Провадження № 2/344/789/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2023 року м.Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого - судді Антоняка Т.М.,

секретаря Мрічко Н.І.,

за участю сторін:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника третьої особи Бітківської Д.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що він є дідусем малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьками ОСОБА_5 , згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, є його син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідачі не піклуються про дитину, не проявляють заінтересованості до його подальшої долі, не цікавляться успіхами дитини, станом здоров`я, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовкою до самостійного життя, не сприяють засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до його внутрішнього світу; не створюють умови для отримання ним освіти. Зокрема, відповідно до відповіді директора закладу дошкільної освіти № 34 «Незабудка» Івано-Франківської міської ради від 03.10.2022 року № 26, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідує заклад дошкільної освіти з 16.09.2021 року. Зі слів вихователів, батьки не цікавляться відвідуванням дитячого садка дитиною, не приходять на батьківські збори, не приводять та не забирають дитину з закладу дошкільної освіти, не цікавляться успіхами та потребами. ОСОБА_5 приводять і забирають з дошкільного закладу бабуся і дідусь, які цікавляться його успіхами, приносять необхідні йому речі. 29 грудня 2020 року відповідачів постановами Івано-Франківського міського суду у справі № 344/16997/20 та справі № 344/16993/20 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення (ухилення батьками або особами, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей). Як вбачається з матеріалів справ, відповідачі залишали дитину без нагляду на тривалий час, вихованням сина не цікавилися та не займалися, оскільки вели антигромадську поведінку. З грудня 2021 року матір дитини - ОСОБА_4 не проживає з дитиною, жодного разу не бачила ОСОБА_5 , не бере участі в його вихованні. Позивачу невідоме фактичне місце її проживання. Батько дитини - ОСОБА_3 проживає із сином в одному житловому приміщенні, але не займається вихованням ОСОБА_5 , не спілкується з дитиною, не забезпечує продуктами харчування, речами та засобами догляду, робить вигляд що дитини немає. Фактично вихованням внука займається позивач та його дружина ОСОБА_6 .

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Просять задовольнити позов.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причину неявки суду не повідомлено.

Представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради покликалася на висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідачів.

В судовому засіданні допитано свідка ОСОБА_7 , яка повідомила про відомі їй обставини, що стосуються розгляду даної справи. Зокрема, свідок зазначила, що знає сім`ю позивача. Їй відомо, що батьки ОСОБА_3 не займаються його вихованням. Дідусь і бабуся дитини доклали всіх зусиль щоб привести цю дитину до нормального стану, забезпечують усім необхідним. Знає, що позивач намагався налагодити стосунки між сином та невісткою, але не вдалося.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею частини першої статті 5 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 06.02.2020 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У графі "Батьки" зазначено: батько - ОСОБА_3 , громадянин України, мати - ОСОБА_4 , громадянка України (а.с. 7).

Позивач ОСОБА_1 є батьком відповідача ОСОБА_3 (а.с. 8).

Позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6).

Відповідно до відповіді директора закладу дошкільної освіти № 34 «Незабудка» Івано-Франківської міської ради від 03.10.2022 року № 26, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідує заклад дошкільної освіти з 16.09.2021 року. Оформляли дитину до закладу батьки. Перший період вони приводили і забирали дитину, періодично цікавилися успіхами. В подальшому ОСОБА_5 приводили і забирали з дошкільного закладу бабуся і дідусь, які цікавилися його успіхами, приносили необхідні йому речі (памперси).

Висновком виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради визнано доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як слідує з Висновку, ОСОБА_3 , 2017 року народження, перебуває на обліку Служби у справах дітей з 03.05.2023 року, як дитина, яка опинилась у складних життєвих обставинах через ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків.

Малолітній проживає разом з батьком ОСОБА_3 , бабусею ОСОБА_6 та дідусем ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Батьки не займаються вихованням дитини.

Працівники Служби у справах дітей спільно із працівниками поліції, фахівцем із соціальної роботи Івано-Франківського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді неодноразово відвідували дану сім`ю (22.02.2023 р., 24.03.2023 р., 30.03.2023 р., 18.05.2023 р.), але батька не завжди можна було застати вдома. Коли його не було вдома, йому залишали запрошення, на які він не реагував. Навіть коли був присутній, на час відвідування сім`ї, то все одно на контакт не йшов, спілкуватись відмовлявся.

З листів Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області від 19.04.2023 року № 5772/108/46/04-2023 та від 19.04.2023 року № 5779/108/46/04-2023 року, відомо, що на батька дитини ОСОБА_3 , складено протоколи про адміністративне правопорушення від 26.10.2021 року за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та від 30.03.2023 року за ч. 1 ст. 184 КупАП.

Працівниками Служби також подано запити до ГУНП в Івано-Франківській області від 01.03.2023 року та від 17.03.2023 року щодо встановлення місця перебування матері ОСОБА_4 та притягнення її до відповідальності за ухилення від виконання своїх обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дитини, злісне невиконання встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною.

За даними вебсайту «Судова влада України» було встановлено, що постановою Івано-Франківського міського суду від 29.12.2020 року ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке, передбачено ч. 1 ст. 184 КУпАП (невиконання батьками або особами, які їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей).

З інформації закладу дошкільної освіти № 34 «Незабудка» Івано-Франківської міської ради від 01.05.2023 року № 34, ОСОБА_3 відвідує садочок з 01.09.2021 року. Дитину до закладу оформлено батьками, які спершу деякий час приводили та забирали сина, цікавилися його адаптацією і оплачували за харчування. Відвідування садочка було не систематичним, без поважних причин. Згодом хлопчика почали водити бабуся з дідусем, оскільки батьки перестали виходити на контакт. Перебуваючи в колективі, дитина веде себе спокійно, не проявляє агресії. Хлопчик прагне уваги дорослих, емоційно тягнеться до них, інколи називає вихователя мамою через брак материнської уваги. На даний час вихованням займається бабуся ОСОБА_6 , цікавиться його розвитком, поведінкою, виховним процесом, оплачує за харчування. З поведінки дитини, можна зробити висновок, що стосунки з бабусею та дідусем добре налагодженні.

Відповідно до інформації КНП «Центр первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги» Івано-Франківської міської ради від 18.04.2023 року № 239/69, хлопчик не перебуває на обліку з хронічними захворюваннями. Догляд за дитиною здійснюють бабуся ОСОБА_6 та дідусь ОСОБА_1 (по батьковій лінії), приводять на прийом, рекомендації лікаря виконують.

Із листів Івано-Франківського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 27.03.2023 року № 47.5-08/120, від 31.03.2023 року № 45/49-20 відомо, що фахівцями соціальної роботи відвідано сім`ю ОСОБА_11 та складено акт оцінки потреб сім`ї. Встановлено, що сім`я ОСОБА_11 - неповна, на час оцінювання потреб, батька вдома не було, він приходить тільки переночувати, не працює, не забезпечує потреби дитини. Мати дитини з сім`єю (зі слів бабусі) не проживає, місце перебування невідоме. Фактично вихованням та забезпеченням усім необхідним малолітнього ОСОБА_5 займається бабуся і дідусь по лінії батька. Випадок класифіковано, як середньої складності. При відвідуванні 30.03.2023 року даної сім`ї фахівцями ОСОБА_3 перебував вдома, членами комісії встановлено, що батько не цікавиться вихованням дитини, не забезпечує базові потреби малолітнього сина, не займається та не спілкується з дитиною. ОСОБА_3 письмово відмовився від соціальних послуг та соціального супроводу.

18.05.2023 року батько дитини ОСОБА_3 у письмовій заяві, адресованій керівнику Служби у справах дітей, повідомив, шо погоджується з позбавлення його батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , 2017 року народження.

Згідно статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він (вона) ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини.

Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена у статті 164 Сімейного кодексу України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Згідно з нормами статті 155 Сімейного кодексу України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, крім того, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно зі статтею 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Як зазначено пунктами 15 та 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої малолітньої дитини.

Суд зазначає, що відповідно до статті 169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавленні батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї неповнолітньої дитини, без поважних причин залишивши її без батьківської уваги та турботи. Поведінка відповідача відносно його доньки є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав.

Таким чином, враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 148, 150, 157, 159, 164, 165, 166 Сімейного кодексу України, ст.ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49,76, 77, 78, 79, 80, 81, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 352 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позбавити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердому грошовому розмірі - 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень щомісячно, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 19.10.2022 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягувати з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердому грошовому розмірі - 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 19.10.2022 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 992 грн. 40 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 992 грн. 40 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Антоняк Т.М.

Повний текст рішенняскладено та підписано 12.10.2023 року.