Провадження № 2/522/1517/23
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

03 жовтня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Павлик І.А.,

за участю: секретаря судового засідання, обов`язки якого за дорученням судді виконує помічник судді Докукіної Н.В.,

сторони у судове засідання не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача адвоката Розенбойм Юрія Олександровича про залишення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 441 987,00 грн без розгляду,

ВСТАНОВИВ:

22.10.2021 позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення 441 987,00 грн.

17.11.2021 ухвалою Приморського районного суду міста Одеси відкрито провадження у справі.

У справі будо призначено 15 судових засідань, перше з яких позивач шляхом направлення клопотання на електронну адресу суду просив відкласти і лише на одному із засідань (другому) приймав участь представник позивача. У всі інші судові засідання ані позивач, ані його представник не з`явилися.

18.07.2023 на електронну адресу суду від позивача надійшла заява у якій він зазначає про те, що він знаходиться за кордоном і не має можливості повернутися в Україну, оскільки працює на судні Seabourn Venture (контракт додає) і свідок ОСОБА_3 також знаходиться за кордоном, у зв`язку з чим просить перенести судове засідання на більш пізній термін. Дана заява не містить ЄЦП, а тому залишається судом без розгляду.

19.07.2023 від представника відповідача адвоката Розенбойма Ю.О. надійшла заява про залишення позову без розгляду, у зв`язку з неодноразовою неявкою, без поважних причин у судові засідання позивача ОСОБА_1

19.09.2023 на електронну пошту суду від ОСОБА_4 надійшла заява у якій вона зазначає про те, що була свідком передачі коштів ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_4 не є стороною у справі, клопотання про виклик та допит її у якості свідка до суду не надходило, заява не містить ЄЦП, а тому залишається судом без розгляду.

Розглянувши заяву представника відповідача про залишення позову без розгляду, суд виходить з наступного.

Залишення заяви без розгляду - це форма закінчення справи без ухвалення рішення, яка застосовується, як правило, у зв`язку з порушенням заінтересованими особами умов реалізації права на звернення до суду і не перешкоджає повторному зверненню до суду з таким же позовом. Заява залишається без розгляду за наявності точно встановлених в законі обставин, які свідчать про недодержання умов реалізації права на звернення до суду за захистом і можливість застосування яких не втрачена, та при повторній неявці сторін.

Вичерпний перелік підстав залишення заяви без розгляду наведений у ст. 257 ЦПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Частиною 5 ст. 223 ЦПК України встановлено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Умовою для застосування ч. 5 ст. 223 та п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України є повторність (двічі поспіль) неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином про час і місце судового розгляду.

Залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених частиною п`ятою статті 223, пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України, можливе виключно за наявності сукупності таких умов: а) належне повідомлення позивача про дату, час і місце судового засідання; б) відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності; в) неявка позивача в судове засідання (підготовче засідання) без поважних причин або неповідомлення ним про причини такої неявки; г) неможливість розгляду справи по суті за відсутності позивача; ґ) відсутність вимоги відповідача щодо розгляду справи по суті на підставі наявних у ній доказів.

Верховний Суд у постанові від 22.05.2019 у справі № 310/12817/13 роз`яснив, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Відповідно до ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право користуватися визначеними законом процесуальними правами та виконувати процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Частиною 1 статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового розгляду та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживання процесуальними правами дії, які суперечать завданню цивільного судочинства. Суд відповідно до ч.ч. 3, 4 цієї ж статті зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами учасником судового розгляду. Ця норма закону повинна дисциплінувати позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулювати його належно користуватися як своїми процесуальними правами, так і процесуальними обов`язками.

Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини позивач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд при цьому враховує, що Європейський Суд з прав людини у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

При цьому, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з`явився в судове засідання (незалежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв`язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти. Так, для відповідача - це є залишення заяви без розгляду з правом на компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 5 ст. 142 ЦПК України), а для позивача - це право на повторне звернення до суду з тим самим позовом (ч. 2 ст. 257 ЦПК України).

У контексті наведеного суд вбачає, що в розумінні ЦПК України позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до суду. Як ініціатор судового розгляду справи, позивач насамперед має активно, не зловживаючи, використовувати власні процесуальні права. При цьому визначальними процесуальними обов`язками позивача є забезпечення представництва власних інтересів при розгляді судової справи.

Судом встановлено, що позивач не з`явився у судові засідання: 18.01.2022 (направив клопотання про відкладення розгляду справи); 31.03.2022; 24.05.2022; 30.06.2022; 04.08.2022; 29.09.2022; 27.10.2022; 01.12.2022; 12.01.2023; 14.02.2023; 06.04.2023; 23.05.2023; 20.07.2023 та 03.10.2023.

22.02.2022 у судовому засіданні приймав участь його представник ОСОБА_5 , проте у подальші судові засідання він також не з`являвся, заяв про розгляд справи за його відсутності не направляв.

Неявка позивача або ж його представника позбавили суд можливості встановити всі обставини справи, необхідні для вирішення спору.

Законодавче формулювання частини п`ятої статті 223 ЦПК України «… якщо неявка перешкоджає розгляду справи» означає, що суд може розглянути позов по суті, однак не зобов`язаний цього робити. Це законодавче формулювання змістовно викладено у вигляді умови, яка в кожному конкретному випадку (правовій ситуації, казусові) повинна оцінюватися окремо в межах відповідних спірних правовідносин, які диктують її застосування.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 9901/949/18 (провадження № 11-1179заі19).

Оцінюючи характер процесу та його значення для позивача, слід врахувати, що, звернувшись до суду з позовом ще у жовтні 2021 року, позивач не цікавиться станом розгляду справи, не з`являється у судові засідання, не направляє свого представника у судові засідання, не звертається до суду з клопотанням про проведення судового засідання у режимі відеоконференції, що свідчить про байдужість до руху справи та можливу неактуальність вирішення позовних вимог на теперішній час.

Окрім того, сторона позивача, будучи обізнаною про можливість розгляду справи без участі позивача відповідну заяву про розгляд справи за її відсутності не подає, чим, на розсуд суду, умисно затягує розгляд справи та позбавляє суд можливості постановити рішення по суті заявлених вимог.

Одночасно суд звертає увагу та те, що відповідно до практики Європейського Суду з прав людини сторони мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14.10.2003).

Отже, можливість сторони дізнатись про стан відомого їй судового провадження залежить від волевиявлення самої сторони, тобто має суб`єктивний характер.

У свою чергу судом вжито усіх заходів, передбачених процесуальним законодавством для належного повідомлення сторони позивача про розгляд справи.

При цьому поважність причин пропуску судових засідань, наведених позивачем, є необґрунтованими та суперечать правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 22.05.2019 у справі № 310/12817/13 (провадження № 61-36375св18), у якій зазначено, що правове значення має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача. До таких висновків також дійшов ВС у постановах від 14.02.2023 справа № 947/15909/21 (провадження № 61-10773св22), від 28.10.2021 справа № 465/6555/16-ц (провадження № 61-9020св21) та від 07.07.2023 справа № 522/2301/19 (провадження № 61-3083св23).

З огляду на викладене, враховуючи розумні строки розгляду справи, належне повідомлення позивача про розгляд справи та його неявку у 14 судових засідань, а також не направлення на адресу суду заяви про розгляд справи за його відсутності, суд дійшов висновку про залишення позову без розгляду.

Керуючись ст.ст. 257, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника відповідача адвоката Розенбойма Юрія Олександровича про залишення позову без розгляду задовольнити.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 441 987,00 грн залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та протягом п`ятнадцяти днів може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 12.10.2023.

Суддя І.А. Павлик