Провадження №2/369/6264/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Волчко А.Я.

за участю секретаря Миголь А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву адвоката Лукашевої Зої Володимирівни, що діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення сплаченого авансу,-

В С Т А Н О В И В :

02.10.2023 року адвокат Лукашева Зоя Володимирівна, що діє в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою за вх.№46108 про забезпечення позову де просила забезпечити його позов шляхом, заборони ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) та органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора речових прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які дії щодо реєстрі тому числі, але не обмежуючись, вносити зміни в Державний земельний кадастр (Держгеокадастр), в тому числі щодо створення нових номерів (поділ) на земельні ділянки, державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме: скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме і відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме і записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів 1 відчуження чи реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна і спільною сумісною власністю подружжя ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ), а саме: житлового будинку загальною площею 142,5 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2224 розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :01:054:5447, площею 0,0345 га, зареєстрованого за ОСОБА_3 від 23.10.2020 року; земельної ділянки з кадастровим номером :01:054:5447, площею 0.0345 га за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованої за ОСОБА_3 від 23.10.2020 року (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224). До набрання рішенням законної сили - заборонити ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора речових прав на нерухоме майно, вчиняти дії, зокрема обмежуючись, щодо зміни цільового призначення, поділу чи об`єднання, передачі у власність або в оренду, купівлі-продажу, дарування, міни, продажу на торгах (аукціоні) щодо об`єктів нерухомого майна, а саме: житлового будинку загальною площею 142,5 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2224), розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером :01:054:5447, площею 0,0345 га, зареєстрованого за ОСОБА_3 від 23.10.2020 року, земельної ділянки з кадастровим номером :01:054:5447, площею 0.0345 га за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованої за ОСОБА_3 від 23.10.2020 року (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224).

Заява про забезпечення позову обґрунтована, тим, що в провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває цивільна справа №369/14892/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення сплаченого авансу.

Предметом даного позову є повернення грошових коштів в розмірі 18 000,00 доларів США, що були передані відповідачу в якості авансу за земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:012:5022.

07.09.2023 року відповідно до ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області скасовано заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.07.2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення сплаченого авансу.

Окрім того, на виконання заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.07.2021р. у справі № 369/14892/20 видано виконавчий лист від 19 листопада 2021 року № 369/14892/20.

25 листопада 2021 року Вишневим відділом державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) відкрито виконавче провадження № 67627201 про стягнення з ОСОБА_2 18000,00 тис. доларів США.

25 липня 2022 року Вишневим ВДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) відкрито виконавче провадження № 69451828 про стягнення з ОСОБА_2 (боржника) судового збору у справі № 369/14892/20 в розмірі 5059,81 грн. (виконавчий лист від 18.02.2022 року № 369/14892/20.).

Вказані вище два виконавчі провадження об`єднані у зведене виконавче провадження № 69538915. На виконання заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.07.2021р. у справі № 369/14892/20 видано виконавчий лист від 19 листопада 2021 року № 369/14892/20.

25 листопада 2021 року Вишневим відділом державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) відкрито виконавче провадження № 67627201 про стягнення з ОСОБА_2 18000,00 тис. доларів США.

25 липня 2022 року Вишневим ВДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) відкрито виконавче провадження № 69451828 про стягнення з ОСОБА_2 (боржника) судового збору у справі № 369/14892/20 в розмірі 5059,81 грн. (виконавчий лист від 18.02.2022 року № 369/14892/20).

Вказані вище два виконавчі провадження об`єднані у зведене виконавче провадження №69538915.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта встановлено, що єдине майно, яким володівБоржник - була земельна ділянка з кадастровим номером :01:012:5022, повернення авансу за продаж якої було предметом судового розгляду справи №369/14892/20 між сторонами виконавчого провадження, однак ще до набрання рішенням законної сили 08.12.2020 р.) вищевказана земельна ділянка була продана ОСОБА_2 .

Проте, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі №369/7610/22 (яке було залишено в силі постановою Київського апеляційного суду м. Києва, проте на яку подано касаційну скаргу) майно, яке було придбане ОСОБА_2 у шлюбі з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_2 , з 05.12.2009 року перебувають в шлюбі), визнано спільною сумісною власністю подружжя та визначено частку ОСОБА_2 у вищезазначеному майні, а саме на: житловий будинок загальною площею 142,5 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2224), який знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :01:054:5447, площею 0.0345 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224) за адресою: АДРЕСА_1 , що були придбані та зареєстровані 23.10.2020 на праві власності за ОСОБА_3 .

Тобто вищевказане майно було придбано ОСОБА_2 і ОСОБА_3 під час судового розгляду справи №369/14892/20, після отримання авансу у розмірі 18 000 вісімнадцяти тисяч) доларів США від ОСОБА_1

25.09.2023 моніторингом інтернет-ресурсів, а саме на сайті «ОЛХ» було виявлено публікацію від 12.09.2023 за № ID 813009290 «Продам затишне сімейне гніздечко-будинок» від користувача « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де вказана адреса: АДРЕСА_1 . Посилання: ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Тобто, зловживаючи своїми процесуальними правами, маючи прямий умисел, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вживають неправомірні дії, спрямовані на відчуження єдиного майна, яким вони спільно володіють з метою ухилення від виконання двох рішень Києво-Святошинського суду.

Невжиття заходів забезпечення позову у цій справі може істотно у скла гаї унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або інтересів порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що підтверджують зокрема, зазначеним вище оголошенням Відповідача (його дружини - ОСОБА_4 про намір продажу відповідного спільного майна.

Зазначають, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчинення дій (здійснення перереєстрації майна) може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав Позивача (у разі задоволення позову), за захистом яких він звернеться до суду. У разі, якщо до закінчення розгляду даної справи відповідачем (іншою особою) буде перереєстроване вищевказане майно, то Позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів Позивача.

Враховуючи вищевикладене, просить заяву задовольнити.

Частиною 1ст. 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи, а тому вирішення питання забезпечення позову здійснюється без присутності осіб, які беруть участь у справі.

Сторони в судове засідання не з`явились, оскільки не повідомлялись про час та місце розгляду справи у відповідності до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України, що не є перешкодою для розгляду даної заяви.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, вивчивши матеріали справи та заяви про забезпечення позову приходить до наступного висновку.

Вивчивши матеріали заяви про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання можливого рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчиться, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 (провадження №14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі №753/22860/17 (провадження №14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до п. 6 вказаної Постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких може бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вживати негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання принципу справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції", "Джеймс та інші проти Сполученого королівства") положення статті 1 Першого протоколу містять три окремих правила, які не застосовуються окремо: перше правило проголошує принцип мирного володіння майном, друге стосується позбавлення майна і визначає певні умови для визнання втручання у власність правомірним, третє правило визнає за державами контролювати використання майна за наявності певних умов для цього. Також, щоб зробити висновок, чи відповідає певний захід втручання в право власності принципу правомірного та допустимого втручання, слід оцінити, чи є захід законним, чи переслідує втручання суспільний інтерес, чи є такий захід пропорційним переслідуваним цілям.

Між тим, суд не вбачає підстав для задоволення вказаної заяви з огляду на те, що позивач просить забезпечити позов у визначений ним спосіб без надання жодних доказів того, що в разі невжиття заходів забезпечення може бути утрудненим та неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову, зважаючи на зміст позовних вимог.

Водночас, у даному випадку не вбачається співмірності між заходом забезпечення позову, який позивач просить застосувати та позовними вимогами, оскільки матеріали заяви не містять грошової оцінки майна, на яке висунуто вимогу про заборону відчудження.

Окрім, того суд звертає увагу на те, що згідно майже нечитабельного витягу з інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, від 15.02.2022 року, який є не актуальним на даний час, що на час звернення із заявою про забезпечення позову вказане нерухоме майно зареєстровано за ОСОБА_3 , яка не є учасником справи.

Отже, при задоволенні заяви позивача про застосування заборони позов забезпечується шляхом заборони розпорядження майном, що належить іншій особі, що не є відповідачем у даній справі. Тому є неприпустимим забезпечення позовуна майно особи, яка не є відповідачем у справі.

Також, слід зазначити, що ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17.12.2020 року, вже було забезпечено заходи забезпечення позову та накладено арешт на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:012:5022.

Заборонено нотаріусам, державним реєстраторам прав на нерухоме майно і органам державної реєстрації (в тому числі Міністерству юстиції України та його територіальним органам, суб`єктам державної реєстрації прав: виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міській, районним у м. Києві та Севастополі державним адміністраціям; акредитованим суб`єктам; нотаріусам, державним виконавцям, приватним виконавцям, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти будь-які нотаріальні дії та/або реєстраційні дії щодо реєстрації права власності, видачі свідоцтва про право власності, або вчиняти будь-які інші дії щодо реєстрації права власності, видачі свідоцтва про право власності, або реєструвати іпотеку та/або заставу нерухомого майна, або вчиняти будь-які інші дії пов`язанні зі зміною власника об`єкту нерухомості, а саме: земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:012:5022.

Застосовані заходи забезпечння позову від 17.12.2020 року не скасовано, та вони продовжують діяти.

Таким чином, заявником не наведено і судом не встановлено, що невжиття таких заходів забезпечення позову про які ними заявлено може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду у цій справі, тому в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Також зважаючи на наведені норми, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд насамперед має дослідити, чи існує небезпека ускладнення можливості виконання рішення суду, чи є така небезпека реальною, та чи співмірні запропоновані заходи забезпечення позову позовним вимогам. При цьому єдиною передбаченою законом підставою для застосування заходів забезпечення позову є ризик ускладнення виконання або неможливості виконання рішення суду у справі.

Позивачем не надано суду доказів, підтверджуючих те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, не надано доказів забезпечення позову, є співмірним із заявленими позивачем вимогам. Суд не вбачає необхідності у забезпеченні позову, так як доводи позивача не знайшли свого підтвердження, а тому безпідставне вжиття заходів забезпечення позову порушить права інших осіб.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову за безпідставністю.

Одночасно суд роз`яснює, що ця відмова не позбавляє заявника на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України, з урахуванням аргументів, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

За таких обставин, аналізуючи вищевикладені обставини, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів представника позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд приходить до висновку, що вказана заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає, оскільки на даний час судом не встановлено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову, а також заявником належним чином не обґрунтовано свої вимоги щодо забезпечення позову, та співмірності відносно заявлених вимог ціні позову.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ст. ст. 149-154, 157, 258, 261, 353 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву адвоката Лукашевої Зої Володимирівни, що діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення сплаченого авансу - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Андрій ВОЛЧКО