Справа № 577/4563/23
Провадження № 2/577/1057/23

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2023 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

у складі головуючого судді Ярмак О.М.,

за участі секретаря судового засідання Цуканової О.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Конотопі Сумської області справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та прохає розірвати між нею і відповідачем шлюб, зареєстрований 01 червня 2012 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем у неї не склалося. Вона та відповідач не ведуть спільне господарство. Їх сім`я фактично розпалася. Вона не бажає у подальшому перебувати у шлюбі з відповідачем.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29 серпня 2023 року провадження у справі було відкрито та справа призначена до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження на 05 жовтня 2023 року (а.с. 16).

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Прохає розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 , оскільки вона та відповідач з 01 жовтня 2019 року проживають окремо, не ведуть спільне господарство та не підтримують подружніх стосунків. ЇЇ прізвище після розірвання шлюбу прохає залишити « ОСОБА_3 » (а.с. 23).

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання також не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. У своїй заяві ОСОБА_2 вказав, що позов визнає (а.с. 22).

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Згідно ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 01 червня 2012 року (а.с. 3).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилася донька ОСОБА_4 (а.с. 4).

На даний час малолітня донька сторін проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Спір щодо визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу та про стягнення аліментів на її утримання між сторонами не виник.

Як вбачається із заяви позивача ОСОБА_1 , вона та відповідач з 01 жовтня 2019 року проживають окремо, не ведуть спільне господарство та не підтримують подружніх стосунків (а.с. 23).

Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 неможливе та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а також інтересам їх малолітньої дитини.

За таких обставин, слід розірвати шлюб, зареєстрований між сторонами.

Спір про майно між сторонами не виник.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову.

Згідно ч. 1 ст. 43 Бюджетного Кодексу України, Казначейство України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів, яке передбачає розрахунково-касове обслуговування розпорядників і одержувачів бюджетних коштів, а також інших клієнтів відповідно до законодавства.

Аналогічне положення передбачене і під. 2 п. 4 Положення про Державну казначейську службу, затв. постановою КМУ від 15.04.2015 № 215.

Враховуючи вищевикладене, повернення судового збору повинно здійснюватися органами Казначейства України.

За таких обставин, суд вважає необхідним повернути позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, що становить 536 грн 80 коп, та стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 536 грн 80 коп.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Тобто, розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного закону).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34 - 36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Позивачем ОСОБА_1 для підтвердження понесених нею витрат на професійну правничу допомогу надані: договір про надання правової допомоги № 2, укладений 09 серпня 2023 року, укладений між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Іващенко Ірини» в особі адвоката Іващенко І.І. (а.с. 6); додаткова угода № 1 до договору про надання правової допомоги № 2 від 09 серпня 2023 року (а.с. 8), відповідно до яких сторони погодили, що загальна вартість наданих ОСОБА_1 послуг з професійної правничої допомоги становить 3 300 грн 00 коп та включає в себе: 700 грн 00 коп консультація клієнта та 2 600 грн 00 коп складання позовної заяви про розірвання шлюбу; акт приймання-передачі від 10 серпня 2023 року (а.с. 8 зв); платіжна інструкція про сплату 09 серпня 2023 року ОСОБА_1 на користь Адвокатського бюро «Іващенко Ірини» грошових коштів в сумі 3 300 грн 00 коп (а.с. 9); ордер на надання ОСОБА_1 правової (правничої) допомоги адвокатом Адвокатського бюро «Іващенко Ірини» Іващенко І.І. на підставі договору про надання правової допомоги № 2 від 09 серпня 2023 року (а.с. 10).

В той же час, суд вважає завищеною суму вартості наданих представником позивача - адвокатом Іващенко І.І. витрат на професійну правничу допомогу у вказаній справі в розмірі 3 300 грн 00 коп, оскільки дії, що вказані в акті приймання-передачі послуг від 10 серпня 2023 року, враховуючи невелику складність справи, не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи та значних витрат часу на їх виконання адвокатом.

Верховний Суд у постановах від 24 жовтня 2019 року у справі № 905/1795/18, від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 та від 01 лютого 2023 у справі № 160/19098/21 неодноразово зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Враховуючи характер спірних правовідносин, складність справи, наданий адвокатом обсяг послуг, виходячи з критеріїв реальності, розумності та співмірності понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1 500 грн 00 коп.

Керуючись ст. ст. 104, 105, 110 112, 113, 160 СК України, ст. ст. 11, 12, 13, 133, 137, 141, 142, 206, 259, 263-265, 273, 279, 354, 355 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , зареєстрований 01 червня 2012 року у Конотопському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 116.

Після розірвання шлюбу прізвище позивача залишити « ОСОБА_3 ».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 50 % сплаченого судового збору у сумі 536 грн 80 коп (п`ятсот тридцять шість грн 80 коп), а також понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1 500 грн 00 коп (одна тисяча п`ятсот грн 00 коп), всього 2 036 грн 68 коп (дві тисячі тридцять шість грн 68 коп).

Зобов`язати Конотопське управління Державної казначейської служби України Сумської області повернути ОСОБА_1 (народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) 50 % сплаченого за квитанцією № від 09 серпня 2023 року в розмірі 1 073 грн 60 коп на р/р UA0018530, отримувач коштів: ГУК Сум. обл./Конотопська МТГ/ 22030101, ЄДРПОУ- 37970404, судового збору, що становить 536 грн 80 коп (п`ятсот тридцять шість грн 80 коп).

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя Ярмак О. М.