05.09.2023 Єдиний унікальний номер 361/5717/22
Номер провадження: 2/205/2574/2023
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 вересня 2023 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Мовчан Д.В.
при секретарі Волкобоєвої А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, Лівобережний відділ державної виконавчої служби у місті Маріуполь Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-
ВСТАНОВИВ:
І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
ОСОБА_1 (далі Позивач) звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, Лівобережний відділ державної виконавчої служби у місті Маріуполь Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Позивач вважає, що оспорюваний виконавчий напис нотаріуса є вчинений з порушенням вимог чинного законодавства України, звернення стягнення за таким виконавчим документом стосується спірної заборгованості, а тому є достатні правові підстави для звернення до суду із вказаним позовом.
Представник відповідача Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволені позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування таких заперечень представник відповідача посилався на ті обставини, що таким виконавчим документом запропоновано стягнення в рахунок погашення заборгованості, яка носить виключно безспірний характер, при їх вчинені нотаріусом було дотримано всі вимоги чинного законодавства щодо вчинення такої нотаріальної дії.
Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
Позивач подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. У такій заяві позивач зазначає про повне підтримання своїх позовних вимог, просить здійснити розгляд справи за її відсутності, позов задовольнити.
Представник відповідача Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», у судове засідання не з`явився, до суду було подано відзив на позов, де представник відповідача зазначає що позовні вимоги не визнає та просить у їх задоволені відмовити.
Треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, Лівобережний відділ державної виконавчої служби у місті Маріуполь Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), у відкрите судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, причин неявки суду не повідомили, заяв чи клопотань від таких учасників справи до суду не надходило.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 01.11.2022 року вирішено зупинити стягнення за виконавчим написом, вчиненим 03.11.2018 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем, зареєстрованим у реєстрі за № 6578, у виконавчому провадженні 66993258.
Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 01.11.2022 року відкрито провадження по вищевказаній справі в порядку спрощеного позовного провадження.
Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 24.04.2023 року вирішено передати цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, Лівобережний відділ державної виконавчої служби у місті Маріуполь Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню за підсудністю до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.07.2023 року, вищевказана цивільна справа була передана на розгляд судді Мовчана Д.В.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.07.2023 року прийнято вищевказану цивільну справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.08.2023 року у задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про проведення відкритого судового засідання в режимі відеоконференції по даній цивільній справі, вирішено відмовити.
З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює рішення з огляду на наступне.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що 14.09.2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є АТ КБ «Приватбанк», в особі керівника напрямку «Іпотечне кредитування» Маріупольської філії Подтикінада І.В., з одного боку, та ОСОБА_1 , з іншого, був укладений кредитний договір № MR14G100430003.
Судом також встановлено, а сторонами визнано, що у 2007 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» в забезпечення зобов`язань за вказаним кредитним договором було укладено Договір іпотеки.
Судом також встановлено, що у зв`язку з порушенням позивачем, як боржником, виконання зобов`язання за вказаним кредитним договором, банк 08.09.2015 року в особі представника за довіреністю ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором.
Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень означене судове рішення набрало законноїсили 05.02.2016 року у передбаченому процесуальним законом порядку.
Разом із цим, згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02.03.2017 року по справі № 265/6118/15-ц (провадження № 2-п/265/2/17) заява ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діяв ОСОБА_4 , про перегляд заочного рішення у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту була задоволена. Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 03.12.2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту скасовано, а справа призначена до судового розгляду в загальному порядку.
Як вбачається з мотивувальної частини означеної ухвали, однією з підстав для скасування такого заочного рішення було наявність підстав для застосування строку позовної давності до даних правовідносин, та повідомлення боржника про сплату нею у рахунок погашення заборгованості певної суми ще до пред`явлення даного позову, та на відсутність підстав для стягнення з неї штрафів та комісії банку.
Судовим розглядом також встановлено, що судовий розгляду у вказаній цивільній справі 265/6118/15-ц на день розгляду даної цивільної справи не є завершеним.
Судом також встановлено, що 03.11.2018 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем, за заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» було вчинено виконавчий напис № 6578, яким було запропоновано звернення стягнення на нерухоме майно, а саме: квартиру, загальною площею 26,5 кв.м., житловою площею 11,9 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , яке було передано в іпотеку Акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк» для задоволення вимог в розмірі 14 316 доларів США 67 центів, що за курсом 27 грн. 88 коп. відповідно до службового розпорядження НБУ від 28.08.2018 року складає 399 148 грн. 65 коп., з урахуванням заборгованості за тілом кредиту у розмірі 8 756 доларів США 054 центи, заборгованості за відсотками у розмірі 3 886 доларів США 12 центів, заборгованості з комісії у розмірі 984 доларів США 21 центи.
Матеріалами справи також підтверджено, що 01.10.2021 року державним виконавцем Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Капустинською О.А. було відкрито виконавче провадження ВП № 66993258 з примусового виконання вказаного виконавчого напису, про що винесено відповідну постанову.
Оскільки позивач наголошує на тому, що вказаний виконавчий напис був вчинений з порушенням процедури його вчинення, та за таким виконавчим документом стягнута заборгованість, яка не є безспірною, то суд доходить висновку, що між сторонами виник спір який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.
За загальними правилами статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, установлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.
Згідно із ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.
Закон визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий - на підставі рішення суду; позасудовий - на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачено ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку».
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів унормовано Главою 14 Закону України «Про нотаріат» та Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.
Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 ЗУ «Про нотаріат»). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів передбачено у главі 14 ЗУ «Про нотаріат».
Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів та зазначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника-фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. При цьому ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для таких висновків.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачеві можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 ЗУ «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
У постанові від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Як вбачається з правової позиції Верховного Суду України (постанова від 05 липня 2017 р. у справі № 6-887цс17) захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. У такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі.
Таким чином, з наведених приписів вбачається, що нотаріус, перш ніж вчинити виконавчий напис, повинен перевірити, чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який ідеться в переліку, чи подані всі передбачені переліком документи, чи оформлені такі документи належним чином, чи підтверджують подані документи безспірність заборгованості боржника перед кредитором та прострочення виконання зобов`язання, чи не виник спір між зацікавленими особами, чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису.
В даному випадку суд доходить висновку, що заборгованість яку було запропоновано стягнути нотаріусом шляхом видачі спірного виконавчого напису є спірною з огляду на нижченаведене.
Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) передбачено, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Суд вказує, що за загальним правилом пред'явленням вимоги до боржника є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову.
Разом із цим, звертаючись до нотаріуса із заявою про видачу виконавчого напису банк просив вже стягнути заборгованість за процентами у розмірі 3 886 доларів США 12 центів, заборгованості з комісії у розмірі 984 доларів США 21 центи, що є більшим аніж стягнуто означеним судом рішенням. Тобто, не дивлячись на пред`явлення вимоги до боржника, банк продовжував нараховувати позивачу як боржнику, заборгованість за процентами та комісією, хоча таке право у банку припинилось згідно наведених вимог матеріального закону.
Таким чином, сума обрахована банком та стягнута нотаріусом за спірним виконавчим написом сума заборгованості є спірною, оскільки включає в себе, в якості складових частини, суми заборгованості за процентами та комісією, що були нараховані банком вже після пред`явлення вимоги та за наявності судового спору про стягнення такої заборгованості та її розміру, що обумовлено, у тому числі, можливим спливом строку позовної давності до вимог банку.
Суд зазначає, що очікування кредитора на отримання плати за кредит поза межами домовленостей з відстрочення платежу/платежів не можуть вважатися легітимними так як кредитор може зловживати своїми правами та затягувати з поверненням кредиту в примусовому порядку, щоб отримати більшу винагороду за свої послуг. Більше того, обов`язок позичальника сплачувати проценти за статтею 1048 ЦК України після закінчення строку кредитування порушить баланс інтересів так як він не буде кореспондувати жодному праву кредитодавця.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження у ході судового розгляду, при вчиненні Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем, виконавчого напису від 03.11.2018 року про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_1 , не було дотримано вимог чинного законодавства, чим порушено права боржника, які підлягають захисту у судовому порядку, тому позовні вимоги слід задовольнити.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 1 488 грн. 60 коп. (992 грн. 40 коп. + 496 грн. 20 коп.).
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1233, 1247, 1251, 1252, 1269 ЦК України, ст. ст. 4,5, 81, 82, 90, 141, 223, 258, 259, 263-265, 280, 315 ЦПК України, суд,-
ВИРІШИВ:
1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, Лівобережний відділ державної виконавчої служби у місті Маріуполь Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задовольнити в повному обсязі.
2. Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 03.11.2018 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем, реєстровий номер № 6578 про задоволення вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» в загальній сумі 14 316 доларів США 67 центів, що за курсом 27 грн. 88 коп. відповідно до службового розпорядження НБУ від 28.08.2018 року складає 399 148 грн. 65 коп., а також, витрати, пов`язані з вчиненням виконавчого напису нотаріуса у розмірі 3 500 грн. 00 коп., за рахунок звернення стягнення на нерухоме майно квартиру, загальною площею 26,5 кв.м., житловою площею 11,9 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка була передана ОСОБА_1 в іпотеку за Договором іпотеки.
Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Суддя: Д.В. Мовча