Номер провадження: 22-ц/813/5788/23
Головуючий у першій інстанції Абухін Р.Д.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Сегеди С.М.,

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Лукацького Івана Олександровича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 31 березня 2023 року про відмову в забезпеченні позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_2 , за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеса з позовом, в якому просить усунути перешкоди в користуванні квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та виселити відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 з квартири за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої являється ОСОБА_1 , без надання іншого житлового приміщення (а.с. 1-51).

29.03.2023 року на адресу суду надійшла заява позивача про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення заборони доступу відповідача ОСОБА_2 в квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; накладення заборони доступу третіх осіб, окрім позивача, членів його родини, а також - малолітньої ОСОБА_4 та неповнолітнього ОСОБА_3 в квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; забезпечення доступу позивача ОСОБА_1 в належну йому на праві власності квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 5-69).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 31.03.2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову було вирішено відмовити.

Не погоджуючись із вказаним рішення суду, адвокат Лукацький Іван Олександрович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просив суд оскаржувану ухвалу скасувати та заяву про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити. В обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що предметом спору у даній справі є усунення перешкод в користуванні квартирою, яка належить позивачу та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 09.09.2011 року та витягом про державну реєстрацію прав від 14.09.2011 року. Представник апелянта повідомляє про те, що є підстави вважати, що дана квартира, в якій проживає відповідач може зазнати пошкоджень та руйнувань, спричинених відповідачем та третіми особами, яким вона надає доступ до зазначеної квартири. Крім того, представник апелянта наголошує на тому, що відповідач не надає доступу до зазначеної квартири позивачеві, внаслідок чого останній позбавлений можливості користування своєю власністю та здійснювати догляд за нею (а.с. 85-92).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 24.04.2023 року було відкрито апеляційне провадження та ухвалою від 14.06.2023 року справу призначено до розгляду (а.с. 97-99, 106).

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 11, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці, тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Учасники провадження про час, місце та порядок проведення судового розгляду повідомлені належним чином.

В судове засідання з`явився апелянт ОСОБА_1 та його представник адвокат Воронцов Віктор Геннадійович. Безпосередньо в судовому засіданні під запис ОСОБА_1 частково відмовився від вимог апеляційної скарги та просив апеляційну скаргу задовольнити частково.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Приймаючи оскаржуване рішення щодо відмови в задоволенні заяви позивача щодо вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції, виходив із того, що заявником не наведено достатніх підстав для забезпечення позову, не надано відомостей про те, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також відомостей, що дійсно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. У даному випадку наявність такого ризику не доведено, а тому підстав для забезпечення позову не встановлено. Крім того, зі змісту заяви вбачається, що запропонований заявником захід забезпечення позову фактично є ідентичними наслідкам, які б настали у разі вирішення судом спору на користь заявника.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом (ч. 2 ст. 149 ЦПК України).

Згідно роз`яснень п. 4 та п. 10 постанови Пленуму ВСУ № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядати заяву про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, обсягом позовних вимог, даними про особу відповідача, та відповідністю виду забезпечення позову, із якими звернулася особа, позовним вимогам.

Частина 1 ст. 150 України містить визначений перелік видів забезпечення позову.

За положеннями ч. 3 ст. 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову» (постанову Великої палати ВС від 12.02.2020 по справі №381/4019/18).

Згідно змісту направленої на адресу суду першої інстанції представником позивача заяви про забезпечення позову, останній, посилаючись на положення ст. 150 ЦПК України, просив вжити відповідні заходи забезпечення позову, шляхом накладення заборони доступу відповідача ОСОБА_2 а також - малолітньої ОСОБА_4 та неповнолітнього ОСОБА_3 до квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; а також, забезпечення доступу позивача ОСОБА_1 до зазначеної квартири, належної йому на праві власності. При цьому, обґрунтовуючи відповідну заяву, представник позивача зазначає, що підставами для застосування відповідних заходів забезпечення позову є те, що вищевказана квартира може зазнати пошкоджень та руйнувань з боку відповідача та третіх осіб, яким надано доступ до квартири.

Однак, слід зазначити, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Тобто, відповідною метою вжиття передбачених положенням ст. 150 ЦПК України заходів, є саме забезпечення в подальшому виконання рішення суду.

Разом з тим, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням - розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процес.

Тобто, вирішуючи питання щодо вжиття заходів забезпечення позову, слід враховувати наявність належних та обґрунтованих підстав для вжиття заявлених заходів, передбачених ст. 150 ЦПК України, та у зв`язку із наявністю яких в подальшому можуть виникнути складнощі щодо забезпечення належного виконання рішення суду, у випадку задоволених позовних вимог. Однак, позивачем таких підстав наведено не було, а за наведених останнім не можуть бути вжитті зазначені у заяві про забезпечення позову заходи, у зв`язку із їх необґрунтованістю. За таких обставини, судом першої інстанції зроблено вірний висновок щодо відмови у задоволені заяви адвоката Лукацького Івана Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову.

Таким чином, враховуючи вище наведене в сукупності, оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли належного підтвердження в матеріалах справи та не спростували правильні по суті висновки суду першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення ухвали Приморського районного суду м. Одеса від 31.03.2023 року без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Лукацького Івана Олександровича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 31 березня 2023 року про відмову в забезпеченні позову залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня постановлення та подальшому оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

С.М. Сегеда

Повний текст постанови складений 06 жовтня 2023 року.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк