Справа № 285/1057/22
провадження № 2-п/0285/13/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2023 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі : головуючої судді Михайловської А.В.,

за участю секретаря судового засідання Валінкевич І.І.,

сторони у справі : позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач (заявник) - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду від 13.06.2022 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, -

встановив :

22.09.2023 року від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшла заява про перегляд заочного рішення суду від 13.06.2022 року, в якій просив поновити строк звернення до суду з даною заявою та скасувати заочне рішення суду, призначивши справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування заяви посилається на те, що не знав про час та місце судових засідань, не зміг з поважних причин прибути до суду та не мав змоги повідомити про такі причини, оскільки у той час перебував в СІЗО ДУ Житомирська УВП №8, що позбавило його можливості надати суду свої заперечення проти вимог позивача та інші докази, які мають істотне значення для вирішення справи. Так, вказав, що при ухваленні заочного рішення суду від 13.06.2022 року судом не було враховано наявність на його утриманні ще однієї неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якої з нього стягуються аліменти за рішенням суду в розмірі 1/6 частини всіх видів доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з 03.03.2016 року. Вказує на те, що дані обставини є істотними для правильного вирішення справи, тому заочне рішення підлягає скасуванню.

02.10.2023 року поновлено заявнику пропущений строк для звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення, заяву відповідача про перегляд заочного рішення прийнято судом до розгляду.

В судовому засіданні заявник (відповідач) ОСОБА_2 заяву про перегляд заочного рішення підтримав, яку просив задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 вимоги заяви про перегляд заочного рішення не визнала, просила відмовити в її задоволенні.

Суд, розглянувши заяву про перегляд заочного рішення, заслухавши сторін, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 13.06.2022 року Новоград-Волинським міськрайонним судом було ухвалено заочне рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів. Даним рішенням позовні вимоги позивача було задоволено повністю, змінено спосіб стягнення аліментів, стягуваних за рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду № 2-207/11 від 01.02.2011 року та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати вступу рішення в законну силу і до досягнення ним повноліття/а.с.37-40/.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження відповідач ОСОБА_2 має крім неповнолітнього сина ОСОБА_5 ще неповнолітню дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.76/.

Згідно до рішення суду від 03.03.2016 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_6 у розмірі 1/6 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 03.03.2016 року/а.с.77/.

Частиною 1 статті 288 ЦПК України передбачено, що заочне рішення може бути скасоване судом, що його ухвалив, лише при сукупності таких умов: 1) якщо судом буде встановлено, що відповідач, тобто заявник, не з`явився у судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин, 2) не подав відзив на позовну заяву з поважних причин і 3) докази, на які посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Третю умову слід розуміти таким чином, що відповідач у своїй заяві про перегляд заочного судового рішення посилається на такі обставини та на такі докази на їх підтвердження, що якби вони були відомі суду при ухваленні заочного рішення, суд прийшов би до іншого висновку, ухвалив би принципово інше рішення.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, зокрема у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України його виклик здійснено через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, оскільки суду не вдалося встановити його місце проживання (перебування), про що в матеріалах справи є відповідні документи /а.с.33/.

З наданої відповідачем довідки начальника ДУ «Житомирська УВП №8 від 28.08.2023 року встановлено, що ОСОБА_2 утримувався в СІЗО з 22.04.2022 року по 03.08.2023 року/а.с.75/.

Таким чином відповідачем доведено обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання і неповідомлення їх до суду, і надано докази про це.

Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що докази та доводи, на які посилається відповідач у своїй заяві про перегляд заочного рішення суду, не мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Так, одночасне стягнення з відповідача аліментів на двох дітей у розмірі 1/6 частини всіх видів доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, не суперечить положенням Сімейного Кодексу України ( далі - СК України).

Наявність у відповідача ОСОБА_2 на утриманні ще однієї дитини, не може вплинути на розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , визначений в 1/4 частці від заробітку (доходу), оскільки такий розмір у розумінні ст. 183 СК України є мінімальним для утримання однієї дитини та має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини ( ч. 2 ст. 182 СК України).

Крім цього, згідно до ч. 3 ст. 181 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів, у даному випадку позивачем ОСОБА_1 .

Факт проживання сина ОСОБА_5 з матір`ю не заперечується.

Інших доказів, які не були відомі суду при ухваленні заочного рішення, та за наявності яких суд прийшов би до іншого висновку, ухвалив би принципово інше рішення, відповідачем не надано.

У відповідність до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п.1 ст.6 конвенції, а також ст.1 Першого протоколу до неї, оскільки в позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Таким чином, враховуючи, що відповідач не надав доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, суд приходить до висновку про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Частиною 4 ст. 287 ЦПК України передбачено, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 284-288 ЦПК України, -

постановив :

Заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду від 13.06.2022 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів - залишити без задоволення.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до пункту 4 статті 287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Повне найменування або ім"я сторін та інших учасників справи :

позивач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 ) ,

відповідач - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_2 ).

Дата підписання та складення повної ухвали - 10.10.2023 року.

Суддя А.В.Михайловська