ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6006/23 Справа № 187/220/23 Суддя у 1-й інстанції - Соловйов І.М. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Попенко Ю.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства КМС 1 на рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства КМС 1 про розірвання договору оренди земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПП КМС 1 про розірвання договору оренди земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що їй на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯК №314879, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01112 від 05 квітня 2012 року, який виданий 25 березня 2012 року Петриківською райдержадміністрацією на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09 грудня 2011 року №1636 і на підставі договору про розподіл спадкового майна від 09 грудня 2011 року №1662, на праві приватної власності належить земельна ділянка загальною площею 3,1547 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:2771, яка розташована на території Курилівської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області. 11 жовтня 2016 року між позивачем та ПП КМС 1 укладено договір оренди земельної ділянки №3р загальною площею 3,1547 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:2771, строком оренди на 15 років. Право оренди зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27 липня 2018 року, номер запису про інше речове право: 27432529. Відповідно до пункту 4.1. вказаного договору оренди земельної ділянки, розмір орендної плати визначається за домовленістю між сторонами і складає 5,8 % від нормативної грошової оцінки землі та вноситься орендарем щорічно у грошовому розмірі, що складає 5055 грн. 28 коп. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням коефіцієнту індексації грошової оцінки земель (пункт 4.2. Договору). Розмір орендної плати переглядається у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розміру земельного податку, підвищення ціни тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджується документами в інших випадках передбачених законодавством (пункт 4.3. Договору). Розрахунок по щорічній орендній платі проводиться Орендарем в строк до 30 грудня поточного року (пункт 4.4. Договору). Орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату (пункт 9.4. Договору). Відповідно до пункту 12.3.2. цього Договору, дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок систематичного невиконання другою стороною обов`язків, передбачених Договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законові. Розірвання Договору в односторонньому порядку не допускається (пункт 12.4. Договору). Позивач вказувала, відповідач протягом 2019-2022 років не виплачував орендну плату. Позивач зазначила, що не отримуючи від відповідача кошти за користування земельної ділянки, вона вимушена нести додаткові податкові витрати у якості земельного податку. Крім того, позивач отримала рішення Кам`янського відділу по роботі з податковим боргом управління по роботі з податковим боргом ГУ ДПС у Дніпропетровській області № 0-0426 про опис майна у податкову заставу відповідно до статті 89 Податкового кодексу України здійснено опис майна, позивачки на суму податкового боргу 4549,76 грн. Наприкінці 2022 року позивач сплатила податковий борг зі сплати земельного податку у розмірі 3443 грн. 22 коп. та борг по пені у розмірі 39 грн. 95 коп. та 16 листопада 2022 року - нараховані штрафні санкції у розмірі 441 грн. 33 коп. На думку позивача, несплата орендної плати протягом чотирьох років є порушенням істотних умов договору оренди земельної ділянки та це призвело до фінансових витрат позивача, порушення її прав та інтересів. На підставі викладеного, ОСОБА_1 просила суд розірвати договір оренди земельної ділянки № 3р від 11 жовтня 2016 року кадастровий номер :01:001:2771, площею 3,1547 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Курилівської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області, між сторонами: орендодавець ОСОБА_1 та орендар ПП КМС-1, стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору та на правничу допомогу.

Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2023 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 . Розірвано договір оренди земельної ділянки № 3р від 11 жовтня 2016 року кадастровий номер :01:001:2771, площею 3,1547 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Курилівської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області, між сторонами: орендодавець ОСОБА_1 та орендар ПП КМС- 1. Стягнуто з Приватного підприємства КМС 1 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі ПП КМС- 1 просить рішення суду від 18 квітня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин у справі, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.7 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

У порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ст. 274 ЦПК України, розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд.

У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Враховуючи приписи ст. ст. 19, 274 ЦПК України, беручи до уваги предмет спору, категорію справи та її складність, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, можливий обсяг і характер доказів у справі, з метою забезпечення принципів змагальності сторін, диспозитивності та пропорційності у цивільному судочинстві, колегія суддів вважає, що зазначену справу слід розглядати за правилами загального позовного провадження.

У справі встановлено, ОСОБА_1 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯК №314879, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01112 від 05 квітня 2012 року, який виданий 25 березня 2012 року Петриківською райдержадміністрацією на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09 грудня 2011 року №1636 і на підставі договору про розподіл спадкового майна від 09 грудня 2011 року №1662, на праві приватної власності належить земельна ділянка загальною площею 3,1547 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:2771, яка розташована на території Курилівської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області (а.с.7).

11 жовтня 2016 року між позивачем та ПП КМС 1 укладено договір оренди земельної ділянки №3р загальною площею 3,1547 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:2771, строком оренди на 15 років (а.с.8-10).

Право оренди зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27 липня 2018 року, номер запису про інше речове право: 27432529 (а.с.11).

Відповідно до пункту 4.1. вказаного договору оренди земельної ділянки, розмір орендної плати визначається за домовленістю між сторонами і складає 5,8 % від нормативної грошової оцінки землі та вноситься орендарем щорічно у грошовому розмірі, що складає 5055 грн. 28 коп.

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням коефіцієнту індексації грошової оцінки земель (пункт 4.2. Договору).

Розмір орендної плати переглядається у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розміру земельного податку, підвищення ціни тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджується документами в інших випадках передбачених законодавством (пункт 4.3. Договору).

Розрахунок по щорічній орендній платі проводиться Орендарем в строк до 30 грудня поточного року (пункт 4.4. Договору).

Орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату (пункт 9.4. Договору).

Відповідно до пункту 12.3.2. цього Договору, дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок систематичного невиконання другою стороною обов`язків, передбачених Договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законові.

Розірвання Договору в односторонньому порядку не допускається (пункт 12.4. Договору).

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 18 січня 2023 року (дата 18.01.2023 №0403-23-00304), відповідач на користь позивача будь-яких виплат протягом 2019-2022 років не здійснював (а.с.12).

Рішенням Кам`янського відділу по роботі з податковим боргом управління по роботі з податковим боргом ГУ ДПС у Дніпропетровській області № 0-0426 про опис майна у податкову заставу відповідно до статті 89 Податкового кодексу України здійснено опис майна, позивачки на суму податкового боргу 4549,76 грн. (а.с.13)

14 листопада 2022 року позивач сплатила податковий борг зі сплати земельного податку у розмірі 3443 грн. 22 коп. та борг по пені у розмірі 39 грн. 95 коп. та 16 листопада 2022 року - нараховані штрафні санкції у розмірі 441 грн. 33 коп. (а.с.15).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції посилався на їх доведеність та обґрунтованість, однак погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них за неповного засування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом ч.ч. 1,2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувались при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінились настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір, або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний за рішенням суду на вимоги заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладання договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане, зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагались; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Статтею 13 Закону України Про оренду землі передбачено, що договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом ст. 15 вищевказаного Закону, зокрема, істотними умовами договору оренди землі є об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 20 Закону України Про оренду землі, в редакції, чинній на момент укладання договору, орендна плата може встановлюватися у таких формах: грошовій; натуральній (за визначеною кількістю чи частиною продукції, яка одержується з орендованої земельної ділянки); відробітковій (надання послуг орендодавцю). Сторони можуть передбачити у договорі оренди поєднання зазначених форм або визначити інші форми плати.

Відповідно до ст. 21 Закону України Про оренду землі, в редакції, чинній на момент укладання договору, умови договору оренди про розмір орендної плати можуть переглядатися за згодою сторін. Орендар має право вимагати відповідного зменшення орендної плати у випадках, якщо стан орендованої земельної ділянки погіршився не внаслідок дій чи бездіяльності орендаря. У разі збільшення відповідно до законів України розміру земельного податку орендодавець має право вимагати збільшення орендної плати, якщо інше не передбачено умовами договору оренди.

Статтею 24 Закону України Про оренду землі передбачено, зокрема, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України Про оренду землі на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Також, пунктом д ч. 1 ст. 141 Земельного Кодексу України встановлено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Встановлено, ОСОБА_1 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯК №314879, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01112 від 05 квітня 2012 року, який виданий 25 березня 2012 року Петриківською райдержадміністрацією на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09 грудня 2011 року №1636 і на підставі договору про розподіл спадкового майна від 09 грудня 2011 року №1662, на праві приватної власності належить земельна ділянка загальною площею 3,1547 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:2771, яка розташована на території Курилівської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області (а.с.7).

11 жовтня 2016 року між позивачем та ПП КМС 1 укладено договір оренди земельної ділянки №3р загальною площею 3,1547 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:2771, строком оренди на 15 років (а.с.8-10).

Право оренди зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27 липня 2018 року, номер запису про інше речове право: 27432529 (а.с.11).

Відповідно до пункту 4.1. вказаного договору оренди земельної ділянки, розмір орендної плати визначається за домовленістю між сторонами і складає 5,8 % від нормативної грошової оцінки землі та вноситься орендарем щорічно у грошовому розмірі, що складає 5055 грн. 28 коп.

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням коефіцієнту індексації грошової оцінки земель (пункт 4.2. Договору).

Розмір орендної плати переглядається у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розміру земельного податку, підвищення ціни тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджується документами в інших випадках передбачених законодавством (пункт 4.3. Договору).

Розрахунок по щорічній орендній платі проводиться Орендарем в строк до 30 грудня поточного року (пункт 4.4. Договору).

Орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату (пункт 9.4. Договору).

Відповідно до пункту 12.3.2. цього Договору, дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок систематичного невиконання другою стороною обов`язків, передбачених Договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законові.

Розірвання Договору в односторонньому порядку не допускається (пункт 12.4. Договору).

Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, ОСОБА_1 зазначила про те, що не отримуючи від відповідача кошти за користування земельної ділянки, вона вимушена нести додаткові податкові витрати у якості земельного податку. Також вона отримала рішення Кам`янського відділу по роботі з податковим боргом управління по роботі з податковим боргом ГУ ДПС у Дніпропетровській області № 0-0426 про опис майна у податкову заставу відповідно до статті 89 Податкового кодексу України здійснено опис її майна на суму податкового боргу 4549 грн. 76 коп. Наприкінці 2022 року позивач сплатила податковий борг зі сплати земельного податку у розмірі 3443 грн. 22 коп. та борг по пені у розмірі 39 грн. 95 коп. та 16 листопада 2022 року - нараховані штрафні санкції у розмірі 441 грн. 33 коп. На думку позивача, несплата орендної плати протягом чотирьох років є порушенням істотних умов договору оренди земельної ділянки та це призвело до фінансових витрат позивача, порушення її прав та інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 18 січня 2023 року (дата 18.01.2023 №0403-23-00304), відповідач на користь позивача будь-яких виплат протягом 2019-2022 років не здійснював (а.с.12).

Рішенням Кам`янського відділу по роботі з податковим боргом управління по роботі з податковим боргом ГУ ДПС у Дніпропетровській області № 0-0426 про опис майна у податкову заставу відповідно до статті 89 Податкового кодексу України здійснено опис майна, позивачки на суму податкового боргу 4549,76 грн. (а.с.13)

14 листопада 2022 року позивач сплатила податковий борг зі сплати земельного податку у розмірі 3443 грн. 22 коп. та борг по пені у розмірі 39 грн. 95 коп. та 16 листопада 2022 року - нараховані штрафні санкції у розмірі 441 грн. 33 коп. (а.с.15).

Відповідачем до апеляційної скарги додані копії видаткових касових ордерів від 10 березня 2020 року та від 19 жовтня 2021 року (а.с.60, 61).

Відповідно до копії видаткового касового ордеру від 10 березня 2020 року ОСОБА_1 отримала плату за оренду земельної ділянки - кадастровий номер :01:001:2771, за 2020 рік у розмірі 5055 грн. 28 коп., що підтверджується її підписом у вказаному видатковому касовому ордері (а.с.60).

Відповідно до копії видаткового касового ордеру від 19 жовтня 2021 року ОСОБА_1 отримала плату за оренду земельної ділянки - кадастровий номер :01:001:2771, за 2021 рік у розмірі 5055 грн. 28 коп., що підтверджується її підписом у вказаному видатковому касовому ордері (а.с.61).

Стосовно виплати позивачеві орендної плати за користування земельною ділянкою - кадастровий номер :01:001:2771 за 2022 рік, відповідач зазначив, що дійсно орендна плата не виплачена за 2022 рік у звязку із з тим, що ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 07 лютого 2022 року у справі №752/27656/21 за клопотанням прокурора відділу Офісу Генерального прокурора Шоп`як В.Б. у кримінальному провадженні № 0000586, відомості щодо якого внесені 06 серпня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за підозрою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 206, ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 197-1, ч. 3 ст. 358 КК України, про арешт майна та передачу його в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів задоволено клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора Шоп`як В.Б. Зокрема, накладено арешт із забороною здійснення будь-якого відчуження, розпорядження та користування власниками чи будь-якими іншими особами зазначеним майном на нерухоме майно, що утворено внаслідок вчинення кримінально протиправних діянь: 3. :01:001:2771 - відомості про реєстрацію прав власності відсутні, наявна інформація про договір оренди землі, серія та номер: 3р від 11 жовтня 2016 року, сторони ОСОБА_1 та ПП КМС-1, реєстрація договору 27 липня 2018 року (а.с.65-97).

У судовому засіданні апеляційного суду представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Васильцова О.М. пояснила, що відповідач протягом 2019-2022 років не виплачував ОСОБА_1 орендну плату за користування земельною ділянкою. Вказувала, що ОСОБА_1 не підписувала надані відповідачем до апеляційної скарги копії видаткових касових ордерів від 10 березня 2020 року та від 19 жовтня 2021 року про виплату їй плати за оренду земельної ділянки - кадастровий номер :01:001:2771.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 04 липня 2023 року витребувано у ПП КМС 1 наступні докази: оригінал видаткового касового ордеру від 10 березня 2020 року, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала плату за оренду земельної ділянки - кадастровий номер :01:001:2771, за 2020 рік у розмірі 5055 грн. 28 коп.; оригінал видаткового касового ордеру від 19 жовтня 2021 року, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала плату за оренду земельної ділянки - кадастровий номер :01:001:2771, за 2021 рік у розмірі 5055 грн. 28 коп. (а.с.144, 145).

Відповідач ПП КМС 1 отримали копію ухвали Дніпровського апеляційного суду від 04 липня 2023 року про витребування доказів (а.с.158).

Однак, вимоги вказаної ухвали суду від 04 липня 2023 року про витребування доказів відповідач ПП КМС 1 не виконали, оригінал видаткового касового ордеру від 10 березня 2020 року та оригінал видаткового касового ордеру від 19 жовтня 2021 року суду не надали.

Розглядаючи спори про розірвання договору оренди з підстав заборгованості по орендній платі, слід мати на увазі, що згідно зі статтями 13, 15, 21Закону України Про оренду землі основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.

Таким чином, наведеними положеннями закону, які регулюють спірні відносини, передбачена систематична (два і більше випадки) несплата орендної плати, передбаченої договором, як підстава для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність. Враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України.

У постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №183/262/17 зроблено висновок, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У своїй постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 183/1749/17 Верховний Суд України зробив висновок про те, що неналежне виконання умов договору, а саме часткове невиконання обов`язку зі сплати орендної плати також є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена у подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу,інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Сам факт систематичного порушення умов договору оренди земельної ділянки щодо своєчасної сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору.

Таким чином, враховуючи, що позивачем заперечується факт отримання орендної плати за користування належною їй на праві власності земельною ділянкою, та відповідачем не надано оригіналів видаткових касових ордерів від 10 березня 2020 року та від 19 жовтня 2021 року, які були витребувані ухвалою Дніпровського апеляційного суду від від 04 липня 2023 року про витребування доказів, які підтверджують виплату орендної плати за 2020 рік та 2021 рік, тобто відповідачем не доведено факт виплати позивачеві орендної плати за 2020 рік та 2021 рік, наявні підстави для визнання факту систематичного порушення умов договору оренди земельної ділянки щодо своєчасної сплати орендної плати.

Слід зазначити, відповідач не заперечував несплату орендної плати позивачу за 2022 рік, посилаючись на те, що ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м.Києва від 07 лютого 2022 року у справі №752/27656/21 за клопотанням прокурора відділу Офісу Генерального прокурора Шоп`як В.Б. у кримінальному провадженні № 0000586, відомості щодо якого внесені 06 серпня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за підозрою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 206, ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 197-1, ч. 3 ст. 358 КК України, про арешт майна та передачу його в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів було накладено арешт на належну позивачу земельну ділянку у кримінальному провадженні із забороною здійснення будь-якого відчуження, розпорядження та користування власниками чи будь-якими іншими особами зазначеним майном на нерухоме майно, що утворено внаслідок вчинення кримінально протиправних діянь: 3. :01:001:2771 - відомості про реєстрацію прав власності відсутні, наявна інформація про договір оренди землі, серія та номер: 3р від 11 жовтня 2016 року, сторони ОСОБА_1 та ПП КМС-1, реєстрація договору 27 липня 2018 року (а.с.65-97).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 04 жовтня 2022 року змінено ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м.Києва від 07 лютого 2022 року із зазначенням без заборони права користування та здачі в оренду (а.с.141, 142).

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 до ПП КМС 1 про розірвання договору оренди земельної ділянки з підстав систематичної несплати орендної плати за 2020 рік, 2021 рік, 2022 рік є доведеними належними доказами у справі та обґрунтованими.

Стосовно строків позовної давності, про застосування яких просив відповідач у апеляційній скарзі слід зазначити наступне.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За правилами ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України за загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що наведені у ст.ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи - ст. 261 ЦК України, за змістом якої початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Виходячи з вимог статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, провадження № 14-96цс18).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові та застосовується тільки до обґрунтованих позовних вимог. Якщо суд дійде висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, то повинен відмовити в задоволенні такого позову саме з цієї підстави.

У позовній заяві ОСОБА_1 вказувала, що наприкінці листопада 2022 року у своєму особистому кабінеті платника податків побачила, що в неї існує податковий борг зі сплати земельного податку.

До суду із вказаними позовними вимогами до ПП КМС 1 про розірвання договору оренди земельної ділянки ОСОБА_1 звернулася 16 лютого 2023 року, тобто межах трирічного строку позовної давності щодо несплати орендної плати за 2020 рік, за 2021 рік, 2022 рік.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Васильцова О.М. просила стягнути витрати на правову допомогу, надану у суді апеляційної інстанції, у розмірі 5500 грн. (а.с.137-140).

На підтвердження витрат на правову допомогу, надану у суді апеляційної інстанції адвокат Васильцова О.М. надала договір про надання правової допомоги №57 від 08 червня 2023 року, акт прийому-передачі виконаних робіт від 01 липня 2023 року до договору про надання правової допомоги №57 від 08 червня 2023 року, відповідно до якого клієнт оплачує адвокату 5500 грн. за представництво інтересів клієнта, в тому числі участь у справі, підготовку відзиву та подання відзиву на апеляційну скаргу на рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2023 року у справі №187/220/23, а також квитанцію до прибуткового касового ордеру №34 на суму 5500 грн. - оплата за договором про надання правової допомоги №57 від 08 червня 2023 року (а.с.175-179).

Положеннями ст. ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1)на професійну правничу допомогу; 2)пов`язані із залученням свідків,спеціалістів,перекладачів,експертів та проведенням експертизи; 3)пов`язані з витребуванням доказів,проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до ст.137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до п.8 ч.2 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №75/9215/15-ц вказано, що при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.

Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

Чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката. Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі.

Однак, беручи до уваги принцип співмірності, слід пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності.

Слід зазначити, відповідач ПП КМС 1 не подавав заперечення щодо витрат на правову допомогу у розмірі 5500 грн. чи клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу у апеляційному суді, хоча представник ПП КМС 1 адвокат Ворон А.І. знайомився з матеріалами справи та був обізнаний про заявлений розмір витрат на правову допомогу у суді апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене, складність справи, співмірність та пропорційність понесених витрат щодо предмета спору, значення справи для сторін, враховуючи обсяг наданих адвокатом послуг у суді апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 5500 грн., що є належним чином обґрунтованим, не суперечить принципу розподілу судових витрат.

За таких обставин, враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства КМС 1 задовольнити частково.

Рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства КМС 1 про розірвання договору оренди земельної ділянки скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного підприємства КМС 1 про розірвання договору оренди земельної ділянки задовольнити.

Розірвати договір оренди земельної ділянки №3р від 11 жовтня 2016 року кадастровий номер :01:001:2771, площею 3,1547 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Курилівської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області, між сторонами: орендодавець ОСОБА_1 та орендар Приватне підприємство КМС- 1.

Стягнути з Приватного підприємства КМС 1 () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 073 грн. 60 коп. та витрати на правову допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 5 500 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді Т.П. Красвітна

О.В. Свистунова