Справа № 454/2848/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2023 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Веремчук О. А. ,

за участю секретаря Баран О.Я.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Сокалі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та виконавчого комітету Сокальської міської ради , третя особа приватний нотаріус Бойчук Наталія Іванівна про визнання права власності в порядку спадкування- ,

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом про визнання права власності в порядку спадкування з наступних підстав : ОСОБА_3 , батько позивачки ОСОБА_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що було видано свідоцтво про смерть НОМЕР_1 .

За життя спадкодавець заповіту не укладав. Іншим спадкоємцем за законом першої черги є її брат та син спадкодавця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем ОСОБА_3 є його син ОСОБА_2 , відповідач по справі.

Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Тудорковицької сільської ради Сокальського району №326 від 12.04.2018р. зазначено ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 з 1952 року до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 був зареєстрований в АДРЕСА_1 . Виконком Тудорковицької сільської ради від імені гр. ОСОБА_4 заповіт не складав і не посвідчував.

На день смерті з гр. ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 були постійно зареєстровані: дочка ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_4 , син ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_5 . Заборони, арешти на майно, яке належало гр. ОСОБА_4 відсутні.

На день смерті спадкодавця ОСОБА_4 відкрилась спадщина яка складалась з житлового будинку 1967 року побудови.

Відповідно до виготовленого Комунальним підприємством «Червоноградського міжміського бюро технічної інвентаризації» технічного паспорту житловий будинок є загальною площею 114,3м.кв. в тому числі житлова площа 51,0 м.кв., який складається з 1. Коридор 7,6м.кв., 2. Прихожа 17,5м.кв., 3. Коридор 4,4м.кв., 4. Житлова кімната 15,5м.кв., 5. Житлова кімната 13,9м.кв., 6. Житлова кімната 21,6м.кв, 7. Кладова 5,9 м.кв., 8. Коридор 5,3 м.кв., 9. Санвузол 5,5 м.кв., 10. Кухня 17,1 м.кв. до житлового будинку також належить господарська будівля Б1, сарай В1, сарай Г1, вбиральня Д1, гараж З1, №1 ворота, №2 огорожа, №5 колодязь.

Житловий будинок не є самочинним.

Відповідно до довідки Червоноградського МБТІ від 21.03.2022р. реєстрація права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 не проводилась.

Згідно нового адміністративно-територіального устрою України село Войславичі належить до Сокальської територіальної громади Червоноградського району Львівської області.

За заявою позивача про прийняття спадщини за заповітом після смерті спадкодавця приватним нотаріусом Бойчук Н.І. відкрито спадкову справу.

Відповідно до виписки з по господарської книги Тудорковицької сільської ради Сокальського району в господарстві, будинок був побудований головою двору ОСОБА_3 в 1967р..

Спадкову справу після смерті спадкодавця ОСОБА_3 відкрито за заявою спадкоємця проте видати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок можливо лише при поданні спадкоємцем документів, що підтверджують право власності на майно житловий будинок спадкодавця. Однак за життя спадкодавець належно право власності не зареєстрував.

За життя спадкодавець право власності не оформив (зареєстрував) на нерухоме майно в зв`язку з чим на даний успадкувати майно позивач не може.

Позивач в судове засідання не прибула, подала заяву про слухання справи у її відсутності , просить позов задоволити.

Інші учасники розгляду справи в суд не прибули.

Дослідивши письмові докази по справі суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Порядок реєстрації нерухомості в Української СРСР регулювався Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, Міністерства комунального господарства Української РСР від 31.01.66 затвердженою Заступником Міністра комунального господарства Української РСР В.Романовим 31 січня 1966 р., яка втратила чинність 13.12.95. Відповідно до п. 6 зазначеної інструкції «Не підлягають реєстрації будинки та домоволодіння, які розташовані на територіях, що вилучені з віддання місцевих Рад депутатів трудящих постановами Уряду (на землях промислових підприємств, транспорту, Міністерства оборони СРСР та ін.). Не підлягають реєстрації також будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані». Тобто, якщо будинок було побудовано в сільській місцевості, він не підлягав державній реєстрації та на нього не виготовлялась документація про право власності.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються:

1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою;

2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав.

Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність.

Судова практика, що склалась після зміни законодавства в частині реєстрації прав власності на нерухоме майно в сільській місцевості, стала на захист прав власників такого майна та їх спадкоємців. Так, згідно з Інформаційним листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла.

Суди обґрунтовано задовольняють позови спадкоємців про визнання за ними права власності на житловий будинок при поданні документів щодо права користування або права власності на земельну ділянку, на якій розташовано житловий будинок, висновку БТІ або сертифікату відповідності, виписки з погосподарської книги сільської ради щодо належності будинку, а також наявних рішень про видачу спадкодавцю свідоцтва про право власності на будинок, яке він не отримав.

Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

Право власності на житловий будинок набувається в порядку, який був чинним на час завершення його будівництва, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 07.12.1990 року №533-ХІІ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом Української РСР від 25.12.1974 року №3377-VІІІ «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11.03.1985 року №105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13.04.1979 року №112/5, Вказівками по веденню по господарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 12.05.1985 року №5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністерства юстиції Української РСР від 31.10.1975 року №45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністерства юстиції УРСР від 19.01.1976 року №1/5, та іншими нормативними актами.

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 № 112/5, а згодом - аналогічними Вказівками щодо ведення погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 під № 5-24 / 26, і Вказівками щодо ведення погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

Згідно правової позиції ВСУ від 18.12.2013 року у справі №6-137цс13 у 1957 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Отже, за вказаними Указом та Постановою підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7від 30 травня 2008року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідачами у таких справах є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Статтею 1218ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, тобто майнові права можуть бути предметом спадкування.

За викладених обставин позивач змушений звернутися до суду за для визнання права власності.

Положеннями ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту не забороненого законом, зокрема таким, що відповідає змісту порушеного права.

Викладені обставини підтверджуються доказами, які долучені до позовної заяви.

Керуючись ст.ст. ст.ст.5, 10, 12,13,76,81,141,259,263,264, 265 ЦПК , суд,-

в и р і ш и в:

позов задоволити.

Визнати право власності за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_3 на житловий будинок загальною площею 114,3м.кв. в тому числі житлова площа 51,0 м.кв., який складається з 1. Коридор 7,6м.кв., 2. Прихожа 17,5м.кв., 3. Коридор 4,4м.кв., 4. Житлова кімната 15,5м.кв., 5. Житлова кімната 13,9м.кв., 6. Житлова кімната 21,6м.кв, 7. Кладова 5,9 м.кв., 8. Коридор 5,3 м.кв., 9. Санвузол 5,5 м.кв., 10. Кухня 17,1 м.кв. до житлового будинку також належить господарська будівля Б1, сарай В1, сарай Г1, вбиральня Д1, гараж З1, №1 ворота, №2 огорожа, №5 колодязь, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Головуючий: О. А. Веремчук