Ухвала

05 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 216/8373/21

провадження № 61-13676 ск23

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 квітня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 серпня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Укрпошта» про визнання бездіяльності відповідача та стягнення в порядку захисту прав споживачів моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати незаконною бездіяльність відповідача щодо неналежного виконання ним своїх обов`язків, пов`язаних із своєчасною доставкою поштової кореспонденції адресату та стягнути на свою користь моральну шкоду, яку оцінив у 1 300 000,00 грн.

Позов обґрунтовано тим, що між ним та відповідачем 18 листопада 2021 року укладено угоду про надання послуги поштового зв`язку з доставки на адресу Кіровоградського окружного адміністративного суду рекомендованого листа № 544 в строк, встановлений законодавством України, у якому знаходився його адміністративний позов. Довідавшись з офіційного реєстру відстеження поштових відправлень Укрпошти про вручення адресату рекомендованої кореспонденції лише 06 грудня 2021 року, вважає, що відповідачем порушено його право на судовий захист внаслідок несвоєчасного направлення поштової кореспонденції, чим завдано йому моральних страждань.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 квітня 2023 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 02 серпня 2023 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

До Верховного Суду 11 вересня 2023 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на вказані судові рішенняпісля закінчення строку на касаційне оскарження, у якій просив їх скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

У касаційній скарзі заявник порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень з посиланням на те, що строк пропущений з поважних причин, оскільки повний текст оскаржуваної постанови отримав 17 серпня 2023 року, що підтверджується відповідними доказами. Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, заявник у розумний інтервал часу після отримання копії постанови суду апеляційної інстанції звернувся з касаційною скаргою, вважаємо за можливе його поновити.

Підставою касаційного оскарження заявник зазначає застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року справа № 372/51/16-ц, постанові Верховного Суду від 14 липня 2021 року справа № 161/2823/19 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд визнає її необґрунтованою, з огляду на таке.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з частинами першою та другою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Положеннями статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди, завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень, виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди, та її результатом - моральною шкодою.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 18 листопада 2021 року відправлено рекомендований лист № 544, кому: Кіровоградський ОКРУ, куди: 25006 Кропивницький, про що свідчить фіскальний чек № від 18 листопада 2021 року. Вказаний рекомендований лист вручений за довіреністю 06 грудня 2021 року.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, правильно встановивши обставини справи, дослідивши докази й надавши їм належну оцінку, враховуючи зазначені положення закону, обґрунтовано виходив з того, що з наданого позивачем фіскального чеку неможливо підтвердити сам факт укладення договору між ним та відповідачем щодо надання послуг поштового зв`язку, оскільки неможливо встановити, хто саме є відправником листа, кому саме та куди конкретно направлено лист. Також, через відсутність опису вкладення листа неможливо встановити, що відправлення містило саме ту кореспонденцію, яка є предметом позову, була направлена за зазначеним вище номером поштового відправлення.

Враховуючи, що позивачем не доведено факту заподіяння йому моральної шкоди протиправною бездіяльністю АТ «Укрпошта» щодо неналежного виконання своїх обов`язків, пов`язаних із несвоєчасною доставкою рекомендованої кореспонденції, суди попередніх інстанцій дійшли вірних висновків про відсутність підстав для задоволення позову про стягнення на його користь моральної шкоди у розмірі 1 300 000,00 грн.

Верховний Суд уже викладав у своїй постанові від 12 травня 2021 рокуу справі № 711/10267/18 висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах,і суд апеляційної інстанції ухвалив постанову відповідно до таких висновків, підстав для відступлення від яких Верховний Суд не вбачає.

Посилання касаційної скарги на неврахування судами попередніх інстанцій висновків, викладених у вказаних заявником постановах Верховного Суду, є безпідставними, оскільки у цих постановах встановлені судами фактичні обставини справи не є тотожними та ідентичними у порівнянні зі справою, яка є предметом перегляду.

Інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки у цілому зводяться до незгоди заявника з ухваленими судовими рішеннями, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального та процесуального права й зводяться до необхідності переоцінки судом доказів, що відповідно до вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

На підставі викладеного Верховний Суд дійшов висновку про наявність передбачених пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України підстав для визнання касаційної скарги ОСОБА_1 необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтею 390, пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ :

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження судових рішень попередніх інстанцій.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 квітня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 серпня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Укрпошта» про визнання бездіяльності відповідача та стягнення в порядку захисту прав споживачів моральної шкоди.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара