Справа № 367/6658/21
Провадження №2/367/1999/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

11 жовтня 2023 Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Мерзлого Л.В.,

за участі секретаря судових засідань Мартинюка Н.Р.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідачів ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в м. Ірпінь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім`єю та усунення від права на спадкування,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім`єю та усунення від права на спадкування.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає про те, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 08.04.1987 року по 26.12.1991 року проходила військову службу у воєнній частині № НОМЕР_1 , що вбачається з військового квитка Серія НОМЕР_2 .

З 01.08.1988 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 проходила військову службу у воєнній частині № НОМЕР_3 , що вбачається з витягу послужного списку особової справи старшого солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виданого в/ч НОМЕР_4 вих. №60а від 15.07.2021 року.

За період проходження військової служби у воєнній частині №21233 у позивача з ОСОБА_6 склалися дружні відносини, засновані на взаємній прив`язаності, духовній близькості, на спільних інтересах та повній довірі.

24.03.1989 року позивач перейшла до військової частини № НОМЕР_5 для проходження військової служби, але дружні відносини з ОСОБА_6 й надалі підтримували.

У 2005 році у ОСОБА_6 під час проходження диспансеризації один раз на рік було виявлено рак молочної залози, внаслідок чого з 05.09.2005 року по 16.09.2005 року ОСОБА_6 знаходилась на лікуванні у Київській міській онкологічній лікарні, діагноз карциноми правої молочної залози - рак молочної залози.

07.09.2005 року ОСОБА_6 була проведена операція, внаслідок чого остання отримала курс гамма-терапії.

Враховуючи вище зазначені хвороби та на підставі статей 8-а, 39-б, 40-в, 71-г, графи, Ш, Розкладу хвороб (Додаток № l до Положення, введеними в дію наказом Міністра оборони України 1994 року №2, зі змінами та доповненнями, веденими в дію наказом Міністра оборони України 1999 року №207) ОСОБА_6 старшого прапорщика Головного оперативного управління Генерального штабу Збройних Сил України визнано непридатною до військової служби із зняттям з військового обліку, що вбачається з копії свідоцтва про хворобу №440, виданої Центральною військово-лікарською комісією МО України вих. №648/2 від 27.03.2007 року.

Після виявлення хвороби в ОСОБА_6 позивач стала для неї опорою та підтримкою, разом займалися повсякденними справами, проводили час. Позивач не залишала ОСОБА_6 наодинці із хворобою, під час лікарських обстежень позивач завжди була поряд з нею, оскільки підтримка позивача була бажаною та вкрай необхідною, оскільки мама ОСОБА_6 перебувала сама у хворобливому стані та проживала окремо за іншою адресою в місті Буча.

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_8 - мати ОСОБА_6 .

Позивач зазначає про те, що відразу після смерті ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та позивач поріднилися та відносилися одна до одної як рідні сестри, внаслідок чого почали проживати однією сім?єю за адресою: АДРЕСА_1 , разом вели спільне господарство та спільні витрати, були пов?язані побутом, купували майно для спільного користування, сплачували комунальні послуги та здійснювали поточні ремонтні роботи, у період лікування позивач завжди була поряд з померлою.

З фотокарток сімейного альбому, доданих до позовної заяви, вбачаються спільні фотокартки позивача з ОСОБА_6 , що відображають родинні відносини як рідних сестер.

Починаючи із серпня 1988 року, та за спільний період проживання з 2013 року, до ОСОБА_6 з родичів ніколи ніхто не навідувався, про стан її здоров?я не цікавився та не піклувався, відповідачі жодного разу ОСОБА_6 навіть не телефонували, не підтримували родинних відносин, та навіть не знали про місце проживання ОСОБА_6 .

Батько ОСОБА_6 після розлучення з ОСОБА_8 почав проживати окремо, будь-яких відносин з ОСОБА_6 не підтримував.

Батько ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 . ОСОБА_6 інших родичів не мала, заміжньою не була.

ІНФОРМАЦІЯ_6 померла ОСОБА_6 .

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина, яка зокрема складається з квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_6 на праві власності.

Позивач зазначає про те, що в термін, передбачений частиною 1 статті 1270 ЦК України, 06.04.2021 року звернулась до Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини щодо майна померлої.

Шістнадцята київська державна нотаріальна контора листом вих. №990/02-14 від 10.04.2021 року повідомила позивача про те, що заява про прийняття спадщини щодо майна померлої ОСОБА_6 , перенаправлена до Першої Київської державної нотаріальної контори за належністю, з Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №64072121 від 24.03.2021 року, виданого нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори вбачається, що після смерті ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ), народженої в Україні, Донецька область, Шахтарський район, село Орловка, заведено спадкову справу №67399086 номер у нотаріуса 442/2021.

Листом №7405/02-14 від 25.08.2021 року Перша київська державна нотаріальна контора повідомила позивача про те, що для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_6 , необхідно надати рішення суду, про те що позивач та померла проживали однією сім?єю не менше п?яти років до дня її смерті (ст. 1264 Цивільного кодексу України).

Позивач вказує про те, що з ОСОБА_6 вони розпочали дружбу з 1988 року, почали проживати однією сім`єю як рідні сестри з 2013 року.

Позивач зазначає про те, що у п. 1.12 Декларації №0001-76TX-Е80 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу від 22.06.2020 року, довіреною особою пацієнта ОСОБА_6 для Повідомлення у разі настання екстреного випадку з пацієнтом вказана ОСОБА_1 , що підтверджує факт взаємних обов?язків відносно один одного, які ґрунтувались на турботі за рідною людиною.

Так, ОСОБА_6 потребувала постійної допомоги, оскільки вона хворіла, починаючи із 2005 року. Відповідачі не знали, де ОСОБА_6 проживає, з ким вона проживає, як себе почуває та у якому вона взагалі стані. Відповідачі померлу не знали як родичку.

Позивач самостійно понесла всі витрати на поховання ОСОБА_6 , що підтверджується копією товарного чеку №0039 від 26.02.2021 року та копіями фіскальних чеків, які додані до позовної заяви. Також позивач зазначає про те, що Свідоцтво про поховання, видане КП "БУЧАСЕРВІС" БУЧАНСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ на ім?я позивача, яка особисто повідомила всіх знайомих про смерть ОСОБА_6 .

Позивач також зазначає про те, що ключі від квартири, в якій ОСОБА_1 та ОСОБА_6 проживали, та яка належить ОСОБА_6 на праві приватної власності, наявні лише у позивача. Копії документів, що додані до позовної заяви в оригіналах, також знаходяться лише у Позивача.

Позивач вказує про те, що після встановлення ОСОБА_6 діагнозу карциноми правої молочної залози - рак молочної залози, проведення операції радикальної мастектомії, 3-х курсів хіміотерапії, ОСОБА_6 мала безпорадний стан, зумовлений тяжкою хворобою, вона не могла самостійно забезпечити умови свого життя, потребувала стороннього догляду, допомоги та піклування, незважаючи на її рік народження.

З 05.09.2005 року по 16.09.2005 року ОСОБА_6 знаходилась на лікуванні у Київській міській Онкологічній лікарні. 07.09.2005 року була проведена операція.

У період з 2006 року по 2016 рік ОСОБА_6 постійно перебувала на лікуванні.

ОСОБА_6 перебувала на стаціонарному обстеженні та лікуванні в Національному військово-медичному клінічному центрі «ГВГК» МО України, Клініці гінекології з 01.08.2016 року по 03.08.2016 року, що вбачається з виписного епікризу №18535.

ОСОБА_6 також мала діагноз артеріальна гіпертензія, прогресуюча форма ГБ ІІІ, що підтверджується консультативним висновком від 05.05.2020 року, видани медичним центром «Полі Клініка» ПП «БМГ - Сервіс» та ехокардіографією від 17.10.2020 року, виданою медичним центром «Полі Клініка» ПП «БМГ - Сервіс».

Таким чином, позивач зазначає про те, що головною опорою та підтримкою ОСОБА_6 завжди була саме вона. Крім того, позивач намагалась забезпечити ОСОБА_6 найкращі умови для життя.

Позивач звернулась 25.08.2021 року до Першої київської державної нотаріальної контори із заявою щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, однак державний нотаріус Першої київської державної нотаріальної контори листом № 7406/02-14 повідомив позивача про те, що 24 березня 2021 року була заведена спадкова справа № 442/2021 щодо майна ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання якої було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 та зазначив склад осіб, які подали заяви про прийняття спадщини, а саме: ОСОБА_3 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , заява про прийняття спадщини від якого надійшла поштою 24 березня 2021 року за №1109; ОСОБА_5 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 , заява про прийняття спадщини від якого надійшла поштою 24 березня 2021 року за № 1110; ОСОБА_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_4 ), заява про прийняття спадщини від якої надійшла поштою 05 травня 2021 року за № 1556.

Позивач зазначає про те, що Відповідачі жодним чином не допомагали ОСОБА_6 , не цікавилися її станом здоров?я, взагалі не взяли жодної участі у похованні, були лише запрошені на поховання через інших родичів. За спільний період проживання ОСОБА_6 та позивача, починаючи із 2013 року, до ОСОБА_6 ніколи Відповідачі не навідувалися, про її стан здоров?я не цікавилися та не піклувалися, про існування родичів -відповідачів позивачу не було нічого відомо, померла вважала лише ОСОБА_1 близькою людиною, з відповідачами ОСОБА_6 ніколи не підтримувала будь-яких відносин.

Просить суд встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка села Красилівка, Броварського району, Київської області, проживала однією сім`єю разом зі спадкодавцем ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , більше п?яти років, починаючи з 2013 року до часу відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_6 . Усунути ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 ) від права на спадкування за законом на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 . Усунути ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_10 ) від права на спадкування за законом на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Ухвалою суду від 07.09.2021 по справі відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою суду від 20.04.2023 закрито підготовче судове провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач та представник позивача просили позов задовольнити.

В судовому засіданні відповідач та представник відповідача просили в задоволенні позову відмовити.

Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

До суду від представника відповідача надходив відзив на позовну заяву, згідно якого зазначає про те, що долучені позивачем копії документів на підтвердження заявлених вимог, а саме копії: паспорту ОСОБА_1 ; реєстраційного номеру облікової картки платника податків ОСОБА_1 ; довідки про реєстрацію місця проживання особи; свідоцтва про народження ОСОБА_6 серія НОМЕР_6 ; військового квитка серія НОМЕР_2 ; витягу послужного списку особової справи старшого солдата від 15.07.2021 року; свідоцтва про хворобу № 440 вих. № 648/2 від 27.03.2007 року; свідоцтва про смерть серія НОМЕР_7 від 17.03.2013 року; свідоцтва про смерть серія НОМЕР_8 від 25.02.2021 року; свідоцтва про право власності на житло 21.12.1998 року; технічного паспорту на квартиру; заяви на прийняття спадщини; витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № 64072121 від 24.03.2021 року; листа № 7405/02-14 від 25.08.2021 року; декларації № 0001-76ТХ-Е80 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу від 22.06.2020 року; товарного чеку № 0039 від 26.02.2021 року; фіскальних чеків; свідоцтва про поховання; витягу з карти виїзду швидкої медичної допомоги № 862 від 23.02.2021 року; довідки про причину смерті № 020-567; лікарського свідоцтва про смерть № 020-567 від 24.02.2021 року; виписного епікризу № 18535; історії хвороби № 3100681; результату проведення дослідження від 03.07.2019 року; консультативного висновку від 05.05.2020 року; ехокардіографії від 17.10.2020 року; результату мамографії від 11.05.2015 року; результату мамографії від 31.05.2016 року; результату мамографії від 04.06.2018 року; консультативного заключення від 13.07.2020 року; довідки № 12 від 26.08.2021 року; довідки № 14/4364 від 09.10.2014 року; довідки про коло спадкоємців № 7406/02-14 від 25.08.2021 року, а також фотокартки - не містять доказів на підтвердження факту спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а також не містять доказів на підтвердження факту ведення спільного побуту та наявність взаємних прав та обов`язків.

Представник відповідача зазначає про те, що фактично позивач просить суд встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_11 у квартирі АДРЕСА_5 лише на підставі її слів.

Зокрема, вказує про те, що жодна із фотокарток, які долучені до позовної заяви, не свідчать про факт проживання однією сім`єю та ведення спільного побуту, а також наявності взаємних прав та обов`язків. Вони можуть свідчити виключно про дружні відносин.

Факт здійснення позивачем витрат на поховання ОСОБА_6 , що підтверджуються копією товарного чеку № 0039 від 26.02.2021 та фіскальними чеками, які долучені до позовної заяви, не можуть свідчити про факт проживання однією сім`єю та ведення спільного побуту, а також наявності взаємних прав та обов`язків.

Зазначені документи, можуть бути виключно підставою для відшкодування позивачу спадкоємцями витрат у порядку ст. 1232 ЦК України.

В задоволенні позову просить відмовити на підставі відсутності доказів, які б підтверджували доводи, викладені позивачем в позовній заяві.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вислухавши думку сторін та покази свідків, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 8 Конституції України визнається і діє принцип верховенства права. Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй. Чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України (ч. 1 ст. 9 Конституції України).

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5).

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" вбачається, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення,які мо-жуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , померла ІНФОРМАЦІЯ_11 році у віці 61 рік в м. Києві, що стверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_9 .

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 21.12.1998, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належала ОСОБА_6 .

24.03.2021 Першою київською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 442/2021 після смерті ОСОБА_6 .

До нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , звернулись: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Зазначене стверджується копією спадкової справи № 442/2021.

Листом Першої київської державної нотаріальної контори №7405/02-14 від 25.08.2021 ОСОБА_1 було повідомлено про те, що для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_11 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 необхідно надати рішення суду про те, що остання проживала разом з померлою однією сім`єю не менше п`яти років до дня її смерті.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

При встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у поняття домогосподарства, закріпленому у ст. 1 Закону України "Про Всеукраїнський перепис населення" від 19 жовтня 2000 року. Цим законом визначено, що

домогосподарство - сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Цивільним кодексом України (ст. 1264) визначено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно з п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Таким чином, для встановлення факту проживання однією сім`єю, відповідно до положень Цивільного та Сімейного кодексу України, а також постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" Позивач повинен довести на підставі належних та допустимих доказів: факт спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини; факт ведення спільного побуту, а також наявність взаємних прав та обов`язків.

В судовому засіданні були допитані свідки по справі, які суду показали наступне.

Свідок ОСОБА_10 суду повідомила про те, що вона була подругою померлої та позивача. ОСОБА_1 та ОСОБА_6 знайомі з 1988 року, служили в одній військовій частині, проживали в одному гуртожитку і кімнаті з 1988 по 1993, потім військову частині розформували. Всі разом вони переселились до іншого гуртожитку, постійно проживали в одній кімнаті, після 1993 вже не проживали разом, а в різних кімнатах. ОСОБА_6 отримала квартиру за адресою: АДРЕСА_6 , та проживала в ній. Далі всі разом також служили в МОУ. Потім ОСОБА_11 захворіла на онкологічне захворювання, звільнилась зі служби у 2007 за хворобою. У ОСОБА_11 були родичі, а саме: мама, вітчим і брат (не рідний). Разом з матір`ю ОСОБА_6 проживала її троюрідна сестра, спілкування між ОСОБА_6 та родичами не було, вони зустрічалися лише раз на рік на кладовищі. У 2015 році ОСОБА_1 почала проживати з ОСОБА_6 , у 2018 році також проживала з ОСОБА_6 та своєю донькою. Свідок зазначила про те, що ОСОБА_6 проходила службу у військовій частині НОМЕР_10 , ніякі родичі до неї не приїзжали.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що померла ОСОБА_6 та ОСОБА_1 були його підлеглими та найкращими подругами. З 2019 по 2021 ОСОБА_6 проходила службу у військовій частині. ОСОБА_12 відомо, що ОСОБА_1 приїзжала до ОСОБА_6 . ОСОБА_6 була одинокою, неодруженою, факт спільного проживання підтриведити не може.

Свідок ОСОБА_13 суду показала, що знав ОСОБА_6 з 2009. ОСОБА_1 також знала, їй відомо, що вони дружили, їздили разом у санаторій. ОСОБА_6 хворіла на онкологічне захворювання. Повідомив також про те, що ОСОБА_6 сама себе забезпечувала. ОСОБА_6 хотіла залишити свою квартиру дітям ОСОБА_1 , зазначила, що позивач проживала з померлою близько одного року.

Свідок ОСОБА_14 повідомила суду про те, що знає ОСОБА_1 , це знайома її подруги, а саме ОСОБА_6 . Свідку відомо було про те, що ОСОБА_6 хворіла на онкологічне захворювання. З 2016 по 2018 ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_6 у квартирі ОСОБА_6 , там були речі ОСОБА_1 . Показала суду також, що ОСОБА_6 планувала піти до нотаріуса, але не змогла цього зробити через перенесений мікроінсульт. За родичів ОСОБА_6 свідку нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що є сусідкою померлої ОСОБА_6 , родичів в останньої не було. Свідок бачила ОСОБА_1 , коли та приносила сумки, разом з ОСОБА_6 ходили на роботу, припускає, що вони разом проживали.

Свідок ОСОБА_16 повідомила про те, що ОСОБА_6 була двоюрідною племінницею, вони спілкувались, зустрічались на поминках, ходили на кладовище, спілкувалися по телефону, ОСОБА_6 завжди була одна, приїжджала одна на річницю смерті матері, одна проживала, в гостях у ОСОБА_6 ОСОБА_16 не була. ОСОБА_6 не потребувала ніякої матеріальної допомоги, розповідала про подругу ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_18 суду повідомила про те, що покійна ОСОБА_6 була її кумою, вони зустрічалися на поминках, ОСОБА_6 завжди проживала сама, син ОСОБА_18 іноді проживав у неї, він її похресник, знає, що у ОСОБА_6 було дві подруги.

Відповідно до положень статті 1224 ЦК України не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя. Положення абзацу першого цієї частини не застосовується до особи, яка вчинила такий замах, якщо спадкодавець, знаючи про це, все ж призначив її своїм спадкоємцем за заповітом.

Не мають права на спадкування особи, які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і цим сприяли виникненню права на спадкування у них самих чи в інших осіб або сприяли збільшенню їхньої частки у спадщині.

Не мають права на спадкування за законом батьки після дитини, щодо якої вони були позбавлені батьківських прав і їхні права не були поновлені на час відкриття спадщини.

Не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.

Не мають права на спадкування за законом одна після одної особи, шлюб між якими є недійсним або визнаний таким за рішенням суду .

За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

Відповідно до вказаної норми, для усунення від права на спадкування має значення виключно сукупність наступних обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Лише при одночасному настанні наведених обставин та їх доведеності у сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Зазначений висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 29.06.2021 по справі № 386/967/18.

Таким чином, лише факт вияву у спадкодавця ознак тяжкої хвороби не може свідчити про безпорадний стан спадкодавця, оскільки безпорадний стан - це стан особи, у якому вона не може самостійно забезпечити свої життєві потреби, потребує стороннього догляду, допомоги і піклування.

Враховуючи наведене, беручи до уваги покази свідків, суд приходить до висновку, про те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом). В судовому засіданні було встановлено, що між позивачем та померлою ОСОБА_6 були дружні відносини, протилежного суду доведено не було. Як і не доведено факт ухилення відповідачів від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, чи перебування спадкодавця ОСОБА_6 в безпорадному стані, чи потреби спадкодавця - ОСОБА_6 в допомозі саме відповідачів.

Зазначене свідчить також про відсутні правових підстав для усунення відповідачів від права на спадкування за законом на спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 .

З урахуванням вищенаведеного, суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 3 СК, ст.ст. 1216, 1224, 1258, 1264 ЦК, ст. 258, 265, 315, ЦПК України, -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім`єю та усунення від права на спадкування, - відмовити.

Повний текст судового рішення складено 11.10.2023.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: Л.В. Мерзлий