Справа № 309/4143/21
Провадження № 2/309/967/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2023 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Довжанин М.М.,

за участю секретаря судового засідання Продан Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хуст цивільну справу за позовом Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Закарпатській області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Хустська територіальна громада про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2021 року Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Закарпатській області звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Хустська територіальна громада про відшкодування шкоди, завданої внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів у розмірі 7090,00 грн. та стягнення судових витрат.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 17 лютого 2021 року о 13 год. 30 хв. відповідач ОСОБА_1 , перебуваючи на р. Ріка в околиці села Іза Хустського району, здійснював лов риби з використанням забороненого знаряддя лову- металева кувалда, за допомогою якої виловив рибу річкову: ялець Андруга європейський одна штука та марену звичайну дев`ятнадцять штук, яка є об`єктом Червоної книги України, що призвело до її загибелі. Внаслідок цього відповідач наніс збитки рибному господарству України на суму 7090,00 грн.

Постановою Хустського районного суду Закарпатської області від 08.04.2021 в справі про адміністративне правопорушення № 309/9118/21 відповідача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.85, ст. 90 КУпАП.

Позивачу був направлений лист з пропозицією відшкодувати завдану шкоду, однак підтвердження сплати коштів до Управління не надходило.

Ухвалою судді Хустського районного суду Закарпатської області від 01 листопада 2021 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін.

У судове засідання, призначене на 27.09.2023 року, сторони не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Позивачем надіслано до суду клопотання про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач заяви про відкладення розгляду справи не надав, причини неявки не повідомив.

Представник третьої особи надіслав до суду клопотання, в якому просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримав, вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Представник відповідача адвокат Гайду О.І. надіслала до суду відзив, у якому заперечує проти заявлених позовних вимог, посилаючись на те, що вони є безпідставними та не доведеними належними та допустимими доказами. Позов подано особою, права якої не порушено. Також, у попередніх судових засіданнях, представник позивача посилався на те, що позивачем не доведений розмір збитків, нанесених відповідачем внаслідок вилову водних біоресурсів.

Від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій Управління підтримало позовні вимоги в повному обсязі. Зауважило, що відповідно до ст. 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону видних біоресурсів», ст. 59 Закону України «Про тваринний світ» до повноважень посадових осіб органів рибоохорони входить подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів. Таким чином, подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів є одним із основних завдань Закарпатського рибоохоронного патруля, передбаченого п. 7.4 Положення про Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Закарпатській області.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов наступних висновків.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлено, що постановою Хустського районного суду Закарпатської області від 08.04.2021 по справі про адміністративне правопорушення № 309/918/21 відповідача визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 85, ст. 90 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. з конфіскацією засобів рибальства, а саме кувалди металевої, яка зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення та конфіскацією незаконно добутої риби.

Зі змісту вищевказаної постанови вбачається, що 17 лютого 2021 року близько 13 год. 30 хв. на р. Ріка, в околиці с. Іза Хустського району ОСОБА_1 здійснював вилов риби з використанням забороненого знаряддя лову металевої кувалди, за допомогою якої виловив річкову рибу ялець Андруга європейський в кількості одна штука, яка є об`єктом Червоної книги України та мерену звичайну в кількості дев`ятнадцять штук, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 90 КУпАП. Крім того, 17 лютого 2021 року о 14 год. 30 хв. на р. Ріка в околиці с. Іза Хустського району, здійснював вилов риби методом глушіння, внаслідок чого зловив одну річкову рибу слиж, чим винив правопорушення, передбачене ст. 90 КУпАП.

Як вбачається з протоколів про адміністративне правопорушення № 003872 та № 003399 від 17 лютого 2021 року, ОСОБА_1 порушив п. 20 ч. 2 Закону України «Про Червону книгу України» та п. 3.15 Правил любительського та спортивного рибальства.

Зазначені обставини позивач підтверджує даними протоколів про адміністративне правопорушення № 003872 та № 003399 від 17 лютого 2021 року та розрахунком розміру шкоди, завданої рибному господарству внаслідок порушень правил рибальства та охорони водних біоресурсів від 22.02.2021 року. (а.с. 13-15).

Згідно з ч.ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Постанова від 08.04.2021 року вступила в законну силу і не оскаржена відповідачем.

В пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

У судовому засіданні представник відповідача посилається на те, що позивачем не доведений розмір збитків, нанесених відповідачем внаслідок вилову водних біоресурсів, оскільки із позовної заяви неможливо встановити, скільки саме ексземплярів риби певного виду в кількісному еквіваленті було виловлено відповідачем, а тому позивачем не доведений розмір збитків нібито нанесених внаслідок порушення правил рибальства.

Згідно з Положенням про Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Закарпатській області, затвердженого наказом Державного агентства рибного господарства України від 15.07.2016 року №229, Закарпатський рибоохоронний патруль є територіальним органом Держрибагентства, діє у складі Держрибагентства як відокремлений структурний підрозділ і йому підпорядковується. Основним завданням Закарпатського рибоохоронного патруля є реалізація повноважень Держрибагентства у сфері рибного господарства та рибної промисловості, охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства, безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства, меліорації земель та експлуатації державних водогосподарських об`єктів комплексного призначення, міжгосподарських зрошувальних і осушувальних систем в районі діяльності. (а.с. 12).

Пунктом 6.2. Правил рибальства, затверджених Наказом Державного комітету рибного господарства України від 15 лютого 1999 року № 19, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 28 квітня 1999 року за № 269/3562, передбачено, що шкода, заподіяна громадянами України, та особами без громадянства незаконним (з порушенням Правил рибальства) виловом, добуванням або знищенням цінних видів риб, водних безхребетних і водних рослин у рибогосподарських водоймах, відшкодовується порушниками відповідно до такс, затверджених Постановою КМУ № 1030 від 07.11.2012 року «Про розмір компенсації за незаконне добування, знищення або пошкодження видів тваринного і рослинного світу, занесених до Червоної книги України».

Згідно Такс, затверджених Постановою КМУ № 1030 від 07.11.2012 року «Про розмір компенсації за незаконне добування, знищення або пошкодження видів тваринного і рослинного світу, занесених до Червоної книги України» - розмір компенсації за незаконне добування, знищення або пошкодження одного екземпляра тварин із числа видів, занесених до Червоної книги України незалежно від розміру та ваги встановлена за: ялець-андруга європейська 820 гривень; марена звичайна 330 гривень.

Відповідно до розрахунку розміру шкоди, завданої рибному господарству внаслідок порушень правил рибальства та охорони водних біоресурсів від 22.02.2021 року, розмір шкоди, заподіяної відповідачем, на думку позивача, становить 7090,00 гривень (19х330 +820 = 7090). (а.с. 13).

На підтвердження факту вилову риби саме в такій кількості, яка вказана у протоколі про адміністративне правопорушення та саме такого виду, представником позивача заявлялося клопотання про виклик в судове засідання та допит свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були присутніми при виявленні факту незаконного лову риби відповідачем та при складанні на нього протоколів про адміністративні правопорушення. Вказані особи зазначені у протоколах, як свідки.

Однак, вказані свідки на неодноразові виклики до суду не з`явилися. Із довідок про причини повернення поштового відправлення викликів в судові засідання, вбачається, що такі повернуті за закінченням терміну зберігання.

Крім того з відповіді виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 14.09.2023 року № 2762/13-21 на адвокатський запит, слідує, що за адресою АДРЕСА_1 вказані особи незареєстровані, що позбавляє суд можливості перевірити обставини вилову такої кількості риби відповідачем.

Позивачем не надано інших належних і допустимих доказів, які б підтверджували його твердження про розмір шкоди, заподіяної відповідачем, зокрема протокол огляду та вилучення речей і документів, фото, відео фіксацію, документ, який би засвідчив отримання на зберігання, виловленої відповідачем риби саме такого виду і такої кількості, як вказано у протоколі, тощо.

Відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону України «Про тваринний світ», громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, в порядку і розмірах, встановлених законодавством.

Згідно із ст.ст. 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

За частиною першою ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодування за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності.

За приписами ст. 37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» посадові особи органів рибоохорони центрального органу виконавчої влади у галузі рибного господарства мають повноваження подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З урахуванням наведеного, позивачем не доведено розмір заподіяної відповідачем внаслідок порушення законодавства шкоди, а тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Закарпатській області.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 8, 21, 22, 24, 55, 61, 129, 129-1 Конституції України, ст. ст. 1-16, 22, 1166 Цивільного кодексу України, ст. 63 Закону України «Про тваринний світ», ст.ст. 10, 20, 37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», ст. ст. 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. ст. 76-81, 141, 263-265, 352-354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

У позові Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у Закарпатській області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Хустська територіальна громада про відшкодування шкоди, завданої внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається до Закарпатського апеляційного суду через суд першої інстанції, яким ухвалено оскаржуване судове рішення.

Суддя Хустського

районного суду: Довжанин М.М.