Справа № 562/440/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" жовтня 2023 р.

Здолбунівський районний суд Рівненської області

в складі:

головуючого судді Мички І.М.

при секретаря Щербак В.В.

за участю заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

державного виконавця Владімірової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Здолбунів справу за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Здолбунівського районного відділу державної виконавчої служби у Рівненському районні Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Владімірової А.О. -

встановив:

До Здолбунівського районного суду надійшла скарга ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Здолбунівського районного відділу державної виконавчої служби у Рівненському районні Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Владімірової А.О.

В обґрунтування скарги заявник, зазначив, що головним державним виконавцем Здолбунівського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районні Рівнеснької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Владіміровою А.О. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у примусовому виконанні виконавчого листа № 562/440/20 , виданого Здолбунівським районним судом Рівненської області від 29.03.2022 року. Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 10.11.2021 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю. Даним рішенням зобов`язано ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні належною ОСОБА_1 земельною ділянкою розташованою за адресою : АДРЕСА_1 . Постановою державного виконавця Владіміровою А.О. констатовано, що протколом постійно діючої комісії з питань будівництва, земельних відносин, благоустрою та охорони навколишнього середовища Здовбицької сільської ради погоджено межі спірної земельної ділянки, оскільки вказаною комісією встановлено, що, на земельну ділянку боржника виготовлено технічну документацію щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості зі зміною конфігурації земельної ділянки та допущено накладку розміром 10.5 кв.м. З метою усунення накладки комісією погоджено межу земельної ділянки боржника та стягувача від точки А до точки А, рішення № 976 від 20.12.2022 року Здовбицької сільської ради вказаний протокол погоджено та затверджено і в подальшому виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) у відповідності до погоджених меж земельної ділянки в натурі у відповідності до погоджених меж на основі якої внесено відомості до Державного земельного кадастру, що підтверджується відповідним витягом з нього. Тому враховуючи викладене постановлено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання. Натомість в натурі ніяких змін не відбулось та рішення суду не виконано, накладку не усунуто, належно, ОСОБА_1 земельною ділянкою користується ОСОБА_3 . Скаржник намагалася отримати документацію, яку ніби виготовив ОСОБА_3 аби переконатись , що формально рішення суду виконувалось, але на даний час їй не відомо чи було відповідачем виконано рішення суду. Вважає постанову державного виконавця від 15.02.2023 року про закінчення виконавчого провадження незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

В судовому засіданні скаржник та ї представник вимоги скарги підтримали, просили скаргу задовольнити.

Державний виконавець Владімірова А.О. в судовому засіданні надала клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з пропущеним строком на звернення до суду, вважає скаргу необґрунтованою, просила відмовити у її задоволені.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку про відмову у задоволені скарги на підставі наступного.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 451 ЦПК України визначено, що в разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Отже, підставою для визнання рішення, дії чи бездіяльності виконавця неправомірними в порядку судового контролю за виконанням судових рішень є порушення державним виконавцем прав учасника виконавчого провадження.

Якщо ж рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені виконавцем відповідно до закону, в межах своїх повноважень і право заявника не було порушено, суд має відмовити в задоволенні скарги.

На думку суду скаржником слід обрати інший спосіб захисту свого порушеного права.

Так, згідно з частиною п`ятою статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладається на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

Стаття 7 Закону України«Про державну виконавчу службу» встановлює обов`язок державного виконавця сумлінно виконувати службові обов`язки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України.

Частина 1 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» зобов`язує державного виконавця використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що у скарзі ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Здолбунівського районного відділу державної виконавчої служби у Рівненському районні Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Владімірової А.О. слід, відмовити.

На підставі ст. 6,7 ЗУ» Про виконавче провадження» суд-,

ухвалив:

У скарзі ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Здолбунівського районного відділу державної виконавчої служби у Рівненському районні Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Владімірової А.О. - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя