_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/838/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2023 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Огренич І.В.,

при секретарі - Грабовій Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), треті особи: Київський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) (65101, м. Одеса, вул. Інглезі, 5), Київська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування (65114, м. Одеса, вул. Ак. Корольова, буд. 9), про визнання батьківства та встановлення порядку участі батька у вихованні дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просить ухвалити рішення, яким визнати його - ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 ) батьком ОСОБА_3 , який народився у місті Одесі ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язати Київський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести відповідні зміни до актового запису про народження ОСОБА_3 , який народився у місті Одесі ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначивши батьком дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, та видати нове свідоцтво про народження, залишивши ОСОБА_3 прізвище « ОСОБА_4 ». Також позивач просить визначити способи участі ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 ) у вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом встановлення порядку зустрічей і спілкування ОСОБА_1 з сином.

При цьому позивач посилається на те, що в 2011-2016 роках він перебував у близьких стосунках з ОСОБА_2 , однак шлюб вони не реєстрували. ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідачка ОСОБА_2 народила дитину ОСОБА_3 . Після народження сина відповідачка протягом 4 років проживала разом з сином у нього на дачі за адресою: АДРЕСА_3 .При реєстрації народження сина в органах державної реєстрації актів цивільного стану Київського району, запис про батька був зроблений зі слів ОСОБА_2 , тобто, на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, в якій зазначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Про це свідчить надання дитині прізвища матері « ОСОБА_4 », а по батькові - батька дитини « ОСОБА_5 ».Позивач зазначив, що після народження сина він спілкувався з ним, проводив час, цікавився його особистим життям, брав участь у навчанні та вихованні, надавав матеріальну допомогу, а також звертався до відповідачки з пропозицією подати спільну заяву до органу державної реєстрації актів цивільного стану Київського району міста Одеси про реєстрацію його батьком дитини, згідно частини першої статті 126 СК України.Однак, відповідачка відмовляється добровільно в позасудовому порядку подавати заяву про реєстрацію його як батька дитини, а останнім часом взагалі припинила спілкування та перешкоджає у спілкуванні і вихованні дитини.Позивач вважає, що таким чином порушуються не тільки його права, а також права дитини, а тому він вимушений звернутись до суду з даним позовом.

У судове засідання позивач не з`явився, повідомлявся, представник позивача - адвокат Робул А.А. надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, також просить постановити рішення на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи.

Представник третьої особи Київського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явився, повідомлявся, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за відсутності представника відділу, при розгляді справи покладаються на розсуд суду.

Відповідачка у судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином, про причини неявки до суду не повідомила.

Представник третьої особи Київської районної адміністрації Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування у судове засідання не з`явився, повідомлявся, надав до суду заяву в якій просить судове засідання провести за їх відсутності, у вирішенні всіх питань (заяв, клопотань, інше) покладаються на розсуд суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Судом встановлено, що причина, через яку позивач змушений звернутись до суду з даним позовом, обумовлена тим, що він вважає, що є біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Отже, предметом позову у даній справі, зокрема, є вимоги про визнання батьківства позивача щодо дитини народженої жінкою з якою, на момент зачаття дитини та її народження, він не перебував у зареєстрованому шлюбі.

Так, відповідно до ст.122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя.

Частиною 1 статті 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Статтею 128 СК України передбачено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Разом з тим, слід звернути увагу на те, що при вирішенні спору про визнання батьківства слід приділяти особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька.

Так відповідно до положень п. 7, 8 ст. 7 СК України, законодавець визначив, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної ради № 789-XII від 27.02.91, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст.7 Конвенції про права дитини,дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Згідно ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляді вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

За змістом положень ЦПК України:

- кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч.3 і 4 ст.12 ЦПК України);

- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 13 ЦПК України);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч. ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України);

- суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 89 ЦПК України);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази,що не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 77 ЦПК України).

Отже, право особи на звернення до суду є безумовним правом особи, однак законодавством поєднано з відповідними процесуальними обов`язками позивача, зокрема з доведення належними доказами обставин, які мають значення для справи і на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Так, суд зазначає, що позивачем під час розгляду справи в порушення вимог ст. 81 ЦПК України не надано жодних доказів на підтвердження викладених в обґрунтування позову доводів, а саме щодо спільного проживання з відповідачкою ОСОБА_2 та в подальшому з малолітньою дитиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , наявність обставин, що свідчать про батьківство позивача відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Суд звертає увагу на те, що засобами доказування у цивільному процесі є письмові речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків.

Розгляд справи по суті відбувається в судовому засіданні під час якого суд повинен безпосередньо дослідити докази у справі.

Під час з`ясування обставин справи та дослідження доказів, суд заслуховує вступне слово учасників справи, в якому вони в усній формі викладають зміст та підстави своїх вимог і заперечень щодо предмета позову, надають необхідні пояснення щодо них, з`ясовує обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та досліджує докази, якими вони обґрунтовуються.

Проте, позивач не скористався своїм правом на прийняття участі під час розгляду справи, представництво якого здійснювалось адвокатом, яким, в свою чергу, було надано до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та постановлення рішення на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як зазначив Верховний суд у постанові від 18 лютого 2021 року по справі №569/13821/18, для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання.

Позивач стверджує, що в 2011 - 2016 роках він перебував у близьких стосунках з ОСОБА_2 , без реєстрації шлюбу, від яких відповідачка ІНФОРМАЦІЯ_1 народила дитину ОСОБА_3 та протягом 4 років проживала разом з сином на дачі позивача за адресою: АДРЕСА_3 , однак матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження цих обставин.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі ЄСПЛ) на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 травня 2009 року у справі «Калачова проти російської федерації», заява № 3451/05, § 34, зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства.

Таким чином, висновок судової молекулярно-генетичної (судово-біологічної, судово-генетичної) експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства, хоча й підлягає оцінці з урахуванням положень частин другої, третьої статті 89 ЦПК України, згідно з якими жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі № 399/1029/15-ц (провадження № 61-14438св18) вказано, що експертиза ДНК, або молекулярно-генетична експертиза, призначається у цивільних справах з метою формування доказової бази. Об`єктом молекулярно-генетичного дослідження є ядерна ДНК (ДНК, розташована в ядрі клітини), отримана з крові, слини, букального та іншого епітелію, волосся (за наявності волосяного фолікула), а також часток тканин і органів людини. Для визначення спірного батьківства необхідна присутність ймовірного батька і дитини для проведення забору вихідного біологічного матеріалу.

Так, з метою встановлення батьківства, позивачем одночасно із позовом було подано клопотання про призначення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи, при цьому в заяві про розгляд справи у відсутність, представник позивача не просив задовольнити вказане клопотання, а просив розглянути справу за наявними в справі доказами.

Також, слід зазначити, що ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2023р., було задоволено клопотання позивача про витребування з Київського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України про народження, ОСОБА_3 , який народився у місті Одесі, Одеська область ІНФОРМАЦІЯ_1 , матір`ю якого вказана « ОСОБА_2 ».

На виконання зазначеної ухвали, листом Київського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 27 квітня 2023р. повідомлено, щодо видачі витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження - Одеська область, м. Одеса, матір`ю якого вказана ОСОБА_2 , Київський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повідомляє, що за результатами проведеної перевірки по архіву підпорядкованого ним відділу державної реєстрації актів цивільного стану, актового запису про народження відносно вказаної особи - не виявлено. Додатково повідомлено, що за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян актових записів відносно зазначеної особи не виявлено. Перевірку щодо наявності актових записів проведено, у тому числі по поновленим актовим записам.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про недоцільність вчинення будь-яких дій з призначення судової молекулярно-генетичної експертизи, з урахуванням відсутності належної інформації.

Крім того, в матеріалах справи наявний лист Служби у справах дітей Одеської міської ради від 03 лютого 2023р. за №05/1138, з якого вбачається, що ОСОБА_1 до Служби із заявою про визначення способів участі у вихованні дитини, не звертався, документи не надавав.

Будь-яких інших доказів матеріали справи не містять.

Одночасно судом приймається, що у відповідності до положень статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При таких обставинах, беручи до уваги належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованим та безпідставним, а тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 2,12,13,76-83,141,200,263-265,273,354-355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимогиОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), треті особи: Київський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) (65101, м. Одеса, вул. Інглезі, 5), Київська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування (65114, м. Одеса, вул. Ак. Корольова, буд. 9), про визнання батьківства та встановлення порядку участі батька у вихованні дитини - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено та підписано 06.10.2023р..

Суддя Огренич І. В.