04.10.2023 Єдиний унікальний номер 205/4340/23
Єдиний унікальний номер 205/4340/23
Провадження № 2/205/1941/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2023 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Приходченко О.С.

при секретарі Король Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко Валентини Володимирівни про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним, визначення частки у праві спільної сумісної власності та визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

02 травня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко В.В. про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним, визначення частки у праві спільної сумісної власності та визнання права власності на спадкове майно.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 травня 2023 року позов залишено без руху та запропоновано позивачу усунути недоліки з додержанням вимог п.п. 3, 4 ч. 3 ст. 175, п.п. 2 ч. 1 ст. 176, абз. 1 ч. 1, ч. 4 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких 19 травня 2023 року позивачем було подано заяву про усунення недоліків з додатками.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2023 року позов було повторно залишено без руху і запропоновано позивачеві усунути недоліки з дотриманням вимог п.п. 3, 4 ч. 3 ст. 175, п.п. 2 ч. 1 ст. 176, абз. 1 ч. 1, ч. 4 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких позивачем 06 червня 2023 року було подано виправлений позов і докази сплати судового збору.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2023 року позов було прийнято до розгляду суду та відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2023 року у задоволенні заяви позивача про виклик і допит свідків було відмовлено.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2023 року підготовче провадження по справі було закрито і справу призначено до розгляду по суті.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2023 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 серпня 2023 року ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову було відмовлено.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2023 року у задоволенні клопотання приватному нотаріусові Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко В.В. про заміну відповідача було відмовлено.

Позивач у своєму позові та відповіді на відзив посилалася на те, що її батько, ОСОБА_2 з 02 липня 1983 року по 13 грудня 2006 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 . На підставі договору міни від 01 грудня 2003 року ОСОБА_3 належала квартира АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, після його смерті відкрилася спадщина на належну йому частину квартири. 05 січня 2023 року та 05 березня 2023 року на адресу її проживання надійшли рахунки про сплату за електроенергію на ім`я її батька, ОСОБА_2 . Згодом їй стало відомо, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , її син ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . За життя ОСОБА_4 проживав у квартирі АДРЕСА_1 . 28 травня 2019 року відповідачем на ім`я ОСОБА_4 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 в цілому. Зазначила, що відповідачем було допущено порушення закону внаслідок чого ОСОБА_4 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті його матері, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на квартиру АДРЕСА_1 , без врахування частки іншого подружжя її батька, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 24 січня 2023 року вона звернулася до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко В.В. з метою внесення виправлень у свідоцтво про право на спадщину від 28 травня 2019 року, виданого ОСОБА_4 , після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , з урахуванням частки, належної її батькові, у спільному майні подружжя ОСОБА_3 і ОСОБА_2 , про що нотаріусом їй було відмовлено. З матеріалів кримінального провадження, яке перебуває на досудовому розслідуванні в ВП № 3 ДРУП ГУНП у Дніпропетровській області, їй стало відомо, що після смерті ОСОБА_4 . Третьою дніпровською державною нотаріально конторою було відкрито справу за заявою ОСОБА_5 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 . Просила визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 28 травня 2019 року, видане приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко В.В. ОСОБА_4 , визначити і виділити частку ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у спільному майні подружжя у розмірі частини квартири АДРЕСА_1 та визнати за нею право власності на частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . У своїй заяві до суду справу просила розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Відповідач приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко В.В. у своєму відзиві на позовну заяву проти задоволення позовних вимог заперечувала, зазначивши, що 04 грудня 2018 року до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернувся ОСОБА_4 . На підставі його заяви було заведено спадкову справу, будь-яких інших заяв про прийняття спадщини або заяв про видачу свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя до нотаріальної контори не надходило. 28 травня 2019 року ОСОБА_4 приватним нотаріусом було свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки спадкоємцем було надано всі необхідні документи. Матеріали спадкової справи містять заяву ОСОБА_2 від 05 листопада 2012 року, якою він надав ОСОБА_3 право на розпорядження квартирою на власний розсуд. 24 січня 2023 року позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про виправлення нотаріусом помилки, допущеної при видачі ОСОБА_4 свідоцтва про право на спадщину від 28 травня 2019 року, оскільки спадкова справа не містила відомостей про заявника, у задоволенні заяви ОСОБА_1 було відмовлено. Помилкою визначено описку, друкарську, граматичну чи арифметичну помилки. Оскільки на момент звернення позивача до нотаріальної контори із заявою інший спадкоємець ОСОБА_4 помер, ОСОБА_1 не є спадкоємцем ані ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , ані ОСОБА_4 , можливість перевидати свідоцтво про право на спадщину відсутня. З даного приводу позивач зверталася зі скаргами на дії приватного нотаріуса Лозенко В.В. до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та Дніпропетровської обласної прокуратури. Також зазначила, що спадкову справу, відкриту після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , 20 грудня 2022 року було вилучено слідчим в ОВС відділу СУ ГУНП у Дніпропетровській області. Зазначила, що з матеріалів цивільної справи неможливо встановити, кому та на підставі якого правовстановлюючого документа, належить право власності на квартиру АДРЕСА_1 . У справах про визнання права власності в порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку його відсутності відповідний орган місцевого самоврядування. До зазначених правовідносин застосовується загальний строк позовної давності у три роки, позивач звернулася до суду із позовом, в якому просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 28 травня 2019 року, тобто із пропуском вказаного строку. У своїй заяві до суду просила справу розглядати за її відсутності.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає позовну заяву необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає за наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 є дочкою ОСОБА_2 (а.с. 83), яка після реєстрації шлюбу з ОСОБА_7 змінила прізвище на « ОСОБА_8 » (а.с. 81).

Рішенням Нарсуду Бабушкінського району м. Дніпропетровська від 04 липня 1982 року шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_9 було розірвано (а.с 96).

02 липня 1983 року ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з ОСОБА_3 (а.с. 82), який було розірвано 13 грудня 2006 року, про що Ленінським ВРАЦС Дніпропетровського МУЮ Дніпропетровської області 13 грудня 2006 року зроблено актовий запис № 682 (а.с. 97).

На підставі договору обміну квартир від 01 грудня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Іщенко Н.Д. і зареєстрованого в реєстрі за № 7140 (а.с. 85), право власності на квартиру АДРЕСА_1 було зареєстровано за ОСОБА_3 (а.с. 86).

24 листопада 2010 року ОСОБА_2 склав заповіт, яким усе належне майно, усі майнові права та обов`язки, які належатимуть йому, заповів ОСОБА_1 (а.с. 84).

Заявою від 05 листопада 2012 року, посвідченою приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Іщенко Н.Д., ОСОБА_2 підтвердив, що квартира АДРЕСА_1 є об`єктом спільної сумісної власності, і надав згоду своїй колишній дружині, ОСОБА_3 , на продаж зазначеної квартири (а.с. 139).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер (а.с. 80).

28 травня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко В.В. видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , її синові ОСОБА_4 на спадщину, яка складається з квартири АДРЕСА_1 (а.с. 136), право власності на яку у встановленому законом порядку було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с. 137-138).

24 січня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Першої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом і за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 102).

30 січня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко В.В. із заявою про виправлення помилки у свідоцтві про право на спадщину за законом, виданого 28 травня 2019 року (а.с. 156-157).

Листом приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко В.В. № 24/01-16 від 30 січня 2023 року позивачеві було повідомлено про відсутність законних підстав надати відповідь на запит у зв`язку із відсутністю відомостей про заявника у матеріалах спадкової справи, а також повідомлено, що спадкову справу 20 грудня 2022 року було вилучено старшим слідчим в ОВС СУ ГУНП в Дніпропетровській області (а.с. 120).

На вимогу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з приводу звернення ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної прокуратури приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко В.В. було надано відповідь № 52/01-16 від 21 лютого 2023 року, в якій зазначено, що 04 грудня 2018 року нею було відкрито спадкову справу після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , за заявою ОСОБА_4 , якому 28 травня 2019 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 . Будь-яких заяв про прийняття спадщини або заяв про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя відсутні. На підставі ухвали Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 17 листопада 2022 року старшим слідчим в ОВС відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області зазначену спадкову справу було вилучено (а.с. 122-123).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2023 року встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 на час відкриття спадщини з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 140-141).

Як зазначає позивач у позовній заяві, право власності на спірну квартиру на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 травня 2019 року зареєстровано за ОСОБА_4 . Позивач стверджує, що власник спірної квартири АДРЕСА_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , доказів смерті ОСОБА_4 не надала. При цьому позивач у позовній заяві та заяві про забезпечення позову вказує, що спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 є ОСОБА_5 , який звернувся до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом.

Статтею 1301 ЦК України визначено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Позивачем жодним чином не обґрунтовано, у чому полягає порушення її права на отримання спадщини саме відповідачем приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко В.В., оскільки за умови наявності іншого спадкоємця, про якого вказує позивач ОСОБА_5 , саме ця особа має бути відповідачем по цій справі, як спадкоємець ОСОБА_4 , який отримав спадщину після смерті ОСОБА_3 , а не приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко В.В. Під час судового розгляду справи стороною позивача заява про заміну неналежного відповідача до суду не подавалася, а самостійно в силу ст. 51 ЦПК України суд позбавлений можливості замінити первісного відповідача належним відповідачем.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

При цьому, ОСОБА_1 не доведено, що видане 28 травня 2019 року ОСОБА_4 відповідачем свідоцтво підлягає визнанню недійсним, оскільки він не мав права на отримання спадщини після смерті своєї матері, ОСОБА_3 .

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У статті 4 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом України.

З урахуванням зазначених обставин, у задоволенні позовних вимог позивачеві слід відмовити.

На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з тим, що позивачеві у задоволенні позовних вимог було відмовлено, судовий збір у загальному розмірі 6 696 грн., який нею було сплачено при поданні позову до суду, підлягає віднесенню за її рахунок.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 141, ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) у задоволенні позовних вимог до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко Валентини Володимирівни (місцезнаходження за адресою: 49000, м. Дніпро, вул. В. Липинського, буд. 12, прим. 38-а) про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним, визначення частки у праві спільної сумісної власності та визнання права власності на спадкове майно відмовити.

Судові витрати у справі віднести за рахунок позивача ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ).

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: