Справа № 577/5417/23
Провадження № 2/577/1232/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" жовтня 2023 р.

Суддя Конотопського міськрайонного суду Сумської області Кравченко В.О. ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

02.10.2023 року до Конотопського міськрайонного суду, з посиланням на норми ЦПК України, надійшла вищевказана заява, у якій позивач просить встановити факт необхідності здійснення постійного догляду ОСОБА_1 за своїм рідним батьком ОСОБА_2 , 1949 року народження, який згідно довідки лікарсько-консультативної комісії №291 від 07.09.2023 року закладу охорони здоров`я внаслідок когнітовних порушень потребує отримання соціальної послуги з догляду на професійній основі від фізичної особи.

На обгрунтування у позові зазначено, що метою встановлення даного факту є подальше звільнення ОСОБА_1 з військової служби на підставі абз. 4 пп. Г п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Ознайомившись із вимогами поданого позову та доданими документами суд дійшов такого висновку.

Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до абз. 4 пп. Г п.3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах і під час проведення мобілізації та дії воєнного стану: через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), зокрема у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Частиною першою статті 5 КАС України передбачено право кожної особи звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби (пункт 2 частини першої цієї статті).

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС).

Військова частина до якої пред`явлений позов уповноважена, зокрема на звільнення з військової служби. Саме з цих підстав позивач звертаючись до суду пропонує встановити певний факт переслідуючи мету звільнення з військової служби у зв`язку з необхідністю догляду за хворим батьком, у чому йому було відмовлено з посиланням на те, що довідка лікарсько-консультативної комісії від 07.09.2023 року не є належним доказом на підтвердження необхідності постійного стороннього догляду.

У справі № 287/167/18-ц (провадження № 14-505цс19), залишаючи без змін постанову суду апеляційної інстанції про закриття провадження у справі, Велика Палата Верховного Суду у пунктах 33-35 зазначеної постанови від 30 січня 2020 року вказала про таке: «33. Вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, зокрема, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність, тобто суддя повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. 34. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито, - закриває провадження у ній.»

Визначаючи, чи пов`язується з встановлення зазначеного факту виникнення у позивача певних цивільних прав та обов`язків, суд застосовує положення статті 1 ЦК України. За змістом частини першої статті 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (цивільні відносини). Тобто цивільними є відносини, які відповідають наведеним критеріям.

Відповідно у порядку цивільного судочинства, за загальним правилом, не підлягають вирішенню спори, що виникають не з цивільних, земельних, трудових, сімейних або житлових правовідносин.

Усі інші спори, що виникають у публічно-правових відносинах за участю осіб, підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства виключно у тих випадках, коли безпосередньою нормою процесуального права визначено, що вирішення такого спору належить здійснювати саме в порядку цивільного судочинства.

Вимоги ОСОБА_1 пов`язані з доведенням наявності підстав для її звільнення з публічної (військової) служби, а відтак не пов`язані з будь-якими цивільними правами та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням. Відповідно, за своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги перебувають у взаємозв`язку з публічно-правовими відносинами заявниці з військовою частиною під час проходження військової служби і не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства, оскільки за предметом та можливими правовими наслідками цей спір існує у сфері публічно-правових відносин.

Тож у спірних правовідносинах повинна враховуватися правова мета звернення заявниці до суду, яка полягає у підтвердженні підстав її звільнення з військової служби.

За таких обставин, враховуючи визначені законом завдання цивільного судочинства, слід дійти висновку про недопустимість ініціювання судового провадження у порядку цивільного судочинства з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у провадженні в порядку адміністративного судочинства, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу, отриманого у такому провадженні, належним та допустимим.

З огляду на викладене вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту необхідності здійснення постійного догляду за своїм рідним батьком ОСОБА_2 , 1949 року народження, який згідно довідки лікарсько-консультативної комісії №291 від 07.09.2023 року закладу охорони здолров`я внаслідок когнітовних порушень потребує отримання соціальної послуги з догляду на професійній основі від фізичної особи, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства .

Відтак у відкритті провадження необхідно відмовити, оскільки цей спір підлягає розгляду в порядку адміністративного, а не цивільного судочинства (п.1 ч.1 ст.186 ЦПК).

Аналогічні по суті висновки викладені у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 23 травня 2022 року у справі № 539/4118/19 та у постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 березня 2023 року у справі № 290/289/22-ц.

Враховуючи, що у цій справі заявниця звернулася до суду із позовом про встановлення юридичного факту, суд вважає за доцільне роз`яснити ОСОБА_1 право звернутися з відповідним позовом до суду адміністративної юрисдикції.

Керуючись: п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, оскільки заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Роз`яснити ОСОБА_1 право звернутися з відповідним позовом до суду адміністративної юрисдикції.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання.

СуддяВ. О. Кравченко