2023 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в особі головуючого - судді Батманової В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплотехнік А» про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплотехнік А» про стягнення коштів.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 02.11.2017 між позивачем та відповідачем був складений договір про надання юридичних послуг. Згідно цього договору позивач зобов`язався сумісно діяти задля стягнення дебіторської заборгованості в розмірі 13 349, 88 грн., з дебітора відповідача по договору підряду № 116 /15 від 23.03.2015, а саме з юридичної особи ПАТ «Інтерпайп Новомосковський трубний завод». З цією метою позивач, як представник, повинен був представляти інтереси відповідача, як юрист, безпосередньо у Господарському суді Дніпропетровської області, а також робити інші юридичні заходи задля стягнення заборгованості з його боржника на користь відповідача. Відповідач зобов`язувався сплатити роботу позивача шляхом, як безповоротних, на його ризик, авансів у загальному розмірі до 2000 грн., а також можливими доплатами в залежності від майбутніх кількостей судових засідань у Господарському суді Дніпропетровської області. Також, згідно пункту 4 договору, позивачу було належно виплатити додаткову премію, якщо йому, як представнику, вдасться отримати хоч яких - то збільшень зверх суми дебіторської заборгованості, а саме, зверху суми у 13 349, 88 грн. по любим підставам. Позивач належним чином виконав визначену у договорі роботу та відповідачем, на виконання своїх обов`язків по договору, були сплачені позивачу виплати по пункту 3 Договору від 02.11.2017 на загальну суму 2000 грн., але відповідачем не була здійснена преміальна доплата згідно пункту 4 договору, у розмірі 35 % від хоч яких - то збільшень зверху суми дебіторської заборгованості, зверху 13349 грн. 88 грн. Відтак позивач просить суд стягнути з відповідача 35 % від суми 1600 грн., що складає 560 грн. Крім того, просить суд винести спеціальну ухвалу про надання йому можливості та повноважень на ознайомлення зі господарчою справою у архіві Господарського суду Дніпропетровської області та на отримання копій з неї для можливого надання у якості доказів у цю справу.

Представник відповідача не скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, жодних заяв, клопотань суду не надано.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України.

Позивач зазначає, що 02.11.2017 між позивачем та відповідачем був складений договір про надання юридичних послуг.

Згідно цього договору, позивач зобов`язався діяти задля стягнення дебіторської заборгованості в розмірі 13 349, 88 грн. з дебітора відповідача по договору підряду № 116/15 від 23.03.2015, а саме з юридичної особи ПАТ «Інтерпайп Новомосковський трубний завод».

З цією метою, позивач, як представник, повинен був представляти інтереси відповідача, як юрист, безпосередньо у Господарському суді Дніпропетровської області, а також робити інші юридичні заходи задля стягнення заборгованості з боржника на користь відповідача.

Відповідач зобов`язувався сплатити роботу позивача шляхом, як безповоротних, на його ризик, авансів у загальному розмірі до 2000 грн., а також можливим и доплатами в залежності від майбутніх кількостей судових засідань у Господарському суді Дніпропетровської області. Також, згідно пункту 4 договору, позивачу було належно виплатити додаткову премію, якщо йому, як представнику вдасться отримати хоч яких - то збільшень зверх суми дебіторської заборгованості, а саме, зверху суми у 13 349, 88 грн. по любим підставам. Позивач належним чином виконав визначену у договорі роботу та відповідачем, на виконання своїх обов`язків по договору були сплачені позивачу виплати по пункту 3 Договору від 02. 11.2017 на загальну суму - 2000 грн., але, відповідачем не була здійснена преміальна доплата згідно пункту 4 договору, у розмірі 35 % від хоч яких - то збільшень зверху суми дебіторської заборгованості, зверху 13349 грн. 88 грн., а саме від суми 1600 грн., що складає 560 грн.

Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись із вказаним позовом позивачем на підтвердження своїх позовних вимог не надано суду договір про надання юридичних послуг від 02.11.2017.

Крім того, судом були дослідженні матеріалі цивільної справи № 201/2430/21 за ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплотехнік А» про стягнення заборгованості, які не містять жодного доказу щодо предмету доказування в поточній цивільній справі в розумінні ЦПК України.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд критично оцінює доводи позивача якими він обґрунтовує свої позовні вимоги, оскільки суду не надано та судом не встановлено належних та достатніх доказів на підтвердження доводів зазначених позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог.

Відтак, твердження позивача не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, спростовуються вищевказаними обставинами та нічим об`єктивно не підтверджуються, а тому суд вважає, що в задоволені позовних вимог слід відмовити, оскільки суду не надано та судом не встановлено належних та достатніх доказів на підтвердження доводів зазначених позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України").

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати понесені позивачем стягненню з відповідача не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 12, 13, 76-78, 81-82, 89, 130, 137, 141, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплотехнік А» про стягнення коштів відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Батманова