Справа № 216/60/22
провадження №2/216/590/23
Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Бутенко М.В.
секретаря судового засідання Кравець А.С.
представника позивача ОСОБА_1
без застосування технічного запису
розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , за участю третіх осіб які не заявляють самостійних вимог: Служби у справах дітей Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради та Служби в справах дітей Куп`янської міської ради та виконавчого комітету, про позбавлення батьківських прав, -
Позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 , за участю третіх осіб які не заявляють самостійних вимог: Служби у справах дітей Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради та Служби в справах дітей Куп`янської міської ради та виконавчого комітету, про позбавлення батьківських прав.
Позивачка ОСОБА_2 вважає що Відповідач ухиляється від виховання своєї доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , нехтує своїми батьківськими обов`язками, а тому просить суд винести рішення, яким позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав відносно неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, не проти ухвалення заочного рішення, просила суд слухати справу без застосування технічного запису.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, був повідомлений про день та час розгляду справи належним чином за місцем свого реєстраційного обліку. За правилами ст.128-130 ЦПК України, відповідач про причини своєї неявки суд не повідомив, не надав відзиву на позов, не надав суду жодної заяви або клопотання про розгляд справи за його відсутністю або про відкладення справи, у зв`язку з чим суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, та зі згоди позивача, що відповідає положенням ст. ст. 280-282 ЦПК України.
Представник третьої особи - Виконавчого комітету Центрально - Міської районної у місті ради, органу опіки та піклування, до суду не з`явилася, подала суду клопотання про розгляд справи за її відсутністю, опираючись на поданий висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав.
Представник третьої особи - служби в справах дітей Куп`янської міської ради та виконавчого комітету до матеріалів справи жодної заяви, клопотання, висновку не надали.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у позивача народилася донька - ОСОБА_5 (прізвище після укладення шлюбу - ОСОБА_6 ), що підтверджується копією свідоцтва про народження.
15.05.2008 року між донькою позивачки та відповідачем було укладено шлюб, який розірвано рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області, що підтверджується витягом з єдиного реєстру судових рішень.
Від шлюбу народилася донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.
ІНФОРМАЦІЯ_4 донька позивача - ОСОБА_7 померла. Оскільки після народження доньки, і ще за життя ОСОБА_7 мала значні проблеми зі здоров`ям (цукровий діабет 1 типу, епіретинальний фіброз, глаукома, пієлонефрит, панкреатит, піодермія нижніх кінцівок), то позивачка, як к бабуся активно допомагала доньці у догляді за онукою. В 2019 році відповідач за цією позовною заявою покинув родину та з 2021 році створив нову родину.
В 2020 році ОСОБА_7 зверталася до суду із позовними заяви до відповідача про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дитини та стягнення аліментів на утримання дружини. На жаль відповідач свого обов`язку по утриманню неповнолітньої дитини не виконує.
Ще за життя, через остаточне погіршення стану здоров`я, дочка та онука позивача вирішили змінити місце проживання, та переїхали мешкати до м. Кривий Ріг, де вона сама особисто проживає з 2010 року, разом зі своїм цивільним чоловіком - ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 .
Оскільки покійна донька позивачки бажала нормально устаткувати своє життя на новому для неї місті, то вона винаймала квартиру в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу за адресою: АДРЕСА_2 , де проживала разом зі своєю донькою ОСОБА_9 без реєстрації місця проживання, і де ОСОБА_9 пішла до 8-го класу КЗШ І-ІІІ ступенів № 73, де ОСОБА_9 навчається й досі.
06.08.2021 року ОСОБА_7 потрапила до лікарні, тож онука переїхала мешкати до позивачки за адресою: АДРЕСА_1 , де продовжує мешкати й досі.
Батько дитини - відповідач по справі не цікавиться життям дитини, ніколи їй не телефонує, взагалі не приймає жодної участі (ані особисто, ані матеріально) у її житті.
Онука навчається у школі яка знаходиться на значній віддаленості від фактичного постійного місця проживання, але в зв`язку з тим, що позивачка не має статусу опікуна над неповнолітньою дитиною, вона не може навіть перевести ОСОБА_9 до школи поближче до постійного місця проживання.
Наразі, дитина знаходиться на утриманні позивачки, яка забезпечує онуку всім необхідним для її нормальної життєдіяльності: купує харчові продукти, сезонний одяг, покриває витрати на медичний догляд, а також купує інші речі, яких потребує онука.
Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідоме нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення Відповідача до своїх батьківських обов`язків.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Спірні відносини між сторонами у справі виникли з приводу невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, тому до мають бути застосовані норми Сімейного кодексу України, що регулюють питання прав та обов`язків батьків щодо їх дітей.
Згідно ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини.
У відповідності з ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно ч. З ст.150 СК України батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Усі вищезазначені обставини свідчать про вольове небажання Відповідача виконувати відносно дитини батьківські обов`язки, покладені на нього законом.
Така поведінка Відповідача свідчить про те, що він самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню позивача як своєї дитини.
Згідно висновку виконкому районної у місті ради, як органу опіки та піклування, щодо можливості позбавлення батьківських прав, то ураховуючи вищевикладене, в інтересах дітей, керуючись ст.ст.19,164 Сімейного кодексу України, виконком Центрально-Міської районної у місті ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» закріплено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Згідно з ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Нехтування батьківськими обов`язками з боку Відповідача, порушує права та інтереси його доньки, принижує її гідність, а наявність людини, яка юридично має права батька, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дитини як з моральної, так і з правової точки зору.
У відповідності з ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до абз.2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному тля її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
У відповідності до п.2 ч. І ст.164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Таким чином, сукупністю усіх доказів у справі, суд приходить до переконання, що відповідач не цікавиться вихованням своєї дитини та її духовним розвитком, не надає належного матеріального забезпечення, яке б забезпечувало дитині належне утримання, не бере участь у вихованні дитини, що свідчить про втрату інтересу відповідача до його дитини, суд вважає доцільним позбавити відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1073,60 грн. по сплаті судового збору.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 263, 265, 280-283, 354-356 ЦПК України, ст. ст. 19, 141, 150, 152, 155, 164, 165 Сімейного кодексу України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , за участю третіх осіб які не заявляють самостійних вимог: Служби у справах дітей Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради та Служби в справах дітей Куп`янської міської ради та виконавчого комітету, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити відповідача ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП: НОМЕР_1 , останнє відоме місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 , м. т. НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір у розмірі 1073,60 грн.
Роз`яснити, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя: М.В. БУТЕНКО