н/п 2-о/490/262/2023 Справа № 490/9297/23
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2023 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі судді Гуденко О.А. розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа - Військова частина НОМЕР_1 , -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення (родинних відносин між фізичними особами), мотивуючи свої вимоги тим, що вона звернулася до Військової частини НОМЕР_1 з приводу виплати грошового забезпечення, що належить безвісти зниклому військовослужбовцю, а саме її синові ОСОБА_2 , яке виплачується сім`ям військовослужбовців. За наслідками розгляду документів, поданих ОСОБА_1 , до військової частини НОМЕР_1 надано відповідь від 01.05.2023 року, якою відмовлено у виплаті грошового забезпечення стосовно ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що подано не в повному обсязі документи, зазначених у пункті 4 Порядку виплат грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою КМУ № 884 від 30.11.2016 р.н., а саме копії свідоцтва про народження військовослужбовця ОСОБА_2 .

Підставою для відмови стало те, що відсутнє свідоцтво про народження її сина ОСОБА_2 , оскільки народився він в с.Якурім Усть-Кутського району Іркутської області, РСФСР.

У зв`язку з тим, що з 24.02.2022 року розпочалась повномасштабна війна з російською федерацією, 01.12.2022 року прийнято ЗУ №2783-ІХ «Про вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року та Протоколу Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 року». Отже, через Відділ державної реєстрації актів цивільного стану, заявниця не може звернутися за правовою допомогою щодо оформлення запиту до держави агресора, для отримання дубліката свідоцтва про народження її сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку з чим, просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , який народився у с. Якурім Усть-Кутського району Іркутської області, РСФСР.

Оскільки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважається безвісти зниклим, на нього та членів його сім`ї розповсюджується дія Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих без вісті за особливих обставин», Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх. Встановлення даного факту необхідно заявниці для отримання соціальних гарантій прав членів сімей військовослужбовців та на виплату грошового забезпечення.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що у відкритті провадження у справі слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з частинами першою, другою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити зі змісту права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

У цій справі заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду з метою встановлення факту родинних відносин зі своїм сином ОСОБА_2 , який є безвісти зниклим військовослужбовцем, для отримання грошового забезпечення, яке виплачується сім`ям військовослужбовців.

Вимоги заявниці пов`язані з доведенням наявності підстав для визнання (підтвердження) за нею певного соціально-правового статусу, не пов`язаного з будь-якими цивільними права та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням. Відповідно, за своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги пов`язані з публічно-правовими відносинами заявниці з державою.

Слід зазначити, що приватно-правовий інструментарій (зокрема, ініціювання справи про встановлення факту) не повинен використовуватися учасниками для оцінки обставин, які становлять предмет доказування у адміністративному провадженні, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу, отриманого у такому провадженні, належним та допустимим. Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 539/4118/19 (провадження № 61-10777сво20) зробила схожий за змістом висновок та зазначила, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення, щодо якого виник публічно-правовий спір, не може бути предметом розгляду у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.19КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом, тощо.

За змістом пункту 2 частини першоїстатті 4 КАС України публічно-правовий спір це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб`єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій. Визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватно правових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону Українивід 25березня 1992року №2232-XII«Про військовийобов`язокі військовуслужбу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Окрім того, визначаючи, чи пов`язується з встановленням зазначеного факту виникнення у заявниці певних цивільних прав та обов`язків, суд застосовує положення статті 1 ЦК України. За змістом частини першої статті 1ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (цивільні відносини). Тобто цивільними є відносини, які відповідають наведеним критеріям. Відповідно у порядку цивільного судочинства, за загальним правилом, не підлягають вирішенню спори (розгляду заяви), що виникають не з цивільних, земельних, трудових, сімейних або житлових правовідносин. Усі інші спори, що виникають у публічно-правових відносинах за участю осіб, підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства виключно у тих випадках, коли безпосередньою нормою процесуального права визначено, що вирішення такого спору належить здійснювати саме в порядку цивільного судочинства. Вимоги заявниці за своїм предметом та можливими правовими наслідками пов`язані з публічно-правовими відносинами заявниці з державою, а отже, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

У спірних правовідносинах суд повинен врахувати правову мету звернення заявниці до суду, яка полягає у підтвердженні її певного соціального статусу. Такий статус має правове значення виключно у публічно-правових відносинах, оскільки впливає на підтвердження та можливість реалізації прав у сфері соціального забезпечення.

З урахуванням наведеного, вимоги заявниці про встановлення факту родинних відносин зі своїм сином ОСОБА_2 , який під час виконання бойового завдання зник безвісти, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.03.2023 року у справі № 290/289/22-ц.

У постанові від 22.03.2023 року у справі № 290/289/22-ц Верховним Судом здійснено аналіз застосування частини шостої статті 294ЦПК України та відповідні висновки, що залишити без розгляду заяву, подану в порядку окремого провадження, у зв`язку із встановленням існування спору про право можливо виключно у тому разі, якщо виявлений спір можливо вирішити саме в порядку цивільного судочинства. Якщо ж такий спір вирішити в порядку цивільного судочинства неможливо, суд повинен закрити провадження у справі (або відмовити у відкритті провадження на стадії прийняття поданої заяви) із зазначенням правильного для вирішення такого правового питання виду судочинства. Аналогічні по суті висновки викладені у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 23 травня 2022 року у справі № 539/4118/19.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що заявлено вимоги, які не підлягають розгляду в порядку ЦПК України, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, слід відмовити у відкритті провадження у вказаній цивільній справі, роз`яснивши заявниці її право звернутися з вказаною заявою/позовом в порядку адімінстративного судочинства.

Керуючись ст.ст.186, 260, 353ЦПК України суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Військова частина НОМЕР_1 про встановлення факту, що має юридичне значення (родинних відносин між фізичними особами).

Роз`яснити заявниці ОСОБА_1 , що розгляд цієї справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Повернути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 536, 80 грн. сплачений згідно квитанції № 9318-9507-7648-2418 від 25.09.2023 року.

Ухвала суду може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.А. Гуденко