ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 644/2752/23 Головуючий суддя І інстанції Саркісян О.А.
Провадження № 22-ц/818/1592/23 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: про стягнення аліментів
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2023 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Бурлака І.В., Маміної О.В.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Індутного-Шматька Станіслава Миколайовича на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 04 липня 2023 року, по цивільній справі №644/2752/23, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

встановив:

У травні 2023 року ОСОБА_1 в особі представника позивача - адвоката Індутного Шматько Станіслава Миколайовича звернулась до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на малолітню дитину.

Позов мотивовано тим, щ о дитина має захворювання та відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 є дитиною з інвалідністю. Наявні захворювання потребують постійного догляду, коштовного лікування та реабілітації. Відповідач матеріальної допомоги не надає та протягом тривалого часу самоусунувся від виконання своїх обов`язків щодо дитини.

Просила збільшити розмір аліментів визначених судовим наказом Орджонікідзевського районного суду м. Харкова у справі № 644/2574/23, а саме: з частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця на утримання дитини, - до частини з усіх видів заробітку.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 04 липня 2023 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат - Індутний-Шматько С.М. просить заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове, про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухвалені оскаржуваного рішення порушено норми процесуального права та загальні засади цивільного судочинства, що стало наслідком прийняття неправильного по суті та незаконного рішення.

Вважає, що висновки суду першої інстанції зводяться лише до констатування стану здоров`я дитини та факту звернення позивача до суду з позовною заявою про збільшення розміру аліментів через 5 днів після видачі судового наказу про стягнення аліментів. Крім того, судом першої інстанції не вказано, якими саме доказами апелянт мала б довести позовні вимоги та не запропоновано в оскаржуваному рішенні інші шляхи відновлення порушеного права позивача, що спричиняє невиправдані часові витрати та неможливість захистити порушено право.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

В обґрунтування відзиву зазначив, що його донька ОСОБА_3 знаходиться в стабільному стані, погіршень її здоров`я не було, та на даний час отримує при необхідності кваліфіковану безоплатну допомогу в реабілітаційних центрах Швеції.

Зазначає, що у зв`язку з воєнним станом він перебуває у вкрай скрутному матеріальному становищі, втратив роботу, зрідка має тимчасовий заробіток, за який отримує мінімальні суми оплати праці. Вказане підтверджує довідками про доходи, за 2022-2023 роки.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

Колегія суддів, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України вислухала доповідь судді-доповідача, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову за недоведеності зміни стану дитини суд першої інстанції на обґрунтування своїх висновків вказав, що позивачка не довела підстави для зміни розміру аліментів, а саме: погіршення стану здоров`я після ухвалення рішення суду. Вказані нею у підставах позову захворювання дитини вже існували на момент видачі судового наказу від 10.05.2023, дитина ОСОБА_3 є інвалідом з дитинства, тобто з 20.08.2018, а позивачка завила вимоги про зміну розміру аліментів через п`ять днів після видачі судового наказу про стягнення аліментів. При цьому суд взяв до уваги правові висновки, які були висловлені у постанові Верховного Суду від 23 листопада 2022 року у справі № 128/2206/12 (провадження 61-5920св20).

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі до 16.11.2020 р., мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка знаходиться на утриманні позивачки.

10 травня 2023 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова по справі №644/2574/23 винесено судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 08.05.2023 року, до досягнення дитиною повноліття.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 має діагнози хронічних захворювань: спаститичний церебральний параліч (подвійна геміплегія), рухові порушення 4 рівня по класифікації GFMCS. Симптоматична епілепсія (генералізовані та міоклоничні напади) ЗТСК па ПМР.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дитиною з інвалідністю.

Відмовляючи в задоволенні позову про збільшення розміру аліментів за недоведеністю заявлених підстав, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено погіршення стану дитини після ухвалення рішення суду, натомість вони вже існували на момент видачі судового наказу.

Такі висновки суду ґрунтуються на матеріалах справи, доводами скарги не спростовуються та відповідають нормі ст. 192 СК України, яка передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із батьків, отримувача аліментів та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У даній справі позивачка на обґрунтування своїх вимог зазначила, що підставою для зміни розміру аліментів є наявність у дитини інвалідності за загальними захворюваннями, які у неї вже існували на день видачі судового наказу про стягнення аліментів у розмірі частки з усіх доходів батька дитини - відповідача у справі.

Матеріали справи свідчать про те, що малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 має діагноз: спаститичний церебральний параліч (подвійна геміплегія), рухові порушення 4 рівня по класифікації GFMCS. Симптоматична епілепсія (генералізовані та міоклоничні напади) ЗТСК па ПМР, який зазначений у виписці із медичної карти стаціонарного хворого № 618 від 24.02.2020, тобто до видачі згаданого судового наказу від 10 травня 2023 року.

Доводами скарги не спростовані вказані обставини, а тому є обґрунтованими висновки суду про те, що зазначені медичні діагнози дитина мала на момент постановлення судового наказу 10.05.2023 року, а матеріали справи не містять інформації, що після видачі судового від 10.05.2023 року стан дитини погіршився та вона внаслідок цього потребує додаткових коштів для лікування. Як вбачається з посвідчення серія НОМЕР_1 , яке було видано у серпні 2020 року, тобто до винесення згаданого судового наказу від 10 травня 2023 року про стягнення аліментів у розмірі від доходу батька, дитина ОСОБА_4 є дитиною з інвалідністю та їй призначено у зв`язку з цим державну соціальну допомогу.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачем не надано суду доказів про те, що стан дитини після видачі судового наказу від 10.05.2023 року погіршився, що є необхідною умовою для застосування вказаної норми ст. 192 СК України для збільшення розміру аліментів, цих підстав позивачка всупереч свого процесуального обов`язку не довела.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Згідно ч. 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності, згідно з якими кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Колегія суддів відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України роз`яснює позивачці наслідки невчинення процесуальних дій: що витрати на лікування дитини, які мають характер додаткових витрат, можуть бути підставою для звернення до суду із позовом у порядку статті 185 СК України, однак у даній справі позивачка звернулась до суду з вимогами, які були обґрунтовані обставинами, які передбачені лише диспозицією статті 192 СК України, що не позбавляє її права звернутися до суду з новим позовом відповідно до норми ст. 185 СК України.

Тому, відповідно до ст. 367 ЦПК України у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для розгляду наведених у скарзі з цього приводу аргументів, які перебувають поза межами розглянутого судом спору.

З огляду на наведене, відсутні правові підстави, визначені статтею 192 СК України, для збільшення встановленого розміру аліментів, суд обґрунтовано послався на правові висновки, які були висловлені у постанові Верховного Суду від 23 листопада 2022 року у справі № 128/2206/12 (провадження 61-5920св20) щодо необхідності для застосування норми ст. 192 СК України - встановлення судом після первинного призначення аліментів факту погіршення стану здоров`я дитини у формі стійкого розладу функцій організму, який призводить до обмеження життєдіяльності дитини. Факту погіршення стану здоров`я у даній справі не доведено.

Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин, вірно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам. Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому відсутні підстави для її задоволення.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції з передбачених ст. 375 ЦПК України підстав залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381 - 384, ЦПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Індутного-Шматька Станіслава Миколайовича - залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 04 липня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 09 жовтня 2023 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді І.В. Бурлака.

Судді О.В. Маміна.