Постанова

Іменем України

04 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 750/454/22

провадження № 61-8058св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь. О. В., Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач -акціонерне товариство «Універсал Банк»;

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу акціонерного товариства «Універсал Банк» на ухвалу Деснянського районного суду міста Чернігова від 22 лютого 2023 року у складі судді Логвіної Т. В. та постанову Чернігівського апеляційного суду від 27 квітня 2023 рокуу складі колегії суддів: Шарапової О. Л., Євстафіїва О. К., Скрипки А. А.

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2022 року акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - АТ «Універсал Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Позовна заява мотивована тим, що 06 листопада 2007 рокуміж відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний», яке змінило назву на АТ «Універсал Банк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 35-1/914К-07 (далі - Кредитний договір), за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 45 000 доларів США зі сплатою 13,45 процентів річних та кінцевим терміном повернення 05 листопада 2027 року.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором 06 листопада 2007 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 35-1/915П-07, а з ОСОБА_3 - договір поруки № 35-1/916П-07, за умовами яких ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зобов`язалися солідарно з позичальником відповідати за виконання зобов`язань за Кредитним договором.

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань за Кредитним договором станом на 14 липня 2021 року в нього утворилася заборгованість у розмірі 46 304,26 доларів США, з яких: 12 321,54 доларів США - прострочена заборгованість за кредитом; 14 376,06 доларів США - сума дострокового стягнення кредиту; 19 606,66 доларів США - за процентами.

Враховуючи викладене, АТ «Універсал Банк» просило стягнути на свою користь солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а такожсолідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вищевказану заборгованість за Кредитним договором та понесені банком судові витрати.

Короткий зміст судових рішень

Ухвалою Деснянського районного суду міста Чернігова від 22 лютого 2023 року, залишеною без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 27 квітня 2023 року, закрито провадження в цій справі.

Судові рішення мотивовано тим, щорішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 25 липня 2017 року у справі № 750/8435/16-ц, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 10 жовтня 2017 року та постановою Верховного Суду від 20 листопада 2019 року, було відмовлено у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк») до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу, оскільки позивач не надав суду оригінали первинних документів, що підтверджують надання ОСОБА_1 та отримання ним коштів за Кредитним договором, та додаткову угоду № 1 до цього договору від 28 березня 2008 року, а згідно з висновком експерта в межах обсягу наданих документів провести детальний розрахунок заборгованості за договором станом на 02 серпня 2016 року з визначенням розміру простроченої заборгованості за тілом кредиту, процентам, пені не видається за можливе. Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 10 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Універсал Банк» відхилено, а рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 25 липня 2017 року - залишено без змін. Таким чином, оскільки набрало законної сили рішення суду, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, то провадження в цій справі підлягає закриттю з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 255 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У травні 2023 року АТ «Універсал Банк» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Деснянського районного суду міста Чернігова від 22 лютого 2023 року тапостанову Чернігівського апеляційного суду від 27 квітня 2023 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

На обґрунтування підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України, заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а також неналежне дослідження зібраних у справі доказів, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 червня 2023 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали з Деснянського районного суду міста Чернігова.

У червні 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2023 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що предметом розгляду справи № 750/8435/16-ц був Кредитний договір та додаткова угода № 1 до цього договору від 28 березня 2008 року. Однак позовна заява у справі № 750/454/22 не включає правовідносин, що були викладені у додатковій угоді № 1 від 28 березня 2008 року, а отже справа № 750/454/22 стосується іншого предмету спору та не містить істотних умов, що були викладені у додатковій угоді № 1 від 28 березня 2008 року.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У липні 2023 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 подав відзив на касаційну скаргу, в якому зазначив, що оскаржувані судові рішення є законним та обґрунтованим, підстави для їх скасування відсутні.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

В цій справі 17 січня 2022 року АТ «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути на свою користь солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а такожсолідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заборгованість за Кредитним договором в розмірі 46 304, 26 доларів США та судові витрати в розмірі 18 633,09 грн.

Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 25 липня 2017 року у справі № 750/8435/16-ц було відмовлено у задоволенні позову ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу, оскільки позивач не надав суду оригінали первинних документів, що підтверджують надання ОСОБА_1 та отримання ним коштів за Кредитним договором, та додаткову угоду № 1 до цього договору від 28 березня 2008 року, а згідно з висновком експерта в межах обсягу наданих документів провести детальний розрахунок заборгованості за договором станом на 02 серпня 2016 року з визначенням розміру простроченої заборгованості за тілом кредиту, процентам, пені не видається за можливе. Тобто позивач не надав суду належних доказів, що підтверджують заборгованість відповідачів у заявленому розмірі, а шляхом експертного дослідження її неможливо визначити через відсутність повного обсягу необхідних документів, яких у позивача немає, в тому числі і через їх знищення за закінченням терміну зберігання.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 10 жовтня 2017 року у справі № 750/8435/16-ц апеляційну скаргу ПАТ «Універсал Банк» відхилено, а рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 25 липня 2017 року - залишено без змін.

За змістом вищевказаного судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що надана ПАТ «Універсал Банк копія розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за Кредитним договором є недопустимим доказом, оскільки:

- в укладеному ОСОБА_1 з ПАТ «Універсал Банк» Кредитному договорі та додатку № 1 до нього належним чином не визначено розмір процентів за користування кредитом. Ця обставина також унеможливлює зробити висновок про те, що ПАТ «Універсал Банк» дотримано умов пунктів 4.9, 8.1.2 і 8.1.3 Кредитного договору, коли після сплати ОСОБА_1 кредитної заборгованості у більшому, ніж передбачено договором, розмірі, воно рівномірно незначно - на 0,81 доларів США зменшило нарахування розміру всіх без винятку щомісячних платежів, які має вносити ОСОБА_1 на погашення кредиту, включаючи останній за графіком платіж, а не зарахувало надлишок сплачених коштів на погашення всіх видів кредитної заборгованості у тих місяцях, які безпосередньо слідують за місяцем, у якому мала місце їх сплата, та платежі за які повністю чи частково погашаються нею, з відповідним коригуванням всіх наступних (після повністю чи частково погашених) платежів;

- обчислення кредитної заборгованості у цьому розрахунку здійснювалося з урахуванням умов додаткової угоди № 1 від 28 березня 2008 року до Кредитного договору, легітимність якої у ході розгляду справи не доведено;

- наведене у двох попередніх абзацах унеможливлює дійти висновку про правомірність нарахування банком ОСОБА_1 неустойки за порушення умов Кредитного договору (як тих, що ним оплачені, так і тих, які вимагає стягти з нього ПАТ «Універсал Банк»).

Крім того, у справі № 750/8435/16-ц судом першої інстанції не було встановлено наявність у ОСОБА_1 заборгованості перед ПАТ «Універсал Банк» за Кредитним договором.

Отже, рішення Деснянського районного суду міста Чернігові від 25 липня 2017 року у справі № 750/8435/16-ц набрало законної сили 10 жовтня 2017 року.

Постановою Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 750/8435/16-ц касаційну скаргу ПАТ «Універсал Банк» було залишено без задоволення, а рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 25 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 10 жовтня 2017 року - без змін.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 15 частини першої статті 353 ЦПК України передбачено, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо закриття провадження у справі.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку;

Абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції (стаття 400 ЦПК України).

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) виходить з того, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення ЄСПЛ від 16 грудня 1992 року у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції»).

ЄСПЛ вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу «res judicata», тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення ЄСПЛ від 03 грудня 2003 року у справі «Рябих проти Росії»).

Разом з тим завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Діяльність суду при здійсненні судочинства в цивільних справах відбувається у чіткій послідовності, визначеній нормами ЦПК України.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Необхідність застосування пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, що набрало законної сили. За змістом наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. В розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір.

Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц (провадження № 14-58цс18).

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19) вказано, що під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Разом з тим не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Рішенням ЄСПЛ від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також рішенням ЄСПЛ від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Відповідно до пунктів 33, 34 рішення ЄСПЛ від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (справа «Брумареску проти Румунії», пункт 61). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до остаточного рішення суду.

Враховуючи вищевказані норми процесуального права, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, обґрунтовано виходив з того, що спірні правовідносини в цій справі є тотожними з правовідносинами у справі № 750/8435/16-ц, в якій ухвалено судове рішення від 25 липня 2017 року, яке набрало законної сили, оскільки предметом обох позовів є стягнення боргу з одних і тих самих відповідачів з підстав невиконання умов Кредитного договору.

Виходячи з викладеного, оскільки у справах № 750/8435/16-ц і № 750/454/22 встановлено тотожність сторін спору, предмета та підстав позову, то місцевий суд, з яким погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про закриття провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги про те, що підстави позову в цій справі не є тотожними з підставами позову у справі № 750/8435/16-ц, так як в цій справі позовна заява не включає правовідносин, що були викладені у додатковій угоді № 1 від 28 березня 2008 року, не заслуговують на увагу, так як в обох справах обставинами, якими банк обґрунтував звернення до суду, була заборгованість за Кредитним договором, натомість відсутність підстав для її стягненнявстановлена рішенням Деснянського районного суду міста Чернігові від 25 липня 2017 року у справі № 750/8435/16-ц, яке набрало законної сили 10 жовтня 2017 року. Та обставина, що в позовній заяві в цій справі банк не посилався на додаткову угоду № 1 від 28 березня 2008 року, не свідчить про зміну предмета та підстав позову до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за Кредитним договором.

За таких обставин підлягають відхиленню доводи касаційної скарги, що суди не дослідили та не порівняли підстави позову, що призвело до помилкового закриття провадження у справі.

Оскаржені судові рішення є достатньо вмотивованими та містять відповіді на ключові питання щодо наявності підстав для закриття провадження у справі. Доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, на законність оскаржуваних судових рішень не впливають.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу акціонерного товариства «Універсал Банк» залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Чернігова від 22 лютого 2023 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 27 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович