РІШЕННЯ

Іменем України

11 жовтня 2023 року смт. Близнюки

Близнюківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - Масло С.П.,

за участю секретаря судового засідання Чміль Т.А.,

відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Близнюки в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до Близнюківського районного суду Харківської області з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в сумі 5873,30 грн, моральну шкоду у сумі 30000 грн. та 6000 грн. за професійну правничу допомогу.

Зазначає, що вироком Близнюківського районного суду Харківської області від 25.04.2023 ОСОБА_1 визнаний винним та засуджений за ч. 1 ст. 125 КК України, а саме за спричинення умисних легких тілесних ушкоджень ОСОБА_2 .

Після отримання тілесних ушкоджень позивач проходила стаціонарний курс лікування до 29.03.2023 р. На лікування вона витратила 5 873,30 грн.

Спричинені позивачу тілесні ушкодження не дозволили їй тривалий час жити повноцінним життям, спілкуватися з рідними, ходити на роботу.

Також, позивач зазначила, що їй було завдано і моральну шкоду неправомірними діями відповідача ОСОБА_1 , оскільки вона зазнала фізичного болю, було завдано тілесних ушкоджень, було порушено нормальний спосіб життя, оскільки була змушена докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав і для лікування.

Завдану мені моральну шкоду позивач оцінює у 30 000 гривень.

Відповідачем до суду було подано відзив на позовну заяву, згідно якого просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі та стягнути з позивача на його користь витрати за послуги адвоката.

В обґрунтування відзиву зазначив, що позивачем у позові зазначено, що вона лікувалася до 29.03.2023 року. На підтвердження зазначеного позивачем додано виписки з лікарні № 1205 про знаходження на стаціонарному лікуванні з 10.03.2023 року по 22.03.2023 року та № 1742/1 за період лікування з 22.03.2023 року по 29.03.2023 року.

Відповідач звернув увагу суду на те, що знаходження позивача на стаціонарному лікуванні жодним чином не стосується тілесних ушкоджень, які вона отримала в результаті його неправомірних дій.

При цьому позивач звернулась за медичною допомогою зі своїми скаргами на стан здоров`я за два дні до настання події , тобто 10.03.2023 року, в той час коли легкі тілесні ушкодження вона отримала тільки 12.03.2023 року.

З виписок, що надані до позову в додатках, взагалі не вбачається лікування тих тілесних ушкоджень, які були встановлені судово-медичним експертом в результаті його неправомірних дій, та визначених вироком Близнюківського районного суду Харківської області від 25.04.2023 року по справі № 612/234/23.

Враховуючи викладене, відповідач вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження понесених ним витрат на лікування у сумі 5873,30 грн., а також підтвердження самого лікування цих тілесних ушкоджень.

Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження понесення останнім втрат немайнового характеру, не конкретизовано яким чином невиплата матеріальної шкоди вплинула на його душевний стан та уклад життя. Загалом, факт заподіяння позивачу моральної шкоди ніяким чином не простежується та є надуманим з боку позивача. Так само, і сам розмір моральної шкоди є взагалі необґрунтованим та недоведеним, формально визначеним та абстрактним, без наведення доказів понесення моральної шкоди саме в такому розмірі.

Документів щодо понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу позивачем не надано, так само як і не надано попереднього розрахунку судових витрат.

Тому, відповідач вважає, що такі вимоги про відшкодування позивачеві 6000,00 грн. за професійну правничу допомогу не підлягають задоволенню.

Відповідач, будучи юридично не обізнаним, для отримання правової допомоги із даного спору 29.08.2023 року було укладено договір про надання правничої допомоги з адвокатом Остапенко Світланою Юріївною, та сплачено за надання правової допомоги, яка складається консультації, дослідженні документів, складання відзиву на позовну заяву ( в тому числі з урахуванням терміновості), адвокатський гонорар у розмірі 6525 грн.

Разом з цим очікуються витрати на послуги адвоката у сумі 6700 грн. за надання правничої допомоги під час розгляду справи у суді першої інстанції в Близнюківському районному суді Харківської області.

Відповідач вважає за потрібне, стягнути з позивача судові витрати.

Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, надав заяву про відкладення розгляду справи, у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому процесі.

В задоволенні клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи суд відмовляє та вважає за можливим розглянути справу по суті, оскільки, по-перше, представник позивача не надав до суду підтверджуючих доказів, що він дійсно зайнятий в іншому процесі, тобто його причини неявки визнаються судом не поважними, по-друге, це є повторна неявка представника позивача в судове засідання, по-третє, відсутні підстави для заслуховування особистих пояснень як позивача по справі, так і його представника, по-четверте, по справі були надані усі заяви по суті, оскільки після надання відзиву на позов, а ні позивач, а ні його представник не скористались правом на подачу відповіді на відзив.

Відповідач в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову, оскільки лікування позивача не пов`язане з нанесенням їй легких тілесних ушкоджень. Крім того, відповідач не погодився з тим, що взагалі наніс позивачу легкі тілесні ушкодження.

Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши надані докази, дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 10.03.2023 по 22.03.2023 перебувала на стаціонарному лікуванні в КП «Близнюківська ЦРЛ» Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області з діагнозом: аутоімунний гепатит виреженою активністю, печінково-клітинною недостатністю 2 3 ст. Кіста правої долі печінки. Цироз печінки з портальною гіпертензією 2 ст. Хронічний безкам`яний холецистит у ст. ремісії. Хронічний двобічний пієлонефрит у ст. ремісії. Гіпертонічна хвороба 2 ст., ст. 2, ризик високий ГМЛШ. Струс головного мозку. ЗЧМТ? Змішана ДЕП 1-2 ст., з лікворно-венозною дисціркуляцією, астенічним синдромом. Анемія. Анамнез захворювання: Хворіє тривалий час. Регулярно лікується амбулаторно, стаціонарно. Стан погіршився біля 10 діб. Даний факт підтверджується Випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №1205.

Згідно вищезазначеної виписки, ОСОБА_2 було призначено лікування такими препаратами: глутаргін, контрівен, омепразол, дротаверін, спіронолактон, метіпред, панзінорм, цилітін, Л лізін, армадін, енап.

Також, ОСОБА_2 з 22.03.2023 по 29.03.2023 перебувала на стаціонарному лікуванні в КП «Близнюківська ЦРЛ» Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області з діагнозом: G93.4 енцефалопатія змішаної етіології (дисметаболічна, гіпертонічна) з лікворно-венозною гіпертензією, помірним вестибулярним, вираженим астено-невротичним синдромами. Стан після перенесеної ЗЧМТ, струсу головного мозку (12.03.2023). Гіпертонічна хвороба 2 ст., ст. 2, ризик високий ГМЛШ. Вертеброгенна люмбалгія. Остеохондроз п/к відділу хребта. Аутоімунний гепатит виреженою активністю, печінково-клітинною недостатністю 2 3 ст. Кіста правої долі печінки. Цироз печінки з портальною гіпертензією 2 ст. Хронічний холецистит. Даний факт підтверджується Випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №1742/1.

Згідно вищезазначеної виписки, ОСОБА_2 було призначено лікування такими препаратами: гліятон 1000 мг 1 раз на день 5 днів, венокор 5 мл 1 раз на день 5 днів, мелоксикам 1,5 мл 1 раз на день 5 днів, магнезія 10 мл 1 раз на день 8 днів, пірацетам 10 мл 1 раз на день 5 днів, валерін-кардіо 1 таблетка 2 рази на день 8 днів, лоспірин 1 таблетка 1 раз на день 8 днів, зонік 25 мг 2 рази на день 8 днів. Рекомендації: мелоксикам 7,5 мг 1 т 2 р/д № НОМЕР_1 , глутаргін 1 к 3 р/д № НОМЕР_2 , кваніл 1 т 2 р/д № НОМЕР_3 , нейрокобал 1 т 3 р/д № НОМЕР_3 , хіпотел 80 мг 1 р/д тривалий час, лоспірин 1 р/д тривалий час, фаніган-фаст гель 2 р/д місцево №10.

До матеріалів справи долучені фіскальні чеки: №27 від 23.03.2023 на суму 37,05 грн., №16 від 24.03.2023 на суму 234,98 грн., №71 від 23.03.2023 на суму 1016,28 грн., №41 від 27.03.2023 на суму 679,76 грн., №25 від 28.03.2023 на суму 293,18 грн., №26 від 28.03.2023 на суму 822,65 грн., №35 від 26.03.2023 на суму 686,57 грн., №31 від 24.03.2023 на суму 86,91 грн., №2770 від 22.03.2023 на суму 667,10 грн., №56 на суму 582,30 грн., №2 від 24.03.2023 на суму 477,42 грн., № від 13.03.2023 на суму 250,48 грн., №3190 на суму118,70 грн. та квитанція про сплату ОСОБА_2 платних послуг 13.03.2023 у сумі 250,48 грн. КЗОЗ ХОБСМЕ.

Вироком Близнюківського районного суду Харківської області від 25.04.2023 по кримінальному провадженню №612/234/23 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу 850 грн. Вирок набрав законної сили 26.05.2023.

Згідно встановлених у наведеному вироку обставин, 12.03.2023 року приблизно о 19 години 00 хвилин ОСОБА_1 знаходився разом із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в приміщенні будинку на першому поверсі, першого під`їзду за адресою: АДРЕСА_1 , де на ґрунті особистих неприязних відносин, у ОСОБА_1 раптово виник умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_2 .

Реалізували свій кримінальний протиправний умисел ОСОБА_1 знаходячись за вищевказаною адресою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_2 і бажаючи їх настання, з мотивів особистих неприязних відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, кулаком завдав один удар в область щелепи з правої сторони ОСОБА_2 , після чого, декілька разів, обома руками штовхнув останню в область лівої руки, спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді синців на шкірі нижньої губи з права на рівні 4-го зуба та на зовнішній поверхні лівого плеча в середній третині. Вищевказані синці - це легкі тілесні ушкодження.

За вказаних обставин дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Враховуючи те, що вирок суду від 25.04.2023 набрав законної сили суд відхиляє доводи відповідача, що він не наносив легкі тілесні ушкодження ОСОБА_2 .

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно приписів ч.ч.1,2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто зазначена норма передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є правовою підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) шкоди; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; 4) вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова (деліктна) відповідальність не настає. Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Проаналізувавши вищевикладене можна дійти висновку, що відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача і вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Частиною 6 статті 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як вбачається з вироку Близнюківського районного суду Харківської області від 25.04.2023 по кримінальному провадженню №612/234/23, ОСОБА_1 засуджено за ч.1 ст. 125 КК України, за нанесення ОСОБА_2 легкого тілесного ушкодження виключно у виді синців на шкірі нижньої губи з права на рівні 4-го зуба та на зовнішній поверхні лівого плеча в середній третині.

З досліджених виписок із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №1205 та №1742/1 в частині виявлених діагнозів та призначеного лікування, а також долучених чеків на придбання ліків за цими призначеннями, вбачається, що ОСОБА_2 зверталась двічі до лікарні не з приводу подій, які стались 12.03.2023 за її участі та ОСОБА_1 , а з приводу її хвороб та діагнозів, які виникли до цих подій.

Тобто матеріальна шкода у виді витрат понесених на лікування (фіскальні чеки: №27 від 23.03.2023 на суму 37,05 грн., №16 від 24.03.2023 на суму 234,98 грн., №71 від 23.03.2023 на суму 1016,28 грн., №41 від 27.03.2023 на суму 679,76 грн., №25 від 28.03.2023 на суму 293,18 грн., №26 від 28.03.2023 на суму 822,65 грн., №35 від 26.03.2023 на суму 686,57 грн., №31 від 24.03.2023 на суму 86,91 грн., №2770 від 22.03.2023 на суму 667,10 грн., №56 на суму 582,30 грн., №2 від 24.03.2023 на суму 477,42 грн., № від 13.03.2023 на суму 250,48 грн., №3190 на суму118,70 грн. ) не пов`язані з протиправною поведінкою ОСОБА_1 за подіями 12.03.2023 та як, наслідок, відсутній причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача та завданю шкодою.

Таким чином, в задоволенні позову щодо стягнення матеріальної шкоди згідно фіскальних чеків: №27 від 23.03.2023 на суму 37,05 грн., №16 від 24.03.2023 на суму 234,98 грн., №71 від 23.03.2023 на суму 1016,28 грн., №41 від 27.03.2023 на суму 679,76 грн., №25 від 28.03.2023 на суму 293,18 грн., №26 від 28.03.2023 на суму 822,65 грн., №35 від 26.03.2023 на суму 686,57 грн., №31 від 24.03.2023 на суму 86,91 грн., №2770 від 22.03.2023 на суму 667,10 грн., №56 на суму 582,30 грн., №2 від 24.03.2023 на суму 477,42 грн., № від 13.03.2023 на суму 250,48 грн., №3190 на суму118,70 грн., слід відмовити, у зв`язку з його необґрунтованістю в цій частині.

Натомість суд зазначає, що згідно квитанції про сплату ОСОБА_2 платних послуг 13.03.2023 у сумі 250,48 грн. в КЗОЗ ХОБСМЕ, остання понесла матеріальні витрати в КЗОЗ ХОБСМЕ внаслідок подій 12.03.2023 за її участі та ОСОБА_1 , та спричинення останнім легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_2 .

Оскільки при розгляді кримінальної справи стосовно ОСОБА_1 , суд встановив спричинення шкоди здоров`ю ОСОБА_2 , а саме внаслідок протиправних дій ОСОБА_1 , то позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди є частково обґрунтованими та частково підтвердженими долученими позивачем до позовної заяви доказами, а саме: квитанцією про сплату ОСОБА_2 платних послуг 13.03.2023 у сумі 250,48 грн. в КЗОЗ ХОБСМЕ.

Тобто, позовна вимога щодо стягнення матеріальної шкоди підлягає частковому задоволенню у розмірі 250,48 грн.

Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 30000 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ч. 4 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ст. 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною 1 ст. 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Згідно пункту 3 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 2005 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Положеннями п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин.

Зокрема, ураховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках.

В пункті № 10 зазначеної постанови зазначено, що при заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.

Враховуючи характер та тяжкість кримінального правопорушення, глибину фізичних та духовних страждань, стан здоров`я потерпілої, тяжкість вимушених змін у її життєвих та виробничих обставинах, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача частково, стягнувши з відповідача моральну шкоду в розмірі 6000 грн. При визначенні розміру відшкодування суд також враховує вимоги розумності та справедливості.

У зв`язку з вищезазначеним позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 250,48 грн. та моральної шкоди у розмірі 6000 грн., а загалом 6250,48 грн., що складає 17,42 % від загального розміру заявлених вимог.

Щодо вирішення питання розподілу витрат по судовому збору, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з позивача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (17,42%) 187,02 грн.

Щодо вирішення питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Згідно ст.. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Суд зазнаає, що відсутність доказів оплати витрат за фактично надані послуги не є підставою для відмови у їх відшкодуванні, кщо такі послуги були надані.

На підтвердження факту понесених судових витрат представником позивача до матеріалів справи було надано Ордер від 08.08.2023 серії АХ №1143424, Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №1530, розрахунок суми гонорару за надану правничу допомогу від 08.08.2023 з якої вбачається, що послуги адвоката визначені та оплачені у розмірі 6000 грн.

Зважаючи на вищенаведене, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (17,42%), що складає 1045, 20 грн.

Відповідачем також було заявлено у відзиві вимогу про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу.

На підтвердження факту понесених судових витрат відповідачем до матеріалів справи було надано: розрахунок послуг адвоката, в якому зазначено вартість послуг, а саме: консультація 1675 грн., складання відзиву 3350 грн., терміновість складання відзиву 1000 грн., формування пакетів документів до суду та позивача 500 грн., квитанцію до прибуткового касового ордера №10 від 29.08.2023, Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №2421, угода про надання правової допомоги від 29.08.2023.

Вартість послуг адвоката Остапенко С.Ю., згідно Розрахунку послуг адвоката визначено у розмірі 6525 грн.

Зважаючи на вищенаведене, суд вважає, що з позивача підлягає стягненню на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до розміру позовних вимог у яких судом було відмовлено (82,58%), що складає 5388,35 грн.

Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Враховуючи вищенаведену ч.10 ст. 141 ЦПК України, з позивача на користь відповідача остаточно підлягають до стягнення витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4343,15 грн. (5388,35 грн. 1045,20 грн.)

Керуючись ст. ст. 2, 19, 76-81, 89 , 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 352 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 250 (двісті п`ятдесят) грн. 28 копійок та моральну шкоду у розмірі 6000 (шість тисяч) грн. 00 копійок, а загалом 6250 (шість тисяч двісті п`ятдесят) грн. 48 коп.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4343 (чотири тисячі триста сорок три) грн. 15 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 187 (сто вісімдесят сім) грн. 02 коп.

Рішення може бути оскаржено повністю або частково в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення або в порядку ч. 2 ст. 354 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст судового рішення складено 11.10.2023.

Позивач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 );

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП не відомий, місце реєстрації: АДРЕСА_3 ).

Суддя С.П. Масло