Провадження № 2-о/204/258/23
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

06 жовтня 2023 року суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Чудопалова С.В. розглянувши заяву ОСОБА_1 про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

02.10.2023 до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська через систему «Електронний суд» надійшла заява ОСОБА_1 у якій заявник просить встановити режим окремого проживання подружжя . Дослідивши матеріали заяви ОСОБА_2 про встановлення режиму окремого проживання подружжя, доходжу до висновку, що у відкритті провадження у справі слід відмовити, виходячи з наступного. Згідно із ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Відповідно до ст.119 СК України за заявою подружжя або позовом одного з них суд може постановити рішення про встановлення для подружжя режиму окремого проживання у разі неможливості чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. Режим окремого проживання припиняється у разі поновлення сімейних відносин або за рішенням суду на підставі заяви одного з подружжя. Згідно зі ст.120 Сімейного кодексу України встановлення режиму окремого проживання не припиняє прав та обов`язків подружжя, які встановлені цим Кодексом і які дружина та чоловік мали до встановлення цього режиму, а також прав та обов`язків, які встановлені шлюбним договором. У разі встановлення режиму окремого проживання: майно, набуте в майбутньому дружиною та чоловіком, не вважатиметься набутим у шлюбі; дитина, народжена дружиною після спливу десяти місяців, не вважатиметься такою, що походить від її чоловіка. Згідно з п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при застосуванні положень статей 119, 120 СК України судам необхідно враховувати, що інститути окремого проживання та розірвання шлюбу мають самостійний характер. Рішення про розірвання шлюбу суд приймає, якщо його подальше збереження є неможливим, суперечить інтересам одного з подружжя чи їхніх дітей, у той час як підставою для встановлення режиму окремого проживання подружжя є неможливість чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. За відсутності взаємної згоди подружжя на встановлення сепарації волевиявлення одного з них має бути обґрунтованим. Режим окремого проживання може встановлюватися судом не тільки за позовом одного з подружжя, а й за заявою подружжя, яке досягло спільної згоди. Вирішуючи заяву в порядку ст.119 СК України, суд повинен встановити фактичні взаємини сторін і переконатися в доцільності сепарації для того, щоб узаконений спосіб окремого проживання не був формальним засобом вирішення спірних майнових питань Тобто справа про встановлення режиму окремого проживання подружжя у порядку окремомого провадження, розглядається судом за спільною заявою подружжя, яке досягло спільної згоди. Але, як вбачається з матеріалів справи із вказаною заявою до суду звернувся один із подружжя (чоловік) ОСОБА_1 , зазначив, що дружина проживає у Німеччині, з метою недопущення майнових суперечок на майбутнє, у зв`язку з неможливостю проживати спільно просив встановити режим окремого проживання подружжя. Суд звертає увагу, що заява подана лише від імені одного з подружжя ОСОБА_1 . Доказів того, що наявна згода іншого подружжя на подання такої заяви, у матеріалах заяви відсутн, що виключає можливість розгляду судом поданої заяви в порядку окремого провадження відповідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК України. Згідно з ч. 3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються зокрема справи про встановлення режиму окремого проживання за спільною заявою подружжя . Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Суд доходить висновку, що із поданої заяви не встановлено, що ОСОБА_3 обізнана про ініціативу ОСОБА_1 встановити режим окремого проживання подружжя, у спосіб, передбачений 293 ЦПК України, тобто відсутня спільна заява сторін про встановлення режиму окремого проживання подружжя. Враховуючи викладене, суд вважає, що справа про встановлення режиму окремого проживання подружжя повинна розглядатись в порядку позовного провадження, якщо існує спір, або за відсутності спору в порядку ст. 293 ЦПК України, за спільною заявою подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 186 ЦПК України про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви. Керуючись ст.ст. 19, 186 ч. 1 п. 1, 258-261, 293, 353-355 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення режиму окремого проживання подружжя, яка подана в порядку окремого провадження. Роз`яснити заявнику, що він має право звернутися до суду з позовом про встановлення режиму окремого проживання подружжя в загальному порядку. Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя С.В.Чудопалова С.В.