ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/424/23Головуючий у 1-й інстанції Герчаківська О.Я.
Провадження № 22-ц/817/810/23 Доповідач - Бершадська Г.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2023 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Бершадська Г.В.

суддів - Гірський Б. О., Хома М. В.,

з участю секретаря - Іванюта О.М.

апелянта ОСОБА_1 , представника АТ «Тернопільський радіозавод «Оріон»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу № 607/424/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.06.2023 року, ухваленого суддею Герчаківською О.Я., дата складення повного тексту 26.06.2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Тернопільський радіозавод «Оріон» про стягнення грошової винагороди за вислугу років, компенсацію заборгованості по заробітній платі, у зв`язку з порушенням строків її виплати, моральну шкоду,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Акціонерного товариства «Тернопільський радіозавод «Оріон» (далі АТ «ТРЗ «Оріон», відповідач) про стягнення грошової винагороди за вислугу років, компенсації заборгованості по заробітній платі у зв`язку з порушенням строків її виплати, моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з 01 квітня 1982 року по 02 вересня 2019 року вона працювала у відповідача. Згідно умов колективного договору, укладеного між правлінням ПАТ «ТРЗ «Оріон» і профспілковим комітетом ПАТ «ТРЗ «Оріон» на 20162020 роки, передбачено щорічну виплату працівникам винагороди за вислугу років. Така винагорода їй була нарахована за 2017 рік у розмірі 6 222,00 грн та за 2018 рік 5 193,60 грн, проте новим керівництвом заводу було видано наказ про скасування нарахованої винагороди за вислугу років. На виконання цього наказу бухгалтерією проведено перерахунок її заробітної плати та здійснено відрахування грошової винагороди за вислугу років за 2017, 2018 роки в розмірі 11 415,60 грн, що є порушенням трудового законодавства. Вона неодноразово усно зверталася до відповідача із вимогою про виплату надбавки за вислугу років, 07 листопада 2022 року звернулася із письмовою заявою про виплату, однак на день звернення із позовом до суду письмової відповіді не отримала.

Також ОСОБА_1 просила стягнути з АТ «ТРЗ «Оріон» компенсацію знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів за період прострочення виплати з 2018 року по 2023 рік, що складає суму 5 844,44 грн та 8 000,00 грн моральної шкоди, яку обґрунтовувала моральними та фізичними стражданнями внаслідок порушення її законного права на заробітну плату, приниженням честі, гідності.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 20 червня 2023 року позов задоволено частково. Вирішено стягнути з Акціонерного товариства «Тернопільський радіозавод «Оріон» на користь ОСОБА_1 грошову винагороду за вислугу років в розмірі 1 084 грн 64 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила рішення суду в частині розміру винагороди за вислугу років скасувати та постановити нове рішення яким стягнути винагороду в розмірі 7946,25 грн посилаючись на порушення судом норм матеріального права. В решті вирішених судом вимог рішення суду нею не оскаржується.

Апелянт зазначила, що одноразова допомога виплачується від посадового окладу з урахуванням коефіцієнта стажу 1,5 та коефіцієнта зайнятості 0,5. Вона була прийнята на роботу в товариство на повний робочий день і у табелі у дні роботи стоїть 8 год. відпрацьованого робочого часу. В нарахування винагороди не ставилась умова виконання показників фінансового плану.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

В судовому засіданні позивач апеляційну скаргу підтримала та додатково пояснила, що винагорода за вислугу років виплачувалась у наступному році як чотирнадцята зарплата за попередній рік за рахунок коштів, які відраховавувались товариством щомісячно для наступної виплати винагороди для вислугу років.

Представник відповідача вважає що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, оскільки позивач згідно наказу товариства працювала неповний робочий час у зв`язку із значним зменшенням обсягів виробництва, відповідно були значно менші відрахування на виплату майбутньої винагороди за вислугу років, тому підлягає застосуванню середній посадовий оклад відповідно до неповного режиму роботи та коефіцієнт виконання обсягу виробництва.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що наказом № 22 від 01 квітня 1980 року ОСОБА_1 прийнята на роботу у Державне підприємство «Тернопільський радіозавод «Оріон», яке згодом перейменовано у ВАТ «Тернопільський радіозавод «Оріон», а з 14 травня 2018 року АТ «Тернопільський радіозавод «Оріон».

Наказом № 167 від 02 вересня 2019 року ОСОБА_1 звільнено з роботи за ст. 38 КЗпП України.

Згідно розрахункового листа за жовтень 2018 року, позивачці нараховано надбавку за вислугу років у розмірі 6 222 грн, а також у січні 2019 року надбавку за вислугу років у розмірі 5 193,60 грн. Вказані кошти не були виплачені.

09 листопада 2018 року державний пакет акцій ПАТ «Тернопільський радіозавод «Оріон» у розмірі 96,1 290 % статутного капіталу було продано Фондом державного майна України товариству з обмеженою відповідальністю «Самбірський радіозавод «Сигнал», у зв`язку з чим відбулась зміна керівництва АТ «Тернопільський радіозавод «Оріон».

Наказом голови правління АТ «Тернопільський радіозавод «Оріон» № 15 від 24 квітня 2019 року скасовано нарахування винагороди за вислугу років за 20172018 роки на підставі Акту № 1 від 24 квітня 2019 року, складеного за результатами перевірки щодо нарахування винагороди за вислугу років за 20172018 роки.

Згідно Акту від 24 квітня 2019 року, складеного за результатами проведення перевірки щодо нарахування винагороди за вислугу років, вбачається, що упродовж 20172018 років виробнича діяльність АТ «Тернопільський радіозавод «Оріон» проводилася частково з метою забезпечення виконання невідкладних робіт, пов`язаних з життєдіяльністю заводу. Було видано ряд наказів керівника товариства про припинення роботи у зв`язку з незавантаженістю виробництва. Фінансові показники товариства у 20172018 роках у виробничій сфері по виконанню плану по випуску продукції виконано на 15 %, по реалізації продукції на 21 %. З врахуванням наведеного комісія прийшла до висновку, що не було підстав для застосування коефіцієнта нарахування винагороди за вислугу років, розрахунки нарахованих сум по винагороді зроблено з суттєвими помилками; враховуючи, що фактичну зайнятість працівників у 20172018 роках відображено некоректно з помилками, тому одноразова винагорода за вислугу років за 20172018 роки підлягає відміні та перерахунку, а її виплату провести при наявності зароблених коштів. Крім цього, комісією встановлено, що будьяких наказів керівництва заводу щодо нарахування та виплати винагороди за вислугу років не було видано, а тому у працівників бухгалтерського відділу не було жодних підстав проводити ці нарахування і включати вказану суму у заборгованість із заробітної плати.

Зміст вказаного Акту № 1, не містить висновку про відсутність правових підстав для такої виплати, а лише зводиться до того, що з врахуванням перерахованих в Акті обставин одноразова винагорода за вислугу років у 2017 та 2018 роках підлягає відміні та перерахунку, а виплату провести при наявності зароблених коштів.

Відповідно до наказів голови Правління ПАТ «Тернопільський радіозавод «Оріон» № 56 від 29 грудня 2016 року, № 4 від 02 лютого 2017 року, № 10 від 27 лютого 2017 року, № 14 від 3 квітня 2018 року, № 17 від 28 квітня 2017 року, № 26 від 31 травня 2017 року, № 30 від 3 липня 2017 року, № 32 від 1 серпня 2017 року, № 36 від 31 серпня 2017 року, № 41 від 29 жовтня 2017 року, виробнича діяльність у 2017 році проводилася частково.

Аналогічно частково, з метою забезпечення виконання невідкладних робіт, пов`язаних з життєдіяльністю заводу, проводилася робота і упродовж 2018 року. Даний факт підтверджують накази керівника товариства про припинення роботи у зв`язку з не завантаженістю виробництва (накази: № 3 від 18 січня 2018 року., № 7 від 01 лютого 2018 року, № 19 від 29 березня 2018 року, № 22 від 27 квітня 2018 року, № 27 від 29 травня 2018 року, № 33 від 27 червня 2018 року, № 37 від 31 липня 2018 року, № 40 від 03 вересня 2018 року, № 49 від 01 жовтня 2018року, № 54 від 31 жовтня 2019 року, № 59 від 30 листопада 2018 року, № 65 від 28 грудня 2018 року.

Наказом № 57 від 30 грудня 2016 року «Про режим роботи підприємства» продовжено роботу ПАТ «ТРЗ «Оріон» в режимі неповного робочого часу працівників зі збереженням трудових функцій працівників й оплатою пропорційно відпрацьованому часу виходячи з установлених штатним розписом окладів (тарифних ставок). В Додатку № 1 до вказаного наказу під № 27 (таб. № 473) міститься підпис ОСОБА_1 , яка зазначена в переліку працівників, яким встановлено неповний робочий час підрозділ № 150 (інструментальна служба). Копію наказу № 57 від 30 грудня 2016 року позивачка отримала 26 січня 2017 року про що розписалася.

З врахуванням вказаних наказів ОСОБА_1 у 2017 році фактично відпрацювала 120 робочих днів (при плановому фонді робочого часу 249 робочих днів), тобто процент зайнятості працівника складає 47,8 %. У 2018 році такий процент складає 44,8 % (відпрацьовано 113 робочих днів із 250).

Вказана кількість відпрацьованих робочих днів узгоджується із табелями обліку використаного робочого часу та розрахунку зарплати в підрозділі № 150, де працювала позивачка у 2017 році та у 2018 році, за період з січня до грудня включно, виробничим календарем ПАТ «Тернопільський радіозавод «Оріон» на 2017 рік та на 2018 рік, а також розрахунковими листами ОСОБА_1 , які охоплюють період з січня 2017 року по грудень 2018 року включно.

Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення винагороди за вислугу років суд першої інстанції виходив з того що позивач працювала неповний робочий час та з обсягів виробництва товариства.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Згідно частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Позивач не погоджується із визначенням грошової винагороди за вислугу років з середнього посадового окладу та застосування коефіцієнта долі фонду заробітної плати в товарній продукції.

Згідно ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оплату праці» форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами.

Згідно ст. 18 КЗпП України, положення колективного договору розповсюджуються на всіх працівників підприємства, установи, організації та є обов`язковими для роботодавця та працівника.

Згідно п. 4.1.7 Колективного договору ПАТ «Тернопільський радіозавод «Оріон» на 20162020 роки правління зобов`язане формувати оплату праці виходячи з тарифних умов (діючих ставок, розцінок, окладів) розмірів доплат, надбавок з врахуванням росту чи спаду обсягів виробництва (додаток №7 Положення про оплату праці).

Відповідно до п. 4.1.8 цього договору правління зобов`язане проводити оплату праці в залежності від кінцевого результату роботи підприємства і особистого внеску працівника згідно з чинним законодавством та Положенням про оплату праці.

Згідно п. 4.1.17 Колективного договору ПАТ «Тернопільський радіозавод «Оріон» на 20162020 роки правління зобов`язується проводити щорічну виплату винагороди за вислугу років працівникам підприємства згідно з Положенням «Про виплату винагороди за вислугу років працівникам ПАТ «Тернопільський радіозавод «Оріон», що є Додатком № 22 до Колективного договору підприємства (далі Положення № 22).

Вказане Положення № 22 направлене на стимулювання та підвищення матеріальної зацікавленості працівників, зменшення плинності кадрів та збереження кваліфікованих спеціалістів на підприємстві.

Згідно п. п. 1.1, 1.2 Положення № 22 правовою базою для стимулювання працівників є КЗпП України, Закон України «Про оплату праці» та інші нормативні документи. Виплата винагороди за минулий рік проводиться в 1му кварталі поточного року.

Згідно п. 2.1 Положення № 22 одноразова винагорода за вислугу років виплачується всім працівникам підприємства від тарифної ставки, посадового окладу за фактично відпрацьований час з врахуванням коефіцієнтів, наведених у таблицях № 1 та № 2.

У відповідності до п. 2.5 Положення «Про виплату винагороди за вислугу років працівникам ПАТ «Тернопільський радіозавод «Оріон», сума винагороди за вислугу років коректується на % зайнятості працівника у минулому році та у разі, якщо вона становить менше 30 % застосовується коефіцієнт 0.

Відповідно до п. 2.7 Положення про виплату винагороди за вислугу років (додаток № 22 до Колективного договору), якщо працівник прийнятий на підприємство на неповний робочий день (неповний робочий тиждень), винагорода за вислугу років нараховується на тарифну ставку (посадовий оклад), встановлену з врахуванням робочого часу.

Згідно наказу ПАТ «Тернопільський радіозавод «Оріон» №57 від 30.12.2016 року Про режим роботи підприємства у зв`язку із зменшенням обсягів виробництва, відсутністю державного замовлення та замовлень на поставку продукції від інших споживачів та з метою запобігання масовому звільненню працівників, керуючись Колективним договором на 2016-2020 роки, Правилами внутрішнього трудового розпорядку, статтями 56,36,44,103,КЗпП України, а також частиною 3 статті 32 КзпП України постановлено продовжити роботу підприємства в режимі неповного робочого часу працівників зі збереженням трудових функцій працівників. З даним наказом позивач ознайомлена. Протягом 2017-2018 років підприємство працювало в режимі неповного робочого часу.

Встановивши, що у 2017 2018 роках ОСОБА_1 працювала в режимі неповного робочого часу, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку що розрахунок винагороди за вислугу років повинен бути проведений із середнього посадового окладу.

Колегія погоджується також з висновком місцевого суду про те, що при визначенні розміру винагороди за вислугу років слід застосовувати коефіцієнт долі фонду заробітної плати в товарній продукції виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2.2 Положення про оплату праці працівників ПАТ «Тернопільський радіозавод «Оріон», що є Додатком № 7 до Колективного договору підприємства, фонд оплати праці по підприємству залежить від обсягів товарної продукції і встановлюється згідно розрахунку (додатку №1).

Сторони в судовому засіданні пояснили, що товариство в поточному році здійснювало відрахування коштів на виплату винагороди за вислугу років в наступному році і розмір відрахувань залежав від обсягу виробництва товарної продукції.

Враховуючи п.п. 4.1.7, 4.1.8 Колективного договору, п. 2.2 Положення про оплату праці та наведені пояснення сторін правильним є висновком суду першої інстанції, що при визначенні грошової винагороди за вислугу років ОСОБА_1 підлягає врахуванню коефіцієнт долі фонду заробітної плати в товарній продукції.

Отже, враховуючи що у 2017 2018 роках ОСОБА_1 працювала в режимі неповного робочого часу, суд першої інстанції вірно при визначенні грошової винагороди за вислугу років виходив з середнього посадового окладу за неповний робочий час та врахував коефіцієнт, який враховує стаж, зайнятість працівника та коефіцієнт долі фонду заробітної плати в товарній продукції.

Доводи позивачки про те, що вона не була прийнята на роботу на не повний робочий день та у дні роботи працювала по 8 годин не спростовують висновків суду про те, що винагорода повинна визначатись з середнього посадового окладу з огляду на те, що підприємство у 2017-2018 роках працювало в режимі неповного робочого часу.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 389, 390, 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.06.2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.

Повний текст постанови складено 04.10.2023 року.

Головуюча Г.В. Бершадська

Судді: Б.О. Гірський

М.В. Хома