КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2023 року місто Київ

Справа №757/45446/21-ц

Апеляційне провадження № 22-ц/824/7907/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Желепи О.В.,

суддів: Мазурик О.Ф., Немировська О.В.

секретар судового засідання Рябошапко М.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 02 березня 2023 року (у складі судді Зінченко М.М., інформація щодо дати складення повного тексту рішення невідома)

у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення коштів за договорами банківського вкладу ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у серпні 2021 року звернулася до суду із позовом до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», банк) про стягнення з банку на її користь грошових коштів за договором про депозитний вклад від 13 червня 2013 року № SAMDN535, а саме: суми вкладу у розмірі 17 000, 00 дол. США, 342, 79 дол. США - процентів за три місяці строку дії вкладу, 10 761, 96 дол. США - процентів за період після закінчення строку дії договору до 15 серпня 2021 року, 4 021, 27 дол. США - 3 % річних, 40 177 654, 39 грн - пені; а також грошових коштів за договором про депозитний вклад від 14 червня 2013 року № SAMDN353, а саме: суми вкладу у розмірі 15 000, 00 США, 9 485, 76 дол. США - процентів за період після закінчення строку дії договору до 15 серпня 2021 року, 3 557, 16 дол. США - 3 % річних, 35 438 572, 10 грн - пені, посилаючись на те, що у червні 2013 року сторони уклали зазначені договори, проте банк грошові кошти не повернув.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 02 березня 2023 року в задоволенні позову - відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 21 березня 2023 року, подав безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, якою просить оскаржуване рішення скасувати, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов повністю.

Вказує, що рішення суду прийнято за не повного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення помилкового рішення.

Посилається на те, що факт не отримання позивачем коштів, які вносились у якості депозитних вкладів, представником відповідача в суді не заперечувався.

У обґрунтування своїх доводів банк надавав копії нібито заяв позивача від 17 вересня 2013 року про переведення коштів на інші рахунки, бухгалтерську довідку від 29 жовтня 2021 року про відсутність заборгованості за депозитами за конкретними договорами, скриншоти із програмного комплексу банку, платіжні доручення про переведення коштів.

Між тим, всі ці документи не можуть вважатися документальними доказами у контексті ст. 95 ЦПК України.

Заявляє, що позивач не пам`ятає, щоб 17 вересня 2013 року оформляла заяви у АРК Крим на переведення коштів на інші рахунки. Представлені банком копії заяв є сумнівними. Оригінали у підтвердження не надані. Представлені копії платіжних доручень ніким не підписані, водночас вони не підпадають під поняття електронних документів. Оригінали у підтвердження не представлені.

Скриншоти з моніторів екрану по програмним контентам банку також не є належними доказами.

Сама по собі бухгалтерська довідка від 29 жовтня 2021 року, яка не підтверджена первинними документами, не може вважатись достатнім доказом відсутності заборгованості.

У той же час у суді, представником позивача , адвокатом Лупейком О.В., представлені для звірки у суді оригінали депозитних договорів SAMDN № 535 від 13.06.2013 року та SAMDN № 353 від 14.06.2013 та оригінали квитанцій від цих дат про власне внесення коштів, які нічим не спростовані, як і твердження, що кошти не повернуті.

Апеляційна скарга надійшла на адресу Київського апеляційного суду 24 березня 2023 року та згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями, для розгляду даної справи визначено колегію суддів: Желепа О. В. (суддя-доповідач), Кравець В. А., Мазурик О.Ф.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 30 березня 2023 року відкрито апеляційне провадження у даній справі та надано учасникам справи 5-ти денний строк з моменту отримання ухвали для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 27 квітня 2023 року звільнено ОСОБА_4 з посади судді Київського апеляційного суду у зв`язку із поданням заяви про відставку.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи від 04 вересня 2023 року здійснено заміну судді Кравець В. А. та визначено склад колегії суддів: головуючий суддя: Желепа О. В., судді Мазурик О.Ф., Немировська О.В.

Від сторони відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення залишити без змін.

Вказує, що наявні в матеріалах справи докази (виписки по рахункам, платіжні доручення, скріншоти (знімки з екрану) внутрішньо банківського комплексу) є належними та допустимими доказами у розумінні ст.ст.76-78 ЦПК України розірвання договірних відносин між сторонами.

Представник позивача Лупейко О.В. в судовому засіданні апеляційного суду просив задовольнити апеляційну скаргу.

Представник відповідача ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., поясмнення представників сторін, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського строкового вкладу банк зобов`язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу (стаття 1060 ЦК України).

Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав (стаття 1061 ЦК України).

Вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (стаття 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»).

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Відповідно до статей 526, 530, 598, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції вважав, що відповідачем надані суду достатні та належні докази на підтвердження розірвання договорів за заявами позивача , а також докази перерахування коштів на інші рахунки позивача, в результаті укладення інших договорів, які не є предметом спору у справі.

Позивач ОСОБА_1 , звертаючись до суду із вимогами про стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» процентів, 3% річних, пені, ці вимоги пов`язувала із вимогами про стягненням з відповідача коштів за договорами про депозитні вклади. А оскільки у суду відсутні підстави для їх стягнення, то відсутні підстави для задоволення інших вимог .

Колегія суддів погоджується з такими висновками, так як вони в повній мірі відповідають встановленим обставинам та вимогам закону.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд вважав встановленими такі обставини, згідно договору № SAMDN535 «Стандарт» від 13.06.2013 ОСОБА_1 передала банку грошові кошти у сумі 17 000,00 доларів США на строк 93 дні до 13.09.2013 включно, із нарахуванням 8% річних; період нарахування процентів по вкладу 1 місяць, мінімальний строк вкладу 3 місяці, банк за умовами укладеного договору відкрив позивачу особистий рахунок № НОМЕР_1 , на який зараховується вклад, проценти по вкладу зараховуються на рахунок/карту № НОМЕР_1 . Згідно пункту 6 договору 3 місяці - це мінімальний строк вкладу, після закінчення якого ОСОБА_1 може забрати вклад та отримати нараховані проценти (а.с.16 том1).

Відповідно до наявного в матеріалах справи договору № SAMDN353 «Стандарт» від 14.06.2013 ОСОБА_1 передала банку грошові кошти у сумі 15 000,00 доларів США на строк 93 дні до 14.09.2013 включно, із нарахуванням 8% річних; період нарахування процентів по вкладу 1 місяць, мінімальний строк вкладу 3 місяці, банк за умовами укладеного договору відкрив позивачу особистий рахунок № НОМЕР_2 , на який зараховується вклад, проценти по вкладу зараховуються на рахунок/карту № НОМЕР_2 . Згідно пункту 6 договору 3 місяці - це мінімальний строк вкладу, після закінчення якого ОСОБА_1 може забрати вклад та отримати нараховані проценти (а.с.18, том 1).

Згідно п.7 договорів сторони погодили, що у разі закінчення трьохмісячного строку вкладник не заявив банку про бажання повернути власні кошти, вклад автоматично продовжується ще на 3 місці.

З матеріалів справи вбачається, що 17.09.2013 ОСОБА_1 звернулася до банку із заявами № 406450933 про розірвання договору № SAMDN535 від 13.06.2013 та № 406464769, просила розірвати договір № SAMDN353 від 14.06.2013 та просила виплатити суми, що належать їй за договорами, з умовами розірвання вкладу ознайомлена, згодна (а.с.52,53, том 1).

Згідно довідок АТ КБ «Приватбанк» вбачається, що угода № SAMDN535 (рахунок № НОМЕР_3 ) із датою відкриття: 13.06.2013, валютою: долари США, сумою, на яку відкривався договір: 17 000,00 доларів США, розірвано 17.09.2013, кошти у сумі 17 346,47 доларів США переведено на рахунок № НОМЕР_4 (угода № SAMDN7276); угода № SAMDN353 (рахунок № НОМЕР_2 ) із датою відкриття: 14.06.2013, валютою: долари США, сумою, на яку відкривався договір: 15 000,00 долари США, розірвано 17.09.2013, кошти у сумі 15 000,00 доларів США переведено на рахунок № НОМЕР_5 (угода № SAMDN0238) (а.с.50,51, том 1).

На підтвердження факту розірвання ОСОБА_1 17.09.2013 договору № SAMDN535 (рахунок № НОМЕР_1 ) та переведення коштів на інший рахунок позивача № НОМЕР_4 суду надано: скріншот з внутрішньо банківського комплексу (системи обліку рахунків та коштів) на підтвердження: 1) зарахування 13.06.2013 грошових коштів у сумі 17 000,00 доларів США на депозитний рахунок № НОМЕР_1 (рахунок синтетичного обліку коштів позивача № НОМЕР_6 ) - «до вкладу за договором № SAMDN535», 2) перерахування 17.09.2013 залишку коштів у сумі 17 346,47 доларів США з рахунку № НОМЕР_1 (рахунок синтетичного обліку коштів позивача № НОМЕР_6 ) на рахунок № НОМЕР_4 (рахунок синтетичного обліку коштів позивача № НОМЕР_7 ), платіжне доручення від 17.09.2013 на суму 17 346,47 доларів США, виписку з синтетичного обліку коштів ОСОБА_1 № НОМЕР_6 за 17.09.2013 (а.с.199-205, том 1).

В свою чергу на підтвердження факту розірвання ОСОБА_1 17.09.2013 договору № SAMDN353 (рахунок № НОМЕР_2 ) та переведення залишків коштів на інший рахунок позивача № НОМЕР_4 суду надано: скріншот з внутрішньо банківського комплексу (системи обліку рахунків та коштів) на підтвердження 1) зарахування 14.06.2013 грошових коштів у сумі 15 000,00 доларів США на депозитний рахунок № НОМЕР_2 (рахунок синтетичного обліку коштів позивача № НОМЕР_6 ) - «до вкладу за договором № SAMDN353», 2) зарахування 17.09.2013 коштів у сумі 15 000,00 доларів США з договору №SAMDN353 на договір SAMDN238 (рахунок № НОМЕР_5 ), 3) перерахування 17.09.2013 залишку коштів у сумі 305,28 доларів США з договору № SAMDN353 на рахунок № НОМЕР_4 (рахунок синтетичного обліку коштів позивача № НОМЕР_7 ), виписку по рахунку позивача № НОМЕР_5 (депозитний договір № SAMDN0238 від 17.09.2013) за період з 01.01.2012 по 28.12.2022; платіжне доручення від 17.09.2013 на суму 305,28 доларів США, копію другої сторінки договору № SAMDN0238 від 17.09.2013 (а.с. 205-208, том 1).

Матеріали справи не містять доказів, що за договорами № SAMDN535від 13.06.2013 та № SAMDN353 від 14.06.2013 на рахунках ОСОБА_1 обліковуються грошові кошти.

Отже, наявними у справі письмовими доказами, поданими до суду першої інстанції, як позивачем, так і відповідачем підтверджується факт розірвання депозитних договорів, за якими позивач просить стягнути вклади з відсотками, та факт повернення за цими договорами належних ОСОБА_1 грошових коштів.

Вирішуючи питання щодо дослідження заяви ОСОБА_1 про розірвання договорів, відомостей по вкладам, суд першої інстанції врахував їх значення для правильного вирішення справи, а також те, що вони фактично є підтвердженням обставин щодо розірвання спірних договорів та виплати коштів за цими договорами.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що за договорами № SAMDN535від 13.06.2013 та № SAMDN353 від 14.06.2013 банком виконано зобов`язання та виплачено суми вкладів разом з нарахованими відсотками, тому доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження у суді апеляційної інстанції.

В свою чергу, апеляційним судом не досліджується подальший рух коштів, які перераховані на рахунок позивача за іншими договорами, оскільки такі договори не є предметом дослідження у даній справі.

Підсумовуючи вищевикладене колегія суддів вважає необґрунтованими посилання апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів підтвердження посилань відповідача.

Отже, указане свідчить про те, що банком виконано умови договору, повернуто ОСОБА_1 суму коштів за договорами № SAMDN535 та № SAMDN353, тому вимоги позивача є необґрунтованими.

В свою чергу позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу того, що банком не виконано зобов`язання перед нею.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не підтверджує факт підписання заяв від 17.09.2013 про розірвання договорів колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки всупереч вимогам закону не надала доказів, які б спростовували факт підписання нею вказаних заяв.

Суд першої інстанції надав вірну оцінку наданим доказам, а доводи апеляційної скарги зводяться лише до переоцінки доказів, наданих відповідачем.

Доводи апеляційної скарги не дають правових підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права та не спростовують висновків суду.

Колегія суддів також зазначає, що відмова в задоволенні даного позову не перешкоджає позивачу звернутись до суду з іншим позов про повернення їй коштів, які обліковуються та не повернуті з тих рахунків, на які вони були перераховані, відповідно до довідок та платіжних доручень, наданих в даній справі.

При вирішенні вказаної справи районним судом правильно визначено характер правовідносин, що виникли між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 02 березня 2023 року постановлене з дотриманням норм процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скаргита перерозподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 02 березня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 жовтня 2023 року.

Головуючий О.В. Желепа

Судді О.Ф. Мазурик

О.В. Немировська