Справа №752/8912/19
Провадження № 2/752/318/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11.07.2023 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря - Ящука Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики від 01.02.2019 р. в розмірі 860282 доларів США, що еквівалентно 23829811,40 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.02.2019 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 було укладено договір позики, відповідно до якого відповідачі отримали в позику 860282 доларів США, що еквівалентно 23829811,40 гривень, які вони зобов`язались повернути до 10.02.2019 р. солідарно.

Договір був підписаний в приміщенні нотаріальної контори приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Козаєвої Н.М. по вул.Мішуги, 7а.

Відповідачі не виконали свої зобов`язання та не повернули у визначений в договорі строк суму позики, з огляду на що позивач просить в судовому порядку стягнути суму боргу.

07.05.2019р. на підставі ухвали суду Голосіївського районного суду м.Києва відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Відповідачам встановлено строк на подання відзиву.

18.06.2020 р. судом вирішено питання про закриття підготовчого провадження.

Представник позивача в ході судового розгляду підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову, просив суд позов задовольнити, посилаючись на невиконання відповідачами своїх зобов`язань за договором позики, неповернення суми боргу.

Представник відповідача ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення позову, зазначаючи на недійсність договору позики, який укладений із застосуванням насильства відносно ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , що є предметом розгляду у кримінальному провадженні.

Відповідач ОСОБА_2 повторно в судове засідання не з`явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся судом у спосіб, передбачений ст.128 ЦПК України. Своїм правом на подання письмового відзиву відповідач не скористався.

Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, за змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Обов`язок доказування покладається на сторони у справі.

Судом встановлено, що 01.02.2019 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 укладено договір позики.

Відповідно до умов п.1 Договору позики позикодавець передає у власність позичальника грошові кошти в розмірі 860282 доларів США, що еквівалентно 23829811,40 гривень, а позичальники зобов`язались повернути зазначену позику до 10.02.2019 року солідарно.

Сторони узгодили, що після повернення боргу позикодавець зобов`язаний передати цей договір позичальникам з відміткою про одержання грошей.

Зобов`язання за цим договором позичальники несуть солідарно.

Судом встановлено, що на момент звернення до суду відповідачі не виконали своїх зобов`язань та не повернули суму позики.

Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з ч.2 ст.1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

На підставі ч.2 ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належнм чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (ст.610 ЦК України).

Відповідно до положень ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

У постанові Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 464/3790/16-ц вказано, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.

У справах про стягнення боргу за договором позики позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання, а суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Така позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08.07.2019 у справі №524/4946/16-ц).

В даній справі передача грошових коштів підтверджується підписами відповідачів в договорі позики, яким сторони погодили такий порядок передачі позики під час підписання договору.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Матеріали справи не містять відомостей про виконання відповідачами своїх зобов`язань за договорами позики.

В ході судового розгляду представник відповідача посилалась на те, що даний договір був укладений із застосування насильства відносно позичальника,що є предметом судового розгляду у кримінальному провадженні.

Відповідно до висновку експертів № 11/21 від 30.04.2021 р. за результатами проведення почеркознавчої експертизи за заявою представника позива, складений ТОВ «Центр судових експертиз «Норма», експертами було встановлено належність підписів в договорі позики від 01.02.2019 р. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , а також відсутність почергових ознак, які б свідчили про вплив на процес письма при виконанні досліджуваного підписів.

Як встановлено судом, на розгляді в Бориспільському міськрайонному суді Київської області знаходиться кримінальне провадження № 0010073 від 03.09.2018 р., де ОСОБА_3 та ОСОБА_2 визнані потерпілими.

Предметом досудового розслідування, а на даний час і судового розгляду у кримінальному провадженні є у т.ч. факт примушування ОСОБА_2 та ОСОБА_3 під погрозами розправи та застосування насильства 01.02.2019 р. підписати з ОСОБА_1 договору позики на суму 860000 доларів США.

08.09.2021 р. Голосіївським районним судом м.Києва була постановлена ухвала про зупинення провадження у справі до набрання законної сили вироком у даному кримінальному провадженні, однак така ухвала на підставі постанови Київського апеляційного суду від 07.09.2022 р. була скасована.

На час розгляду справи кримінальне провадження № 0010073 від 03.09.2018 р. не розглянуто Бориспільським міськрайонним судом Київської області, а отже обставини, на які посилається представник відповідача не є встановленими і підтвердженими належними та достатніми доказами у справі.

Договір позики від 01.02.2019 р. не визнаний у встановленому законом порядку недійсним, а отже зобов`язання за ним підлягають виконанню.

З огляду на встановлені судом обставини, вимоги позивача є обгрунтованими і підлягають задоволенню.

На підставі положень ст. 141 ЦПК України в зв`язку із задоволенням позову з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у справі.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) солідарно на користь ОСОБА_1 ( РНОКППНОМЕР_3, АДРЕСА_3 ) суму боргу за договором позики в розмірі 860282 доларів США, що на момент звернення до суду було еквівалентно 23829811 гривень 40 копійок, судовий збір в розмірі 9605 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя