Справа № 708/973/23
Провадження № 2/708/238/23
02 жовтня 2023 року м. Чигирин
Чигиринський районний суд Черкаської області одноособово у складі головуючого судді Попельнюха А.О., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та
Позивач ТОВ "ФК "ЄАПБ" через свого представника - за довіреністю Кожухівського Я.І. звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами на суму 45 274,11 грн. На обґрунтування заявленого позову представник позивача зазначив, що 30.01.2020 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 628605439, на виконання умов якого відповідачці були надані кредитні грошові кошти.
Відповідно до реєстру боржників № 81 від 01.06.2020 до договору факторингу № 28/1118-01, укладеного між ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передало право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 628605439.
20.10.2022 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» був укладений договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передало ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» права Вимоги до боржників, вказаних у Реєстрах прав вимоги.
Відповідно до реєстру прав вимоги № 2 від 06.03.2023 до договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 позивач набув право грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 в сумі 45 274,11 грн, до складу якої входить:
16 885,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу;
28 389, 11 грн сума заборгованості за відсотками.
Вказані боргові зобов`язання відповідачки за укладеним договором не виконані і станом на момент звернення до суду, відповідно загальна заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ "ФК "ЄАПБ" за кредитним договором № 628605439 від 31.01.2020 становить 45 274,11 грн, з яких 16 885,00 грн сума заборгованості за основною сумою, 28 389,11 грн сума заборгованості за відсотками.
Ураховуючи, що наявна заборгованість відповідачкою ОСОБА_1 не погашена у добровільному порядку, що стало підставою для звернення до суду, просить суд стягнути з відповідачки заборгованість у загальній сумі 79 277,00 грн на користь позивача та відшкодувати понесені судові витрати у вигляді витрат по оплаті судового збору в сумі 2 481 грн.
Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 28.08.2023 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, справа призначена судом до судового розгляду з повідомленням сторін.
У судове засідання 02.10.2023 учасники не з`явились, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено.
У судове засідання 02.10.2023 учасники також не з`явились.
Представниця ТОВ "ФК "ЄАПБ" - за довіреністю Заведій К.С. у судове засідання не з`явилась, на адресу суду направила клопотання із проханням проводити розгляд справи у її відсутність. Позов підтримала та просила суд його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила. Правом подання відзиву на позов відповідачка не скористалась.
За таких обставин суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представниці позивача на проведення заочного розгляду справи, дійшов до висновку про ухвалення заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
Правовідносини, що виникли між сторонами спору, є договірними відносинами, пов`язаними із отриманням позики та відповідальності за порушення взятих на себе позичальником зобов`язань, тому до їх правового врегулювання застосуванню підлягають норми Розділу ІІ «Загальні положення про договір» та Глави 71 Розділу ІІІ «Окремі види зобов`язань» Книги П`ятої «Зобов`язальне право» Цивільного кодексу України.
Також при розгляді вказаної цивільної справи суд враховує загальні засади цивільного судочинства, зокрема принцип змагальності сторін, нормативне визначення якого надано у статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням стороною процесуальних дій покладено на кожну із сторін.
Аналізуючи заявлені позовні вимоги та їх обґрунтування, суд приходить до висновку, що першочерговому дослідженню під час розгляду даної справи та ухвалення рішення підлягає питання укладення договору про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту № 628605439 від 31.01.2020 з метою встановлення моменту можливого виникнення цивільних прав та обов`язків у сторін та визначення їх обсягу.
Статтею 1054 Цивільного кодексу України регламентовано, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Відповідно до ст. 13 Закону України "Про споживче кредитування" (Закон № 1734-VII) договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит.
Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця.
Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону № 1734-VII договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Статтею 205 Цивільного кодексу України визначені вимоги до форми правочину, відповідно до вказаної норми регламентовано, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2 ст. 638 ЦК України).
Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів регламентовані Законом України «Про електронну комерцію» (Закон № 675-VIII).
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону № 675-VIII електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (ч. 1 ст. 11 Закону № 675-VIII).
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
У свою чергу частиною 5 статті 11 Закону № 675-VIII встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону № 675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:
надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Вимогами ч. 8 ст. 11 Закону № 675-VIII передбачено, що у разі укладення електронного договору в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.
Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;
електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону № 675-VIII).
З матеріалів справи судом встановлено, що 31.01.2020 між ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" (кредитор) та ОСОБА_1 (позичальник) був укладений кредитний договір № 628605439, відповідно до умов якого кредитор зобов`язався надати відповідачці кредит без конкретної споживчої мети на суму 20 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальниця зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно п. 1.3., п. 1.4. або п. 1.5. Договору (п. 1.1 Договору).
Відповідно до п. 1.2. Договору від 31.01.2020 кредит надано строком на 20 днів від дати отримання кредиту позичальником, у свою чергу позичальник зобов`язаний повернути кредит, нараховані проценти згідно п. 1.3. цього договору не пізніше строку, вказаного в п. 1.2. договору, тобто протягом 20 днів з дня отримання кредиту.
На період строку, визначеного пунктом 1.2 Договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за дисконтною процентною ставкою в розмірі 0,48 відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом (п. 1.3. Договору). Пунктом 3.3. Договору передбачено, що у разі порушення Позичальником своїх зобов`язань щодо погашення суми Кредиту та/або процентів за користування ним, Товариство має право нараховувати пеню у розмірі 1,3 % (одна ціла три десятих відсотка) від залишку суми Кредиту за кожний день прострочення повернення заборгованості починаючи з першого дня порушення до дня повного погашення заборгованості за Кредитом.
Вказаний договір з додатком до нього, а також інформація та контактні дані кредитодавця підписані відповідачкою шляхом накладання електронного цифрового підпису (а.с. 5-6).
Відповідно до п. 1 Додаткової угоди до Договору № 628605439 від 31.01.2020 сторони дійшли згоди, що у зв`язку з неможливістю виконання Позичальником умов Договору та на підставі звернення Позичальника, продовжити строк, на який був наданий Кредит за Договором № 628605439 від 31.01.2020, на наступну кількість днів: тридцять (а.с. 7).
З аналізу наведених фактів та обставин суд доходить до переконання, що між сторонами спору виникли боргові правовідносини на підставі укладеного договору. Не зважаючи, що позивачем не надані суду докази на підтвердження дати фактичного надання кредитних коштів відповідачці ОСОБА_1 , суд оцінює укладення нею додаткової угоди від 23.02.2020 як підтвердження та визнання відповідачкою наявності невиконаних боргових зобов`язань за вказаними правовідносинами .
Підстави заміни кредитора у зобов`язанні регламентовані статтею 512 Цивільного кодексу України, відповідно до якої кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення прав вимоги).
У свою чергу заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України).
Особливою формою відступлення права вимоги є договір факторингу, правове регулювання якого визначено Главою 73 Цивільного кодексу України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
На підставі ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу (ч. 1 ст. 1081 ЦК України).
На обґрунтування заявлених позовних вимог у частині набуття права вимоги позивачем щодо боргових зобов`язань відповідачки ОСОБА_1 перед первісним кредитором ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" позивач надав суду договір факторингу № 20102022 від 20.10.2022, укладений між ТОВ "ФК "ЄАПБ" (фактор) та ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" (клієнт) (а.с. 8-9).
З аналізу наданого договору судом встановлено, що згідно умов цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (п. 2.1. Договору).
Із наданого у договорі факторингу від 20.10.2022 визначення термінів судом встановлено, що документацією є оригінали документів, що стосуються заборгованості окремих боржників, які підтверджують дійсність та наявність права грошових вимог клієнта, яким є ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" до боржників по заборгованостям, а також є необхідними для пред`явлення вимоги до боржника щодо погашення заборгованості, що підлягають передачі первісним кредитором клієнту на умовах договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018.
Аналізуючи положення Книги п`ятої Цивільного кодексу України «Загальні положення про зобов`язання» суд ураховує, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ст. 509 ЦК України).
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).
Статтею 512 Цивільного кодексу України визначені підстави заміни кредитора у зобов`язанні, якою регламентовано, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), що визначено пунктом першим частини першої вказаної статті.
Відповідно до статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Під час розгляду справи судом встановлено, що боргові зобов`язання відповідачки ОСОБА_1 виникли на підставі договору від 31.01.2020, укладеному між ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" та відповідачкою. На обґрунтування наявності права вимоги повернення боргу позивачем суду надано договір факторингу від 20.10.2022, сторонами якого є ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ЄАПБ». У свою чергу суду не надані докази на підтвердження факту відступлення (передання) права вимоги від первісного кредитора ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" на користь ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», у зв`язку із чим вказана обставина є недоведеною. Наявне у договорі факторингу від 20.10.2022 посилання на наявність укладеного між ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» договору факторингу від 28.11.2018 не спростовує таких висновків суду, оскільки вказаний договір був укладений між його сторонами ще до моменту виникнення боргових зобов`язань між відповідачкою та первісним кредитором.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Обов`язок доказування, регламентований статтею 81 Цивільного процесуального кодексу України, встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Ураховуючи наведене суд дійшов висновку, що під час розгляду справи факт набуття права вимоги повернення боргу позивачем не доведено, у зв`язку із чим позов не підлягає до задоволення.
Відповідно до положень статті 141 ЦПК України у зв`язку із відмовою у позові понесені позивачем судові витрати не відшкодовуються.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 509, 525, 526, 634, 1046, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 12, 76-84, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -
У позові ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду через Чигиринський районний суд Черкаської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники та їх адреси:
Представниця позивача: ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 );
Відповідачка: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , прож.: АДРЕСА_2 ).
Повне рішення складено 09.10.2023.
Суддя Андрій ПОПЕЛЬНЮХ