РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

09.10.2023 Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі головуючого судді Пустовойт Т.В., за участю секретаря судового засідання Мазій І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Володимирі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якої представляє ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виділ часток та визнання права власності,

встановив:

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 про виділ часток та визнання права власності.

У позовній заяві покликаються на те, що за адресою АДРЕСА_1 знаходиться житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за АДРЕСА_2 .

Згідно рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 06.08.2008 року припинено право спільної часткової власності на частку у будинковолодінні АДРЕСА_3 та виділено зі спільної часткової власності частки даного житлового будинку з присвоєнням номеру квартири АДРЕСА_4 .

Дана кварти ра належала ОСОБА_5 , однак на даний час її власником є відповідач ОСОБА_4 , який придбав дану квартиру згідно договору купівлі-продажу від 03.10.2008 року.

Інша частина будинку належить їм, позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Цю частину вони успадкували за законом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно технічного паспорта у їхньому користуванні знаходяться: кухня 2-1 площею 10,9 кв.м., житлова кімната 2-2 площею 13,3 кв.м., кладова 2-3 площею 5,8 кв.м, тамбур 2-4 площею 5,8 кв.м. Загальна площа частки житлового будинку становить 35,8 ккв.м.

Між приміщеннями частки вказано будинковолодіння, які належать їм на праві спільної часткової власності, та приміщеннями, які виділені в окрему квартиру та належать відповідачу, поставлені перегородки, проведені окремі комунікації, у кожного свій вхід до будинку. Проте за наявності однієї адреси та двох окремих квартир виникають певні складнощі а в отриманні кореспонденції, сплати комунальних послуг та оформленні юридичних документів, зокрема здійснення відчуження належного їм будинковолодіння.

Вважають, що оскільки даний будинок вже давно розділений на дві окремі квартири з обладнаними окремими входами, підведеними до кожної з них окремо усіма комунікаціями та складається з двох окремих ізольованих квартир, вважають що перешкоди у виділенні частки житлового будинку в натурі та присвоєнні окремого номеру квартирі у житловому будинку відсутні.

Просять припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на частку в будинковолодінні АДРЕСА_1 та виділити їм по 1/4 частки житлового будинку, що становить квартиру АДРЕСА_1 , яка складається з кухні 2-1 площею 10,9 кв.м., житлової кімнати 2-2 площею 13,3 кв.м., кладової 2-3 площею 5,8 кв.м, тамбура 2-4 площею 5,8 кв.м. Також просять визнати за кожним із них право власності на частку даної квартири.

Ухвалою судді Володимир-Волинського міського суду від 14.07.2023 року відкрито провадження в цивільній справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 02.08.2023 року підготовче провадження закрито та призначено справу до розгляду по суті.

Представник позивача ОСОБА_2 та позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, не заперечували проти винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився з невідомих причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи до суду не направляв.

Ухвалою суду від 09.10.2023 року ухвалено провести заочний розгляд справи, оскільки відповідач, будучи неодноразово належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, в той же час представник позивача не заперечував проти заочного вирішення справи.

Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється іншою особою, а також у разі втрати документа, що засвідчує його право власності.

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 03 жовтня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Гордійчуком Б.І. та зареєстрованому у реєстрі за № 2488, власником квартири АДРЕСА_5 є відповідач ОСОБА_4 , який придбав її у ОСОБА_7 .

Зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.11.2017 року вбачається, що спадкоємцями майна ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , у рівних частках, а саме, по частки, є його син ОСОБА_3 та дружина ОСОБА_1 , позивачі по справі. Спадщина складається з частки житлового будинку з надвірними будівлями на АДРЕСА_1 .

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності позивач ОСОБА_8 на праві спільної приватної часткової власності належить частка житлового будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до вимог ст. 356 Цивільного кодексу України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Частиною 1 ст. 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Статтею 370 ЦК України передбачено, що у разі виділу в натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

У п. п. 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року N 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" судам роз`яснено, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст. 115 ЦК України, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Суд вважає, що визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про виділ частки будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності з врахуванням технічної можливості виділу частки відповідно до часток співвласників.

Згідно технічної документації, позивачці ОСОБА_1 належить 1/2 частка земельної ділянки прощею 0,0246 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

З технічного паспорта на будинок АДРЕСА_1 вбачається, що попередньому власнику частку цього будинку ОСОБА_6 належали наступні приміщення: кухня 2-1 площею 10,9 кв.м., житлова кімната 2-2 площею 13,3 кв.м., кладова 2-3 площею 5,8 кв.м, тамбур 2-4 площею 5,8 кв.м. Саме цю частку успадкували після його смерті позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Між приміщеннями, які належать позивачам на праві спільної часткової власності, та приміщеннями, власником яких є відповідач ОСОБА_4 і які вже виділені в окрему квартиру АДРЕСА_4 , поставлені перегородки, проведені окремі комунікації, у кожного свій вхід до будинку. Приміщень, якими вони користуються з відповідачем спільно немає. Проте, за наявності однієї адреси та двох співвласників, між сторонами виникають деякі складнощі в отриманні поштової кореспонденції та оформленні юридичних документів, зокрема здійснення відчуження належного позивачу будинковолодіння. У зв`язку з цим позивачі і звернулися до суду з позовом про припинення права спільної часткової власності шляхом поділу будинку в натурі відповідно до належних сторонам часток.

Враховуючи, що даний будинок вже давно розділений на дві окремі квартири з обладнаними окремими входами, підведеними до кожної з них окремо всіма комунікаціями та складається з двох окремих, ізольованих квартир, суд вважає, що в даній ситуації відсутні перешкоди у виділенні частки житлового будинку в натурі, а тому позов підлягає до повного задоволення.

Таким чином, суд вважає, що вимоги позивачів про визначення за ними часток є обґрунтованими і законними.

На підставі ст.ст. 386, 392, 1217, 1258, 1261, 1268 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 60, 174, 213-215, 224-226 ЦПК УКраїни суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 , інтереси якої представляє ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виділ часток та визнання права власності задовільнити.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на частку в будинковолодінні АДРЕСА_1 та виділити їм, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , кожному зі спільної часткової власності по 1/4 частки житлового будинку, що становить квартиру АДРЕСА_1 , яка складається з кухні 2-1 площею 10,9 кв.м., житлової кімнати 2-2 площею 13,3 кв.м., кладової 2-3 площею 5,8 кв.м, тамбура 2-4 площею 5,8 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації АДРЕСА_6 , право власності на частку квартири АДРЕСА_7 , яка складається з кухні 2-1 площею 10,9 кв.м., житлової кімнати 2-2 площею 13,3 кв.м., кладової 2-3 площею 5,8 кв.м, тамбура 2-4 площею 5,8 кв.м.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_6 , право власності на частку квартири АДРЕСА_7 , яка складається з кухні 2-1 площею 10,9 кв.м., житлової кімнати 2-2 площею 13,3 кв.м., кладової 2-3 площею 5,8 кв.м, тамбура 2-4 площею 5,8 кв.м.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку для подання заяви про перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Тетяна ПУСТОВОЙТ