ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2023 року м.Суми

Справа №583/3548/23

Номер провадження 22-ц/816/1507/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Філонової Ю. О.

з участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.

у присутності:

представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Коваленка Олександра Івановича,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Коваленком Олександром Івановичем,

на ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 27 липня 2023 року про забезпечення позову, постановлену в м. Охтирка Сумської області у складі судді Ільченко В.М.,

в цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів за договором позики,

в с т а н о в и в:

У липні 2023 року ОСОБА_3 через свого представника адвоката Шевченка Р.В. звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за договором позики від 01 травня 2019 року зі строком повернення до 01 вересня 2020 року в сумі 7 313 720 грн, та заборгованість за договором позики від 01 травня 2019 року зі строком повернення до 25 грудня 2020 року в сумі 7 313 720 грн.

Разом з вказаним позовом ОСОБА_3 через свого представника адвоката Шевченка Р.В. подав заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони на відчуження рухомого і нерухомого майна та майнових прав, що належить ОСОБА_1 в межах ціни позову 14 627 440 грн.

Заяву мотивовано тим, що на даний час є реальна загроза утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду шляхом відчуження відповідачем своїх майнових прав третім особам, а тому є необхідність в накладенні заборони на відчуження рухомого і нерухомого майна та майнових прав, що належать відповідачу.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 27 липня 2023 року заяву ОСОБА_2 задоволено частково.

Заборонено відчуження нерухомого та рухомого майна ОСОБА_1 для забезпечення позовних вимог у розмірі 14 627 440 грн.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 через свого представника адвоката Коваленка О.І. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити, а у разі, якщо суд приймає до уваги порушення судом першої інстанції вимог п. 6 ч. 1 ст. 151 та ч. 10 ст. 153 ЦПК України, заяву про забезпечення позову - повернути.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що подана представником позивача заява про забезпечення позову не містить жодного обґрунтування та доказів, які б свідчили про істотне ускладення чи унеможливлення виконання рішення суду.

Крім того, наголошує на тому, що в ухвалі суду не конкретизовано майно, заборону на відчуження якого накладено судом. Фактично вжиті заходи забезпечення позову на все майно відповідача, що може перевищувати ціну позову. Вважає, що забезпечення позову у певній грошовій сумі може мати місце під час арешту саме грошових коштів чи індивідуального визначеного майна.

Вказує на те, що подана заява про забезпечення позову не відповідає вимогам, передбаченим ст. 151, ч. 8 ст. 153 ЦПК України, оскільки не містить пропозицію щодо зустрічного забезпечення.

Від позивача відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

За приписами ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частково задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи обставини справи, співмірність виду забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, а також те, що відчуження майна, належного відповідачу, призведе до ускладнення захисту прав позивача і невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим чи утрудненим виконання рішення суду в разі задоволення позову, тому вважав за необхідне заяву задовольнити частково та заборонити відчуження нерухомого та рухомого майна відповідача у розмірі заявлених вимог.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що такий висновок суду першої інстанції узгоджується з матеріалами справи та вимогами закону.

Згідно з ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Статтею 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, у пункті 2 якої передбачено, що позов може забезпечуватись забороною вчиняти певні дії.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

За своїм змістом, забезпечення позову - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Також заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового рішення.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що предметом судового спору є стягнення заборгованості за договорами позики на загальну суму 14 627 440 грн.

В даній справі суд першої інстанції обрав вид забезпечення позову заборону на відчуження нерухомого та рухомого майна відповідача в межах ціни позову.

Беручі до уваги те, що між сторонами по справі виник спір про стягнення заборгованості за договорами позики, ціна позову становить 14 627 440 грн, на думку колегії суддів, позивач обґрунтовано навів припущення про те, що відчуження відповідачем належного йому майна може істотно ускладнити виконання рішення суду в разі ухвалення судом рішення на користь позивача.

Наведений захід забезпечення позову відповідає вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову і спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Виконання в майбутньому судового рішення у справі про стягнення грошових коштів, у разі можливого задоволення позовних вимог, безпосередньо пов`язано з обставинами наявності у боржника присудженої до стягнення суми заборгованості. Заборона відчуження, яка накладається судом для забезпечення позову про стягнення грошових коштів, має на меті подальше звернення стягнення на таке майно у разі задоволення позову.

При цьому обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки обмежується лише можливість відповідача розпоряджатися належним йому майном.

Можливість накладення заборони на відчуження майна в порядку забезпечення позову у спорі про стягнення грошових коштів є додатковою гарантією для позивача того, що рішення суду у разі задоволення позову, буде реально виконане та позивач отримає задоволення своїх вимог.

Заявлений вид забезпечення позову, а саме заборона відчуження нерухомого та рухомого майна відповідача в межах ціни позову, виходячи із суті спірних правовідносин, є співмірним із заявленими позивачем вимогами, має тимчасовий характер і діє до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Отже, при цьому права та законні інтереси відповідача не будуть порушені, оскільки він як власник майна матиме усі правомочності щодо нього, окрім розпорядження, яке є тимчасовим.

Стосовно доводів відповідача щодо відсутності у заяві про забезпечення позову пропозиції щодо зустрічного забезпечення та невирішення цього питання судом першої інстанції, слід зазначити наступне.

Зустрічне забезпечення по своїй суті є гарантією відшкодування можливих збитків відповідача, має на меті забезпечити баланс інтересів сторін і нейтралізувати можливі негативні наслідки, які можуть виникнути внаслідок застосування судом забезпечувальних заходів.

За приписами ч.6 ст. 154 ЦПК України питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання.

Відсутність у заяві про забезпечення позову пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення та не вирішення судом питання зустрічного забезпечення не є підставою для скасування оскарженого судового рішення, оскільки не позбавляє відповідача права звернутися з клопотанням про зустрічне забезпечення окремо у встановленому законом порядку.

Вказане узгоджується із висновками Верховного Суду у постановах від 21 грудня 2020 року у справі № 487/5726/19 та від 30 червня 2021 року у справі № 752/2342/19, від 23 грудня 2022 року у справі № 760/34352/21.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375; 381; 382; 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Коваленком Олександром Івановичем, залишити без задоволення.

Ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 27 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 11 вересня 2023 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

Ю. О. Філонова