Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Провадження № 2-з/357/166/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2023 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Бондаренко О.В. розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 , про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

03.10.2023 представник заявника, адвокат Дзюба Максим Юрійович, подав вказану заяву, одночасно з пред`явленням позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання договорів купівлі-продажу недійсними та скасування рішення про державну реєстрацію права власності, шляхом накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0955, що знаходиться за адресою: Київська область, Білоцерківський р-н, с. Фурси, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 204, на земельну ділянку з кадастровим номером :02:008:0065, що знаходиться за адресою: Київська обл., Білоцерківський р-н, с/рада Трушківська, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 204 та на земельну ділянку з кадастровим номером :05:008:0050, що знаходиться за адресою: Київська обл., Білоцерківський р-н, с/рада Пилипчанська, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 04.

Заяву обґрунтовує тим, що 18.10.2017 ОСОБА_5 та ОСОБА_1 було укладено договір позики, на виконання якого ОСОБА_1 надала ОСОБА_5 у борг грошові кошти у розмірі 360 000 доларів США, про що ОСОБА_5 було складеною розписку. На умовах договору позики ОСОБА_5 мала погасити заборгованість перед ОСОБА_1 у строк до 01.07.2018. Напередодні настання строку повернення позики, ОСОБА_5 уклала договори дарування зі своєю дочкою ОСОБА_2 щодо наступних об`єктів нерухомого майна:земельної ділянки, кадастровий номер :01:002:0955, 23 червня 2018 року; земельної ділянки, кадастровий номер :02:008:0065, 23 червня 2018 року; земельної ділянки, кадастровий номер :05:008:0050, 23 червня 2018 року; об`єкту нерухомого майна - квартири в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , 23 червня 2018 року;9/10 квартири в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , 12 грудня 2017 року.Відчуживши вищевказане майно, ОСОБА_5 не погасила заборгованість перед ОСОБА_1 . У зв`язку із чим, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення коштів.Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.07.2021 у справі № 357/13488/18, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 16.11.2021, було вирішено стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 10062000 грн. Наразі відкрите виконавче провадження з примусового виконання рішення суду, але закінчити його не вдається через відсутність у ОСОБА_5 достатньої кількості активів для погашення боргу.Вбачаючи в договорах дарування нерухомого майна, укладених між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , ознаки фраудаторності - ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 та ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів дарування та скасування державної реєстрації права власності (справа № 369/14427/19). Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08.09.2020 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову було задоволено та накладено арешт на нерухоме майно. Обтяження на підставі зазначеної ухвали були зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Виконавчого комітету Жмеринської міської ради Вінницької області Федоренком Андрієм Володимировичем. В подальшому, рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.10.2022 у справі № 369/14427/19 у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , 3-ті особи: ОСОБА_6 , АТ «Банк інвестицій та заощаджень», про визнання недійсними договорів дарування та скасування державної реєстрації права власності, відмовлено. Постановою Київського апеляційного суду від 15.05.2023 у справі №369/14427/19 рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.10.2022 залишено без змін. Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29.06.2023 у справі № 369/14427/19 відкрито касаційне провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_6 , АТ «Банк інвестицій та заощаджень», про визнання договорів дарування недійсними та скасування державної реєстрації права власності, за касаційною скаргою на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.10.2022 та постанову Київського апеляційного суду від 15.05.2023 року. Розгляд касаційної скарги триває. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03.07.2023 у справі №369/14427/19 задоволено клопотання ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову та скасовано заходи забезпечення позову, які вжиті ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08.09.2020 у цивільній справі № 369/14427/19.Не погоджуючись із ухвалою про скасування заходів забезпечення позову, 13.07.2023, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду.Попри те, що ухвала Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03.07.2023 у справі №369/14427/19 про скасування заходів забезпечення позову не набрала законної сили, оскільки у визначені ЦПК України строки на неї було подано апеляційну скаргу, 19.07.2023, рішеннями державного реєстратора Ставищенської селищної рада Олефір Петра Петровича №№68520833, 68521173, 68521111, 68521012 та 68520924 від 19.07.2023 було припинено дію обтяжень, які були накладені в інтересах ОСОБА_1 ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08.09.2020 у справі № 369/14427/19.Скориставшись відсутністю обтяжень, 24.07.2023 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (надалі - ОСОБА_3 ) було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Приймак А.П., та зареєстрований в реєстрі за № 1687. Предметом зазначеного договору купівлі-продажу була земельна ділянка з кадастровим номером :05:008:0050. Цього ж дня, між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 було укладено договір купівлі - продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Приймак А.П., та зареєстрований в реєстрі за № 1685. Предметом зазначеного договору купівлі-продажу була земельна ділянка з кадастровим номером :02:008:0065.Крім того, 24.07.2020 між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Приймак А.П., та зареєстрований в реєстрі за № 1693. Предметом зазначеного договору купівлі-продажу була земельна ділянка з кадастровим номером :01:002:0955.Вважаючи вищезгадані договори купівлі-продажу земельних ділянок фраудаторними правочинами, які в кінцевому результаті мають на меті створити передумови для ухилення ОСОБА_5 від виконання рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.07.2021 у справі №357/13488/18, яке набрало законної сили, шляхом унеможливлення виконання рішення суду про задоволення позову у цивільній справі №369/14427/19 (у випадку задоволення касаційної скарги). Разом з тим, враховуючи попередню поведінку доньки ОСОБА_5 - ОСОБА_2 щодо безпідставного відчуження майна на користь третіх осіб, після пред`явлення позову про визнання недійсними договорів дарування та припинення державної реєстрації права власності, наявна потреба у збереженні сталого порядку речей до вирішення справи по суті, оскільки кожне наступне відчуження нерухомого майна ускладнює виконання попереднього судового рішення у випадку задоволення позову. Зважаючи, що спір стосується правочинів щодо земельних ділянок з кадастровими номерами :05:008:0050, :02:008:0065, :01:002:0955, то у випадку відчуження або передачі в іпотеку згаданих земельних ділянок буде ускладнено процес виконання рішення суду у випадку задоволення позову, що обумовлює необхідність у збережені сталого порядку речей до вирішення спору по суті. Крім того, з огляду на позицію Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.06.2023 року у справі № 37з-23, можливість власника розпорядитися своїм майном в будь-який момент є беззаперечною, тому не підлягає доказуванню. На виконання п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України повідомляє, що зустрічне забезпечення позову не є доцільним, оскільки майнові інтереси відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не постраждають, тому що наявність арешту не перешкоджає використанню земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення.

При вирішенні питання щодо забезпечення позову суд виходить з наступного.

Заява про забезпечення позову відповідає вимогам, які містяться у Главі 10 Розділу І ЦПК України, підстави для її повернення заявнику відсутні.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Пункт 1 частини 1ст. 150 ЦПК України передбачає, що позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Згідно із п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд також має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Під забезпеченням позову слід розуміти обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволенню вимог позивача (заявника), вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Отже, забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову (постанова Верховного суду від 12 січня 2022 року у справі №568/525/21).

З сукупного аналізу вищевказаних положень законодавства вбачається, що застосування у справі заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об`єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволенні позову.

Так, предметом даного позову є визнання недійсними договорів: купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений 24.07.2023 приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Приймак Альоною Петрівною, зареєстрований в реєстрі за №1687, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо земельної ділянки з кадастровим номером :05:008:0050, купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений 24.07.2023 приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Приймак Альоною Петрівною, зареєстрований в реєстрі за №1685, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:008:0065, купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений 24.07.2023 приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Приймак Альоною Петрівною, зареєстрований в реєстрі за №1693, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0955 та скасування рішень приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Приймак Альони Петрівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, власником земельної ділянки з кадастровим номером :05:008:0050, яка розташована за адресою: Київська обл., Білоцерківський р-н, Пилипчанська сільська рада та земельної ділянки з кадастровим номером :02:008:0065, яка розташована за адресою: Київська область, Білоцерківський р-н, Трушківська сільська рада, є ОСОБА_3 та власником земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0955, яка розташована за адресою: Київська область, Білоцерківський р-н, с. Фурси, є ОСОБА_4 .

Отже, зі змісту позовних вимог ОСОБА_1 вбачається, що між сторонами виник спір щодо укладених договорів купівлі-продажу земельних ділянок між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , вважаючи вищезгадані договори фраудаторними правочинами, які в кінцевому результаті мають на меті створити передумови для ухилення ОСОБА_5 від виконання рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.07.2021 у справі №357/13488/18, яке набрало законної сили, шляхом унеможливлення виконання рішення суду про задоволення позову у цивільній справі №369/14427/19 (у випадку задоволення касаційної скарги).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Так, згідно п. 43 Рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Співмірність заходів забезпечення позову передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії (вказані висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 25 квітня 2019 року у справі №826/10936/18, від 11 січня 2022 року у справі №640/18852/21 та від 28 липня 2022 року у справі №640/31850/20).

Спосіб забезпечення позову, про застосування якого просить заявник, є співмірним, оскільки забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки, які належать відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , жодним чином не позбавляє власника права володіння ним та ніяким чином не впливає на будь-чиє право користування вказаним майном. Також, вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок, з метою недопущення перереєстрації прав на це майно та зміни його титульного володільця під час судового розгляду справи, жодним чином не створює відповідачу перешкоди у користуванні цим житловим будинком.

Суд також вважає переконливими доводи представника позивача про те, що метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову, оскільки у разі передачі земельних ділянок відповідачами третім особам, вирішення зазначеного спору щодо визнання договору купівлі-продажу земельних ділянок недійсними буде ускладнено та потягне за собою виникнення нових судових спорів.

Аналогічний правовий висновок Верховного суду викладений у постанові від 16.08.2022 у справі № 640/35685/21.

Тому, враховуючи, що заявником обґрунтовано наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, суд приходить до висновку, що між сторонами дійсно існує спір щодо вказаного нерухомого майна і невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Крім того, згідно п. 10 постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Або згідно положень ч.7 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Вжиття заходів забезпечення позову буде мати наслідком, лише, збереження існуючого становища до розгляду даної справи по суті та ніяким чином не зумовить фактичного вирішення спору по суті. А у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову (ст. 158 ЦПК України).

Отже, суд враховує розумність та співрозмірність обмеження права власності, враховує наслідки арешту нерухомого майна, правову підставу для такого арешту, характер спірних правовідносин, вагомість поданих доказів та виходить з висунутих у цій справі позовних вимог, оскільки невжиття таких заходів може призвести до утруднення чи невиконання можливого рішення суду, та вважає, що вимога про застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на земельні ділянки підлягає до задоволення.

Станом на час розгляду заяви про забезпечення позову відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України, оскільки з матеріалів справи вбачається, що предметом спору між сторонами є нерухоме майно, щодо якого позивач просить застосувати заходи забезпечення позову, унеможлививши тим самим його відчуження до вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Статтею 124 Конституції України задекларовано принцип обов`язковості судових рішень, який з урахуванням положень ст. 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

Керуючись ст. 149-153, 259, 260, 353 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0955, що знаходиться за адресою: Київська область, Білоцерківський р-н, с. Фурси (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 204), власником якої є ОСОБА_4 , на земельну ділянку з кадастровим номером :02:008:0065, що знаходиться за адресою: Київська обл., Білоцерківський р-н, с/рада Трушківська (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 204), власником якої є ОСОБА_3 та на земельну ділянку з кадастровим номером :05:008:0050, що знаходиться за адресою: Київська обл., Білоцерківський р-н, с/рада Пилипчанська (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 04), власником якої є ОСОБА_3 .

Стягувач: ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 ).

Боржник: ОСОБА_4 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 , місце проживання: ( АДРЕСА_4 ).

Боржник: ОСОБА_3 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_5 ).

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Ухвала складена 06.10.2023.

Суддя О. В. Бондаренко