Справа № 169/751/23
Провадження № 2/169/256/23
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2023 року смт. Турійськ

Турійський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Ковальчук О.В.,

за участю: секретаря судового засідання Ілляшик З.Ю.,

справа № 169/751/23

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Луківської селищної ради, ОСОБА_2 , третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Волинській області, про визнання незаконним та скасування рішення, скасування державної реєстрації речового права та скасування державної реєстрації земельної ділянки,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання незаконним та скасування рішення, скасування державної реєстрації речового права та скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Позов мотивований тим, що він є власником земельної ділянки загальною площею 0.77 га для будівництва та обслуговування жилого і господарських будівель та споруд та для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Миляновичівської сільської ради, відповідно до державного акта на право приватної власності на землю від 06 лютого 2004 року. У 2023 році він з метою реєстрації вказаної земельної ділянки у Державному земельному кадастрі звернувся до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 для замовлення і розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), в процесі чого було виявлено, що земельна ділянка, яка належить йому на праві власності, повністю накладається на земельну ділянку, що належить відповідачу ОСОБА_2 . Так, рішенням державного кадастрового реєстратора від 13 лютого 2023 року позивачу відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру з підстав перетину земельної ділянки з ділянкою кадастровий номер :07:001:0112 (площа співпадає на 100%). Згідно з Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та відомостями з Державного реєстру речових прав земельна ділянка з кадастровим номером :07:001:0112 належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі рішення Луківської селищної ради Турійського району Волинської області від 25 травня 2021 року №9/21.

Вказуючи, що виділення у власність відповідачу ОСОБА_2 земельної ділянки, що повністю накладається на земельну ділянку, що належить йому, від якої він не відмовлявся та право власності на яку не втратив, є незаконним, позивач просив визнати незаконним та скасувати рішення Луківської селищної ради Турійського району Волинської області від 25 травня 2021 року №9/21, визнати недійсним та скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 59698689 від 06 серпня 2021 року щодо реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :07:001:0112 площею 0.9571 га та скасувати державну реєстрацію прав; скасувати в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :07:001:0112 площею 0.9571 га.

Ухвалою суду від 20 липня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадженнята призначено судове засідання. Будь-яких інших процесуальних дій по справі не вчинялося.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Частиною 4 ст. 206 ЦК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, докази, надані позивачем, приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно зі статтею 23 ЗК України, що втратив чинність 1 січня 2002 року, однак був чинний на час виникнення спірних правовідносин - отримання позивачем ОСОБА_1 у власність земельної ділянки, право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Судом встановлено, що відповідно до державного акта на право приватної власності на землю від 06 лютого 2004 року, що виданий Миляновичівською сільською радою та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №115, позивачу ОСОБА_1 на підставі рішення Миляновичівської сільської ради від 20 жовтня 1993 року №19/3 передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0.77 га, що розташована на території Миляновичівської сільської ради, для для будівництва та обслуговування жилого і господарських будівель та споруд та для ведення особистого селянського господарства.

На підставі договору позивача із фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 йому розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Рішенням державного кадастрового реєстратора від 13 лютого 2023 року позивачу відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру з підстав перетину земельної ділянки з ділянкою кадастровий номер :07:001:0112 (площа співпадає на 100%).

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Згідно із частинами першою-третьою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Пунктом «б» частини першої статті 121 ЗК України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах, зокрема, для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Відповідно до частини першої статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

З матеріалів справи видно, що рішенням Луківської селищної ради Турійського району Волинської області від 25 травня 2021 року №9/21 надано відповідачу ОСОБА_2 у власність земельну ділянку площею 0.9571 га із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, що розташована в селі Тупали Турійського району Волинської області.

Рішенням державного реєстратора від 06 серпня 2021 року, індексний номер: 59698689 проведено державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку.

Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 337461098 від 29 червня 2023 року та Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-023 від 29 червня 2023 року видно, що право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :07:001:0112 зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі рішення Луківської селищної ради Турійського району Волинської області від 25 травня 2021 року №9/21.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відтак зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з частиною другою та третьою статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці правопорушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; г) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом способів.

Відповідно до частини першої статті 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

У сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Прийняття рішення про передачу у приватну власність фізичній особі земельної ділянки, що належить іншій фізичній особі, може призвести до позбавлення особи, яка первинно набула право власності на земельну ділянку, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися об`єктом власності, позбавляє особу загалом правомочностей власника землі у повному обсязі, а отже, є втручанням у право на мирне володіння майном.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 24 червня 2021 року у справі №533/1134/17.

Факт накладення земельної ділянки ОСОБА_2 на земельну ділянку, що належить ОСОБА_1 , підтверджується рішенням державного кадастрового реєстратора від 13 лютого 2023 року, яким позивачу відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру з підстав перетину земельної ділянки з ділянкою кадастровий номер :07:001:0112 (площа співпадає на 100%), та не спростований відповідачами.

За змістом частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою вказаної статті процесуального закону передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, те, що відповідачу ОСОБА_2 надана у власність земельна ділянка, яка повністю накладається на земельну ділянку, що належить позивачу та яка не була вилучена у встановленому законом порядку, виходячи із характеру спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позову в частині визнання незаконним та скасування рішення Луківської селищної ради Турійського району Волинської області від 25 травня 2021 року №9/21.

Крім того, позивач просив визнати недійсним та скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 59698689 від 06 серпня 2021 року щодо реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :07:001:0112 площею 0.9571 га та скасувати державну реєстрацію прав; скасувати в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :07:001:0112 площею 0.9571 га.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з частиною третьою статті 26 цього Закону у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав, що здійснюється державним реєстратором або, у випадку скасування рішення Міністерства юстиції України, прийнятого відповідно до пункту 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, посадовою особою Міністерства юстиції України. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

Стаття 193 ЗК України визначає поняття Державного земельного кадастру, відповідно до якого це єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами, меліоративні мережі та складові частини меліоративних мереж.

Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у Державному земельному кадастрі в порядку, встановленому Законом (стаття 202 ЗК України).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Згідно з частиною десятою статті 24 Закону державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Такі ж положення передбачені в пункті 114 Порядку ведення Державного земельного кадастру, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1051 від 17 жовтня 2012 року (далі Порядок).

У разі скасування державної реєстрації земельної ділянки відомості про земельну ділянку набувають статусу архівних.

Відповідно до пункту 4 Порядку ведення Державного земельного кадастру здійснює Держгеокадастр та його територіальні органи. Держателем Державного земельного кадастру є Держгеокадастр.

Таким чином, враховуючи те, що наявність відомостей про реєстрацію земельної ділянки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та в Державному земельному кадастрі порушує права позивача як власника земельної ділянки та унеможливлює реєстрацію належної йому земельної ділянки у Державному земельному кадастрі, то суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 і в частині визнання недійсним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 59698689 від 06 серпня 2021 року щодо реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :07:001:0112 площею 0.9571 га та скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :07:001:0112 у Державному земельному кадастрі.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з Луківської селищної ради та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073.60 гривень: по 536.80 гривень з кожного.

На підставі викладеного, статей 11, 16, 391 ЦК України, 78, 116, 152, 155 ЗК України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Закону України «Про Державний земельний кадастр», та керуючись статтями 141, 247, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення Луківської селищної ради Турійського району Волинської області від 25 травня 2021 року №9/21 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність».

Визнати недійсним та скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 59698689 від 06 серпня 2021 року щодо реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :07:001:0112 площею 0.9571 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована в селі Тупали Ковельського (колишнього Турійського) району Волинської області.

Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :07:001:0112, площею 0.9571 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована в селі Тупали Ковельського (колишнього Турійського) району Волинської області.

Стягнути з Луківської селищної ради на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Луківська селищна рада, адреса місця знаходження: вулиця Незалежності, 7, селище міського типу Луків, Ковельський район, Волинська область, .

Третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Волинській області, адреса місця знаходження: вулиця Винниченка. 67, місто Луцьк, Волинська область, .

Суддя О.В. Ковальчук