КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2023 року місто Київ.

Справа №753/13573/23

Апеляційне провадження № 22-ц/824/15168/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

судді-доповідача Желепи О.В.,

суддів: Мазурик О.Ф., Немировська О.В.

за участю секретаря судового засідання Рябошапка М.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 09 серпня 2023 року (у складі судді Коренюк А.М., інформація щодо дати складання повного тексту відсутня)

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання майна спільним сумісним майном подружжя та поділ такого майна

ВСТАНОВИВ

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 09 серпня 2023 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 21 серпня 2023 року засобами поштового зв`язку через суд першої інстанції подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, якою просить скасувати оскаржувану ухвалу і ухвалити нову, якою заяву задовольнити.

Обґрунтовує апеляційну скаргу тим, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою.

Вважає, що у заяві про забезпечення позову позивач обґрунтувала необхідність забезпечення позову, реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову та посилається на висновки Верховного Суду у постановах від 23 грудня 2020 року у справі №756/2609/20 та від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18.

Вказує, що метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом її інтересів, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову. Між позивачем та відповідачем виник спір щодо поділу майна подружжя, в тому числі квартири за адресою: АДРЕСА_1 . транспортного засобу марка JAGUAR XF R Sport 3.0, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Право власності на зазначені квартиру і транспортні засоби зареєстровано за відповідачем. Будучи власником майна, яке є спільним майном подружжя, відповідач має можливість відчужити його на користь інших осіб. Враховуючи те, що виник спір щодо поділу майна, є підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Обраний вид забезпечення позову позивач вважає співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 вересня 2023 року відкрито апеляційне провадження у даній справі.

02 жовтня 2023 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Вказує, що ухвала є законною та обґрунтованою, такою що ухвалена з дотриманням норм матеріального права і норм процесуального законодавства, а суд першої інстанції виходив із інтересів сторін по справі та керувався дотриманням їх прав та законних інтересів.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 доводи апеляційної скарги підтримала. ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, належно повідомлялись про день , час та місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомили.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову у виді накладення арешту на майно може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Забезпечення позову - це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, та повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі їх задоволення, не порушуючи при цьому збалансованості інтересів інших осіб.

Відповідно до ст. 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

На підставі ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Згідно з ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується:

накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку сторін з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

З сукупного аналізу вищевказаних положень законодавства вбачається, що застосування у справі заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об`єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що не застосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Таким чином, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду і заходи повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

У поданій до суду заяві 29 липня 2023 року ОСОБА_1 просила:

- Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 ;

- Накласти арешт на автомобіль марки «Ягуар», д.н.з. НОМЕР_1 .

Оскільки ОСОБА_1 звернулась до суду з позовними вимогами про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільного сумісного майна, колегія суддів дійшла висновку, що між сторонами існує спір та невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_2 на праві власності належить квартираАДРЕСА_2 (а.с.8).

Дана квартира є предметом спору і позивач просила визнати за нею право власності на 1/2 частину квартиру .

Таким чином, накладення арешту на квартиру є обґрунтованим та співмірним із заявленими позовними вимогами, оскільки у випадку здійснення відповідачем відчуження спірної квартири на користь іншої особи, позивач не зможе захистити свої порушені права в межах одного поданого позову без нових звернень до суду про оскарження реєстраційних дій та без витребування майна з чужого незаконного володіння нового власника.

За обставинами даної справи, оскільки сторони не перебували в зареєстрованому шлюбі, відповідач може провести відчуження квартири, відповідно існує реальна загроза неможливості виконання рішення суду та ефективного захисту прав позивача.

Разом з тим накладення арешту на транспортний засіб не є співмірним з заявленими позовними вимогами, оскільки позивач просила стягнути грошову компенсацію її частки в такому майні. Таким чином, відчуження транспортного засобу, жодним чином не буде впливати на виконання рішення суду, яке в цій частині стосується стягнення грошей.

Суду не наведено доводів та не надано доказів, що у відповідача відсутній заробіток та кошти з яких він зможе виконати рішення суду в частині грошової компенсації, в разі задоволення позову судом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції необґрунтовано повністю відмовив у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки судом першої інстанції порушено норми процесуального права, судом не в повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 , яка належить відповідачу.

Такий вид забезпечення позову буде співмірним з заявленими вимогами і достатнім для ефективного захисту інтересів позивача.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково .

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 09 серпня 2023 року - скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_3 ).

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав, передбачених статтею 389ЦПК України.

Головуючий О.В. Желепа

Судді О.Ф. Мазурик

О.В. Немировська