ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_______________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2023 року

м. Харків

справа № 646/1457/20

провадження № 22-ц/818/4/23

Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Тітченко О.В.

сторони справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харків апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22 лютого 2022 року ухвалене у складі судді Теслікової І.І.,-

ВСТАНОВИВ:

В березні 2020 року ОСОБА_1 , звернувся до суду із позовом про розірвання спадкового договору в якому просив розірвати спадковий договір від 21 травня 2007 року, укладений між ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений державним нотаріусом П`ятої Харківської державної нотаріальної контори Волохіною О.В., зареєстрований в реєстрі №4-674.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 ( надалі Квартира). 21.05.2007 між ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено спадковий договір, посвідчений державним нотаріусом П`ятої Харківської державної нотаріальної контори Волохіною О.В., зареєстрований в реєстрі №4-674 ( надалі Спадковий договір). Крім того, державний нотаріусом П`ятої Харківської державної нотаріальної контори Волохіною О.В. накладено заборону на відчуження Квартири. Пунктом 1 Спадкового договору передбачено, що за цим договором відповідач зобов`язується виконувати розпорядження позивача та ОСОБА_3 , що встановлені цим договором, і в разі їх смерті набуває право власності на майно позивача та ОСОБА_3 , яке є предметом цього договору. Зокрема пунктом 7 Спадкового договору передбачено, що відповідач зобов`язується виконувати будь-які особисті немайнові та майнові розпорядження позивача та ОСОБА_3 . Крім того, відповідно до п.12 Спадкового договору від 21.05.2007 ОСОБА_2 зобов`язується у разі смерті ОСОБА_1 та ОСОБА_3 поховати їх. Однак у зв`язку з проживанням відповідача ОСОБА_2 за межами України, а саме в м. Москва Російської Федерації, він не виконував та не виконує особисті немайнові та майнові розпорядження позивача та ОСОБА_3 , крім того після смерті ОСОБА_3 не мав можливості здійснити поховання. Згідно п.9 спадкового договору, спадковий договір може бути розірваний судом на вимогу відчужувачів у разі невиконання набувачем їх розпоряджень. Згідно п.10 спадкового договору, спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу набувача у разі неможливості виконання ним розпоряджень відчужувачів.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22.02.2022 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Розірвано спадковий договір, укладений 21 травня 2007 року в частині прав і обов`язків між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений державним нотаріусом П`ятої Харківської державної нотаріальної контори Волохіною О.В., зареєстрований в реєстрі №4-674. В інший частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_2 належним чином не виконує свої зобов`язання за спадковим договором, а саме, покладені на нього зобов`язання щодо матеріальних та не матеріальних розпоряджень позивача. Крім того, відповідач ОСОБА_2 у нотаріально посвідченої заяві визнав позов про розірвання спадкового договору. Суд також зазначив, що з огляду на те, що права ОСОБА_3 за цим договором мають особистий характер, які припинилися внаслідок її смерті відповідно до правил ст. 1218 ЦК України, позивач-вдівець померлої ОСОБА_3 , який є її спадкоємцем та співвласником, не мав права ставити питання про повне розірвання спадкового договору, яка стосується частки його померлої дружини у вказаній квартирі. Відповідно до ч. 2 ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю кредитора, якщо воно є нерозривно пов`язаним з особою кредитора. Тому, у суду відсутні правові підстави для розірвання спадкового договору в частині, яка припинилася внаслідок смерті другого з подружжя, ОСОБА_3 .

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просив рішення в частині відмови у задоволені позовних вимог про розірвання Спадкового договору з ОСОБА_3 скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідач - ОСОБА_2 визнав обставини справи та просив суд розірвати спірний спадковий договір, про що в матеріалах справи міститься нотаріальна заява ОСОБА_2 № 77АГ4200141 зареєстрована в реєстрі за 77/826-н/77-2020-3-1226.

Апелянт зазначив, що відповідно до п. 12 Спадкового договору від 21.05.2007 набувач зобов`язується у разі смерті ОСОБА_4 поховати їх. Однак, у зв`язку з проживанням Набувача ОСОБА_2 за межами України, а саме в м. Москва Російської Федерації, він не виконував та не виконує особисті немайнові та майнові розпорядження Відчужувачів, крім того після смерті ОСОБА_3 не мав можливості здійснити поховання.

Скаржник також зазначив, що суд не врахував висновок викладений в постанові Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 237/4652/17: в якому зазначено, що договір може бути розірвано судом як до смерті, так і після смерті відчужувана. Для цього має бути встановлена неможливість виконання ним розпоряджень відчужувана.

Заслухавши головуючого суддю, дослідивши наявні у справі докази, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, вважає їх такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи що 21 травня 2007 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено спадковий договір, посвідчений державним нотаріусом П`ятої Харківської державної нотаріальної контори Волохіною О.В. та зареєстрований у реєстрі за № 4-674.

Відповідно до п.1 спадкового договору ОСОБА_2 (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження ОСОБА_1 , ОСОБА_3 (відчужувачі), передбачених цим договором, і в разі їх смерті набуває право власності на майно ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , яке належить їм на праві сумісної власності. Як подружжям, що було набуто у період шлюбу та яке складається з квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до п.7 спадкового договору набувач зобов`язався виконувати будь-які особисті немайнові та майнові розпорядження відчужувачів.

Відповідно до п.12 спадкового договору набувач зобов`язується у разі смерті відчужувачів поховати їх

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 05 вересня 2019 року.

Відповідач ОСОБА_2 у нотаріально посвідченої заяві визнав позов про розірвання спадкового договору.

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 1217 ЦК України визначає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до частини першої статті 1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.

Таким чином спадковий договір має подвійну правову природу: він одночасно є і розпорядженням на випадок смерті, і договором, змістом якого обумовлюються його істотні умови.

Спадковий договір укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а також державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України (стаття 1304 ЦК України).

Перехід майна від відчужувача до набувача на підставі спадкового договору не є окремим видом спадкування, а тому на відносини сторін не поширюються відповідні правила про спадкування.

Відповідно до частини другої статті 1308 ЦК України спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу набувача у разі неможливості виконання ним розпоряджень відчужувача.

Оскільки закон не містить спеціальних застережень, то на вимогу набувача спадковий договір може бути розірвано судом як до смерті, так і після смерті відчужувача. Для цього має бути встановлена неможливість виконання ним розпоряджень відчужувача.

Разом з тим, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі № 591/1419/20 в постанові від 10 квітня 2023 року дійшов висновку, що згідно зі статтею 1308 ЦК України спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. Спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу набувача у разі неможливості виконання ним розпоряджень відчужувача.

Спадковий договір є нерозривно пов`язаним із його сторонами. ЦК України надає останнім право заявляти у суді вимоги про дострокове розірвання договору, тобто ініціювати розірвання спадкового договору в суді можуть лише відчужувач або набувач.

Відчужувач має право заявляти позов про розірвання спадкового договору, якщо набувач не виконує або виконує неналежним чином покладені на нього обов`язки щодо здійснення дій майнового або немайнового характеру.

За змістом цього правила інші особи, у тому числі спадкоємці відчужувача, не можуть пред`являти вимоги про розірвання спадкового договору.

У випадку, якщо витрати пов`язані із неналежним виконанням обов`язків набувачем понесли інші особи, зокрема, спадкоємці (наприклад, поховання відчужувача та інше), то у спадкоємців виникає право вимагати стягнення понесених витрат від набувача у порядку, визначеному главою 83 ЦК України («набуття, збереження майна без достатньої правової підстави»).

Отже висновки суду першої інстанції стосовно того, що зобов`язання припиняється смертю кредитора, якщо воно є нерозривно пов`язаним з особою кредитора, а тому, у суду відсутні правові підстави для розірвання спадкового договору в частині, яка припинилася внаслідок смерті другого з подружжя, ОСОБА_3 відповідають вимогам закону.

За правилами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Визнання ОСОБА_2 позову в повному обсязі в тому числі в частині розірвання Спадкового договору з ОСОБА_3 не може бути прийнято судом, оскільки суперечить вимогам закону, яким врегульовані спірні правовідносини.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції встановлено дійсні обставини справи, дано належну оцінку зібраним доказам, правильно застосовано норми матеріального права, при постановленні оскаржуваного рішення, не допущено порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалено у справі законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого, колегія суддів апеляційного суду не вбачає.

Враховуючи викладене, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 09.10.2023.

Головуючий О. Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук