Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 695/2638/23
номер провадження 2/695/1054/23

05 жовтня 2023 року м. Золотоноша
Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого - судді Середи Л.В.,
за участю секретаря - Оніщенко Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп» звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, яка була заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 27.04.2020р. відбулась дорожньо-транспортна пригода між автомобілями ГАЗ 3302, н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та Renault Duster н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 ..
Винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди постановою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23.07.2020р. визнано ОСОБА_1 . Крім того, ОСОБА_1 вказаною постановою суду визнано винним у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний.
Між ОСОБА_3 та ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп» укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО-3945866, яким забезпечено транспортний засіб ГАЗ 3302, д.н.з. НОМЕР_1 .
Отже, на підставі вищезазначеного, у зв`язку з тим, що відповідач самовільно залишив дорожньо-транспортної пригоди, то ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп» має право зворотної вимоги (регресу) до ОСОБА_1 на суму 11 738.92 грн.
Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд стягнути з відповідача 11 738.92 грн. матеріальної шкоди та стягнути суму сплаченого судового збору у розмірі 2684 грн.
Ухвалою суду від 01.08.2023р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
Відповідачу за адресою місця його реєстрації, яка встановлена на підставі ч. 6 ст. 187 ЦПК України була направлена позовна заява із додатками та ухвала суду про відкриття провадження у справі, встановлено строк на подачу відзиву на позовну заяву чи подання заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, яка отримана відповідачем, що стверджується відповідним повідомленням про вручення рекомендованого поштового повідомлення.
Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
Положеннями ст. 174 ЦПК України, визначено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Відзив на позов, заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження відповідачем не подано.
Таким чином, відповідно до ст. ст. 174, 178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом та не направив до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї, а тому суд розглядає матеріали справи на підставі доказів, що містяться у ній.
Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення за таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу чиїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 04.10.2019 року між ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп» та ОСОБА_3 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) № АО/3945866, забезпечений транспорт ГАЗ 3302, н.з. НОМЕР_1 .
24.04.2020р. о 13 год. 20 хв. на 91 км а/д Бориспіль-Запоріжжя, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ГАЗ 3302, н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та здійснив наїзд на світлоповертаючі дорожні знаки, які пошкодили автомобіль Renault Duster, н.з. НОМЕР_2 , завдавши матеріальні збитки.
Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено транспортний засіб Renault Duster, н.з. НОМЕР_2 , з вини відповідача, цивільно-правова відповідальність якого, як водія забезпеченого автомобіля ГАЗ 3302, н.з. НОМЕР_1 , була застрахована у ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп», згідно поліса № АО/3945866.
Винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП визнано відповідача, який керував автомобілем ГАЗ 3302, н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується постановою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23.07.2020р. у справі №695/934/20.
Окрім вказаного, із змісту вказаної постанови також вбачається, що ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та за ст. 122-4 КУпАП, а саме залишення водієм транспортного засобу на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій), та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 Закону України «Про страхування»).
Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначений у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).
Ст. 993 ЦК України передбачає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Згідно ст. 1187 ч. 2 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Види обов`язкового страхування в України визначені статтею 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини 1 цієї статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Спеціальним законом, що регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України є Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон).
Пунктами 1.4, 1.7 статті 1 Закону визначено, що особами, відповідність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який визначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.
Відповідно до ст. 3 Закону обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Згідно із ст. 38 п. 38.1 підпункт 38.1.1 п. «в» Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).
Згідно з п. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди, його відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також залишення місця дорожньо-транспортної пригоди встановлена рішенням суду та не підлягає додатковому доказуванню.
Враховуючи вище наведені факти та положення частини 6 ст. 82 ЦПК України, суд приходить до висновку, що здійснивши виплату страхового відшкодування, позивач набув права зворотної вимоги (регресу) до відповідача, а тому з ОСОБА_1 підлягає стягненню виплачена сума страхового відшкодування.
Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 979, 980, ЦК України, ст. ст. 13, 81, 258, 265, 268 ЦПК України, суд
Позов Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.
Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.В. Середа