Справа №345/3881/23
Провадження № 2/345/1040/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.10.2023 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Онушканича В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу без виклику сторін та без проведення судового засідання справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивує наступним. ІНФОРМАЦІЯ_1 у неї та відповідача ОСОБА_2 народився син ОСОБА_3 . У свідоцтві про народження сина у графі батько зазначено прізвище ОСОБА_4 , оскільки на момент народження сина у них з відповідачем шлюб не був офіційно зареєстрований.

Однією сім`єю сторони проживали з 2012 року, про що свідоцтво про вінчанння від 16.09.2012 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 в позивача та відповідача народився син, якому при хрещенні дано ім`я ОСОБА_5 , проте у свідоцтві про народження зазначено ім`я ОСОБА_6 . Також у свідоцтві про таїнство хрещення зазначено по батькові « ОСОБА_7 ». Позивачка зазначає, що як сім`я сторони разом проживали до 2019 року.

Позивачка вказує, що відповідач визнає, що він є рідним батьком дитини, але не бере матеріальної та моральної участі у вихованні свого сина. Вихованням та забезпеченням добробуту їхньої спільної дитини весь час займається лише позивачка. Дохід у позивачки незначний, оскільки офіційно не працює і, відповідно, не вистачає коштів на утримання сина. Тому їхній син знаходиться на повному утриманні позивачки.

Батько сина ОСОБА_6 офіційно працює вчителем у Голинському ліцеї Калуської міської ради. Оскільки відповідач офіційно працює та має стабільний дохід, інших дітей та утриманців не має, позивачка вважає, що суд повинен визнати обов`язок батька на утримання свого неповнолітнього сина ОСОБА_8 . Тому позивачка змушена звернутися до суду та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_8 у твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн., щомісячно, до досягнення ним повноліття, а також 5000,00 грн. витрат за надання правничої допомоги.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 15.08.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач подав відзив на позов. Позовні вимоги не визнає, просить відмовити в їхньому задоволенні за безпідставністю заявлених вимог. Так, відповідно до поданої позивачем копії свідоцтва про народження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками дитини зазначено позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Відповідач наголошує, що з моменту свого народження його прізвище, ім`я та по батькові ОСОБА_2 . З моменту свого народження та до сьогоднішнього дня відповідач свого прізвища, ім`я та по батькові не змінював, а тому жодного відношення до особи на ім`я ОСОБА_4 , яке зазначено в свідоцтві про народження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач не має, а тому вважає вимогу позивача до нього безпідставною. Таким чином, оскільки батьком дитини позивача в свідоцтві про народження зазначена невідома особа, відповідач просить в задоволенні позову ОСОБА_9 до нього про стягнення аліментів на утримання дитини відмовити в повному обсязі.

Позивачка своїм правом подати відповідь на відзив не скористалася.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст. 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Ніяких моральних та правових обмежень будь-які діти не знають.

Відповідно до статті 180 СК України обов`язок щодо утримання дітей покладається саме на батьків.

За змістом ч. 1 ст. 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 21.01.2015 року виконавчим комітетом Голинської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області (а.с.3), вбачається, що батьками ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 зазначені: в графі мати ОСОБА_1 , в графі батько ОСОБА_4 .

Тобто відповідач ОСОБА_2 не записаний батьком ОСОБА_8 у свідоцтві про його народження. Наявні у матеріалах справи копія свідоцтва про народження ОСОБА_2 та копія його паспорта свідчать про те, що з моменту народження відповідач прізвища не змінював. Вказане свідчить, що ОСОБА_2 не має відношення до особи на ім`я « ОСОБА_4 », який записаний батьком ОСОБА_8 .

Щодо долученого до матеріалів справи свідоцтва про хрещення « ОСОБА_10 » - ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6), то вказане свідоцтво є неналежним доказом. Адже в даному свідоцтві, по-перше, відсутні відомості про батька дитини, а по-друге - незрозуміло, яким чином свідоцтво на ім`я « ОСОБА_10 » взагалі стосується ОСОБА_8 .

Також вимогу про стягнення із відповідача ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини позивачка обґрунтовує тим, що на момент народження сина вони з відповідачем спільно проживали, що підтверджується свідоцтвом про вінчання (а.с.7).

Суд звертає увагу, що відповідно до ч.1 ст.21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Ч. 3 ст. 21 Сімейного кодексу України передбачено, що релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов`язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану.

Доказів, що під час народження дитини ОСОБА_8 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі матеріали справи не містять і таких сторонами не надано.

Відповідно до ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

У відповідності до ст. 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.

Відповідно ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Водночас на підтвердження походження сина ОСОБА_8 від відповідача ОСОБА_2 позивачкою не надано ні спільної з відповідачем заяви, ні рішення суду про визнання батьківства. Відповідних вимог про визнання відповідача батьком ОСОБА_8 в рамках даного позову позивачкою також не було заявлено.

За таких обставин, враховуючи, що на момент народження сина ОСОБА_8 сторони не перебували у зареєстрованому шлюбі, у свідоцтві про народження ОСОБА_8 батьком записаний не відповідач, рішення суду про визнання батьківства матеріали справи не містять, вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання ОСОБА_8 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Суд роз`яснює позивачці право за наявності відповідних підстав звернутися до суду з позовом про визнання батьківства.

На підставі викладеного, ст.cт. 21, 121, 125, 126, 128, 180 СК України, керуючись ст.ст. 19, 77, 81, 89, 259, 263-265 ЦПК України,

у х в а л и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 09.10.2023року.

Головуючий