Справа № 163/1203/23
Провадження № 2/163/194/23
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2023 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді Павлуся О.С.

з участю секретаря Семенюк К.М.,

прокурора Ляшук І.П.,

представника позивача ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції),

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом керівника Ковельської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки сільськогосподарського призначення,

в с т а н о в и в :

У позовній заяві прокурор просить визнати недійсним укладений 07 березня 2019 року між громадянкою Республіки Білорусь ОСОБА_3 та громадянкою України ОСОБА_2 договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером :01:043:0039 площею 0,12 га.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що за оспорюваним договором як покупець право власності на земельну ділянку набула ОСОБА_3 , яка не є громадянкою України, тому на підставі ч.5 ст.23 ЗК України не мала права на отримання цієї земельної ділянки у власність, оскільки за своїм цільовим призначенням земельна ділянка відноситься до земель сільськогосподарського призначення. За таких обставин укладений договір купівлі-продажу підлягає визнанню недійсним як такий, до суперечить актам цивільного законодавства.

Прокурор в судовому засіданні позов підтримала з наведених у ньому підстав.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні конкретної позиції по суті спору не висловила, лише вказала, що земельну ділянку за оспорюваним договором набула на законних підставах.

Відповідач ОСОБА_3 на розгляд справи в суд не прибула, хоча належним чином була повідомлена про час та місце проведення судового засідання шляхом розміщення судового оголошення на офіційному веб-сайті судової влади. Відзиву на позов або інших заяв чи клопотань не подала. Відповідач ОСОБА_2 , яка є матір`ю відповідача ОСОБА_3 , повідомила про належну обізнаність останньої про перебування на розгляді суду цієї справи, оскільки про це вона їй повідомляла у телефонному режимі.

Представник третьої особи висловила позицію про підтримання позовних вимог прокурора.

Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини.

07 березня 2019 року між ОСОБА_2 як продавцем та громадянкою Республіки Білорусь ОСОБА_3 як покупцем укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки, який посвідчений приватним нотаріусом Любомльського районного нотаріального округу Волинської області Семенюк Н.М. та зареєстрований в реєстрі за № 191.

За цим договором ОСОБА_3 придбала у власність земельну ділянку площею 0,12 га, кадастровий номер :01:043:0039, яка розташована по АДРЕСА_1 . Цільове призначенням - для індивідуального садівництва.

На підставі цього договору за ОСОБА_3 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстроване право власності на зазначену земельну ділянку (номер запису про право власності: 30609850 від 07.03.2019), що підтверджується інформаційною довідкою із зазначеного Державного реєстру від 04 лютого 2023 року № 321939909.

Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 02 січня 2023 року № НВ-023 стверджено, що набута ОСОБА_3 у власність земельна ділянка належить до категорії земель сільськогосподарського призначення, вид цільового призначення земельної ділянки: 01.05 для індивідуального садівництва.

За змістом інформації Управління Державної міграційної служби у Волинській області від 03.04.2023 № 3207-23 громадянка Республіки Білорусь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не є громадянкою України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 38 Закону України "Про міжнародне приватне право" право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом. Належність майна до нерухомих або рухомих речей, а також інша класифікація майна визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться.

Згідно з ч.1 ст.39 цього ж Закону виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначається правом держави, у якій відповідне майно перебувало в момент, коли мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для виникнення або припинення права власності та інших речових прав, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

У частині 1 статті 181 ЦК України визначено, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону (ч.2 ст.373 ЦК України).

За змістом ч.ч.1, 2 ст.374 ЦК України суб`єктами права власності на землю (земельну ділянку) є фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Іноземці, особи без громадянства можуть набувати право власності на землю (земельні ділянки) відповідно до закону.

Приписами ст. 378 ЦК України визначено, що право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Згідно з ч.5 ст.23 ЗК України (тут і надалі в редакції на час укладання спірного договору купівлі-продажу) землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам.

У відповідності до ч.2 ст.35 ЗК України іноземці та особи без громадянства, а також юридичні особи можуть мати земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва лише на умовах оренди.

Отже, відповідно до вимог чинного на час укладення спірного договору купівлі-продажу земельного законодавства іноземці та особи без громадянства не могли набувати права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення. Володіти такою земельною ділянкою такі особи могли виключно на правах оренди.

По справі достовірно встановлено, що ОСОБА_3 є громадянкою іноземної держави Республіки Білорусь. Ця обставина підтверджується, як внесеними приватним нотаріусом Семенюк Н.М. даними щодо власника земельної ділянки під час посвідчення договору купівлі-продажу, так і внесеними відомостями до Реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме: національний паспорт іноземця НОМЕР_1 , виданий 11.06.2008 МЗС Білорусії, країна громадянства Республіка Білорусь, а також інформацією Управління Державної міграційної служби у Волинській області від 03.04.2023 № 3207-23.

Належність земельної ділянки площею 0,12 га з кадастровим номером :01:043:0039 до земель сільськогосподарського призначення підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 02 січня 2023 року № НВ-023.

Враховуючи таке цільове призначення земельної ділянки, на час укладення договору купівлі-продажу ОСОБА_3 не мала права на набуття права власності на цю земельну ділянку.

Зазначене свідчить про укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки всупереч чинному земельному законодавству України.

Стаття 328 ЦК України встановлює, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Таке право вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Згідно із ст.210 ЗК України угоди, укладені із порушенням встановленого законом порядку купівлі-продажу, ренти, дарування, застави, обміну земельних ділянок, визнаються недійсними за рішенням суду.

Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_3 , будучи іноземною громадянкою, не мала права на набуття у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення, а відтак набула її неправомірно, укладений нею із продавцем земельної ділянки ОСОБА_2 договір купівлі-продажу підлягає визнанню недійсним як такий, що суперечить чинному на момент його укладення законодавству.

За змістом ч.3 ст.26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав.

З огляду на такі законодавчі приписи визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером :01:043:0039 має наслідком припинення речових прав ОСОБА_3 на земельну ділянку, яка є предметом цього договору.

Отже, судом встановлено підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати по справі у вигляді сплаченого за позовом судового збору слід покласти на відповідачів.

Керуючись ст.ст.259, 264, 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером :01:043:0039 площею 0,12 га, укладений 07 березня 2019 року між громадянкою України ОСОБА_2 та громадянкою Республіки Білорусь ОСОБА_3 , що посвідчений приватним нотаріусом Любомльського районного нотаріального округу Волинської області Семенюк Н.М. і зареєстрований в реєстрі за № 191.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь Волинської обласної прокуратури 1342 (одна тисяча триста сорок дві) гривні судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь Волинської обласної прокуратури 1342 (одна тисяча триста сорок дві) гривні судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення протягом 30 днів з дня складення повного тексту рішення може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду.

Інформація про сторін:

позивач Головне управління Держгеокадастру у Волинській області; місце знаходження - вулиця Винниченка, буд.67, місто Луцьк; ;

відповідач ОСОБА_3 ; місце проживання АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідач ОСОБА_2 ; місце проживання АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 .

Дата складання повного тексту рішення 06 жовтня 2023 року.

Головуючий : суддя О.С.Павлусь