Постанова

Іменем України

04 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 755/14094/21

провадження № 61-8138св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивачка - ОСОБА_1 ,

відповідач - приватне акціонерне товариство «Експортно-кредитне агентство»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду у складі колегії суддів: Левенця Б. Б.,

Борисової О. В., Ратнікової В. М., від 04 травня 2023 року.

Зміст позовної заяви та її обґрунтування

1. У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» про визнання підстав, зазначених у повідомленні про наступне звільнення, незаконними, скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення недоотриманої заробітної плати та недонарахованих сум премій, відшкодування моральної шкоди, зобов`язання вчинити дії.

2. На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначала, що вона працювала у ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» на посаді начальника управління обліку і звітності - головного бухгалтера з посадовим окладом 38 000,00 грн.

3. Згідно з наказом «Про зміну організаційної структури ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» № 58 від 14 вересня 2020 року, з яким вона ознайомилася 23 листопада 2020 року, ліквідовано сектор бухгалтерського обліку управління обліку і звітності, сектор економічного аналізу та фінансового управління обліку і звітності, сектор внутрішнього аудиту та формування страхових резервів управління обліку і звітності та скасовано штатний розпис товариства, затверджений наказом від 14 листопада 2019 року № 103 «Про затвердження та введення в дію штатного розпису». З 23 листопада 2020 року їй перестали бути підпорядкованими бухгалтер і економіст, а чисельність працівників управління обліку і звітності стала складати лише одну особу. Посадовий оклад, не зважаючи на збільшення навантаження, залишився в розмірі 38 000,00 грн.

4. Не погоджуючись з повідомленням про зміну істотних умов праці, вона направила скаргу на адресу відповідача, зазначивши, що посадовий оклад начальника управління обліку і звітності - головного бухгалтера ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» має дорівнювати не нижче 83,90 %

від посадового окладу голови правління, що становить 62 925,00 грн. Крім того просила прийняти рішення про виплату їй недоотриманої заробітної плати (різниці між 62 925,00 грн та 38 000,00 грн), встановити у штатному розписі ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» з 22 липня 2021 року посадовий оклад головного бухгалтера на рівні не нижчому від 83,90 % посадового окладу голови правління та врахувати її статус як автора винаходу.

5. 20 травня 2021 року відповідачем було видано наказ № 33, яким

з 22 липня 2021 року введено в дію організаційну структуру та новий штатний розпис ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» та, зокрема, виключено з організаційної структури товариства сектор господарського забезпечення, сектор правового забезпечення та договірної роботи юридичного управління, сектор корпоративних продажів управління продажів, сектор малого і середнього бізнесу управління продажів, сектор роботи з персоналом та документообігу, сектор врегулювання збитків, сектор ІТ забезпечення та кібербезпеки, в яких в цілому скорочено 9 посад та дві вакантні посади, що складає разом 11 посад. Водночас, згідно з пунктом 2.2 наказу № 33 скорочено тільки 7 посад, а пунктом 2.4 наказу передбачено наявність 18 нових посад. Форма звітності №3-ПН «Інформація про попит на робочому місці (вакансії)» відповідачем не подавалась, що свідчить про те, що кількість скорочених посад є вдвічі меншою від кількості нових вакантних посад в ПрАТ «Експортно-кредитне агентство», у зв`язку із чим вважала, що у відповідача відсутні докази зміни в організації виробництва і праці через скорочення чисельності працівників.

6. На підставі наказу ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» «Про звільнення ОСОБА_1 » № 55 від 21 липня 2021 року її було звільнено з роботи за пунктом 6 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України.

7. Посилалася на те, що відповідачем було порушено норми трудового права при її звільненні, оскільки пункт 2 наказу № 33 від 20 травня 2021 року не виключає (не ліквідовує) з організаційної структури відповідача управління обліку і звітності, а реорганізовує його шляхом перетворення у відділ бухгалтерського обліку і звітності та введення його до складу управління фінансів. Зміна повної назви посади начальник управління обліку і звітності - головний бухгалтер на головний бухгалтер відділу бухгалтерського обліку і звітності управління фінансів не може вважатись зміною істотних умов праці, тому що обсяг роботи головного бухгалтера та встановлені законодавством правові вимоги до посади головний бухгалтер не змінились.

8. Крім того, у повідомленні про зміну істотних умов праці вказано, що в разі згоди на продовження роботи в ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» відповідно до законодавства України та колективного договору

ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» на 2021-2022 роки з нею буде укладено новий трудовий договір в усній або в письмовій формі з врахуванням нових умов праці. При укладанні такого нового трудового договору письмова згода на продовження роботи в ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» на нових умовах праці буде вважатись остаточною і не підлягатиме зміні, а новий трудовий договір може бути припинений згідно з законодавством України. Зазначала, що така пропозиція відповідача щодо укладання нового трудового договору є фактором чергового тиску і викладена з порушенням статті 24 КЗпП України та пункту 7.2 трудового договору № 2.

9. Всупереч нормам матеріального права їй у повідомленні ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» від 20 травня 2021 року запропоновано погодитись на роботу з посадовим окладом в 21 000,00 грн, що є нижчим від мінімального посадового окладу (ставки) працівника основної професії (32 000,00 грн), відомому їй станом на дату отримання повідомлення.

10. Позивачка посилалася на не урахування відповідачем її попередньої роботи, досвіду, наявності у неї повної вищої економічної освіти, стажу роботи у сфері фінансів, бухгалтерського обліку та оподаткування понад 20 років, того, що вона є кандидатом наук державного управління, неодноразово обиралась за конкурсом до складу Громадської ради при Державній фіскальній службі України та до складу Громадської ради при Міністерстві економічного розвитку і торгівлі України.

11. Зазначала, що незаконні дії відповідача завдали їй моральної шкоди, ураховуючи те, що вона перенесла високий рівень нервово-емоційного та інтелектуального навантаження. Стресова ситуація, яка склалась внаслідок незаконного звільнення 21 липня 2021 року, призвела до виникнення тимчасових проблем, пов`язаних із фізичними болями у шиї та спині, порушенням режиму сну, нестабільністю температури тіла, вживанням ліків та довготривалим режимом носіння на шийному відділі хребта бандажу.

12. Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просила суд:

- визнати підстави змін істотних умов праці, зазначені у повідомленні про зміну істотних умов праці ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» незаконними;

- скасувати наказ ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» «Про зміни в організації виробництва та праці та зміни організаційної структури

ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» № 33 від 20 травня 2021 року і наказ ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» «Про звільнення ОСОБА_1 » № 55 від 21 липня 2021 року;

- поновити її на роботі у ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» на посаді начальника управління обліку і звітності - головного бухгалтера

ПрАТ «Експортно-кредитне агентство», яку вона займала відповідно до штатного розпису станом на 21 липня 2021 року та на умовах трудового договору № 2 від 25 лютого 2019 року;

- зобов`язати ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» встановлювати посадовий оклад особи, що за посадою виконує функції (посадові обов`язки) головного бухгалтера, на рівні не нижчому від 83,90 % до посадового окладу голови правління ПрАТ «Експортно-кредитне агентство»;

- зобов`язати ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» дотримуватись тарифної сітки та встановлювати оклад особи, що за посадою виконує функції (посадові обов`язки) бухгалтера, на рівні не нижчому від мінімального посадового окладу (ставки) працівника основної професії

ПрАТ «Експортно-кредитне агентство»;

- стягнути з ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» на її користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу в період з 22 липня 2021 року по день прийняття рішення про поновлення її на роботі;

- стягнути з ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» на її користь недоотриману заробітну плату за період з 01 вересня 2019 року по 21 липня 2021 року внаслідок встановлення заниженого посадового окладу без дотримання норм тарифної сітки в сумі 475 740,92 грн;

- стягнути з ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» на її користь недоотриману премію за вересень 2019 року, за жовтень

2019 року та за грудень 2020 року внаслідок встановлення заниженого посадового окладу без дотримання норм тарифної сітки в сумі 41 783,16 грн;

- стягнути з ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» на її користь моральну шкоду в розмірі 216 000,00 грн.

13. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 25 липня 2022 року залучено до участі у справі в якості третьої особи ОСОБА_2 .

Стислий виклад позиції відповідача

14. ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» заперечувало проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , посилаючись на те, що звільнення позивачки було проведено з дотриманням вимог трудового законодавства. Рішення про зміну організаційної структури товариства було погоджено наглядовою радою та затверджено головою правління ПрАТ «Експортно-кредитне агентство». Згідно з наказом ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» № 33 від 20 травня

2021 року, у зв`язку з реорганізацією шляхом перетворення управління обліку і звітності у відділ бухгалтерського обліку і звітності та введенням його до складу управління фінансів, посаду начальника управління обліку і звітності - головний бухгалтер, яку обіймала позивач, було перейменовано у посаду головний бухгалтер відділу бухгалтерського обліку і звітності управління фінансів та змінено посадові обов`язки за даною посадою, встановлено посадовий оклад в розмірі 21 000,00 грн. Письмове повідомлення про зміну істотних умов праці, з повідомленням про необхідність протягом 2 місяців з дня вручення цього повідомлення (до 22 липня 2021 року) письмово повідомити про свою згоду разом із заявою на переведення або незгоду на продовження роботи у відповідача на запропонованих цим повідомленням умовах праці, було вручене ОСОБА_1 21 травня 2021 року, в якому вона поставила свій підпис. Однак, 21 липня 2021 року ОСОБА_1 зареєструвала в

ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» повідомлення про незгоду з пропозиціями товариства та просила провести з нею всі розрахунки в межах трудового договору № 2 від 25 лютого 2019 року та трудового законодавства. ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» було видано наказ №55-К від 21 липня 2021 року про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника управління обліку і звітності - головного бухгалтера ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» у зв`язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці на підставі пункту 6 частини першої статті 36 КЗпП України, з виплатою вихідної допомоги в розмірі одного середнього місячного заробітку відповідно до статті 44 КЗпП України.

15. Зазначало, що товариство не повідомляло службу зайнятості про звільнення позивачки, оскільки станом на 20 травня 2021 року у товаристві працювало 28 осіб, з яких потрапило під скорочення 7 осіб, тобто вивільнення працівників не було масовим. Вакансії з`явились тільки після звільнення працівників 22 липня 2022 року і були запропоновані іншим працівникам товариства, які також підлягали звільненню. Всі належні до виплати при звільненні суми були виплачені ОСОБА_1 , заборгованості у товариства перед позивачкою немає. Вимоги позивачки по відшкодування моральної шкоди відповідач вважав необґрунтованими з огляду на відсутність будь-якої протиправної поведінки щодо неї.

Основний зміст та мотиви рішення суду першої інстанції

16. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 14 листопада

2022 року, з урахуванням ухвали Дарницького районного суду м. Києва

від 15 грудня 2022 року про виправлення описки, позовні вимоги

ОСОБА_1 задоволено частково.

17. Скасовано наказ № 55/К ПрАТ «Експортно-кредитне агентство»

від 21 липня 2021 року про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника управління обліку і звітності - головного бухгалтера ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» на підставі пункту 6 частини першої статті 36 КЗпП України.

18. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника управління обліку і звітності - головного бухгалтера ПрАТ «Експортно-кредитне агентство»

з 22 липня 2021 року.

19. Стягнуто з ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» на користь

ОСОБА_1 615 998,24 грн у рахунок стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 22 липня 2021 року до 14 листопада 2022 року, з відрахуванням всіх податків і зборів.

20. Стягнуто з ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» на користь

ОСОБА_1 475 740,92 грн недоотриманої заробітної плати за період

з 01 вересня 2019 року до 21 липня 2021 року та 41 783,16 грн недоотриманої премії за вересень-жовтень 2019 року і за грудень 2020 року.

21. Стягнуто з ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» на користь

ОСОБА_1 20 000,00 грн моральної шкоди.

22. У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

23. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

24. Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі місячної заробітної плати - 36 449,60 грн, з відрахуванням всіх податків і зборів, допущено до негайного виконання.

25. Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що наказ про звільнення позивачки з посади начальника управління обліку і звітності - головного бухгалтера ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» є безпідставним і необґрунтованим, оскільки відсутні докази її непрофесійності або неефективності її роботи, низьких показників в роботі за період до 21 квітня 2021 року, можливого притягнення до дисциплінарної відповідальності, а зміна істотних умов праці при провадженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою викликана необхідними змінами в організації виробництва і праці. Крім того, суд вважав недоведеним факт того, що саме запропонована та прийнята нова організаційна структура товариства і зміна істотних умов праці призведуть або вже призвели на день розгляду справи до зростання прибутків та здобутків підприємства, збільшення ефективності його роботи, включаючи і безпосередньо роботу головного бухгалтера відділу бухгалтерського обліку і звітності.

26. При вирішенні позовних вимог про стягнення недоотриманої заробітної плати та премії, суд першої інстанції виходив із того, що розмір заробітної плати позивачки не відповідав вимогам постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» № 1298 від 30 серпня 2002 року. Однак, вимоги

ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача встановити та виплачувати їй в подальшому посадовий оклад на рівні не нижчому від 83,90 % від посадового окладу голови правління суд вважав такими, що заявлені передчасно.

27. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції урахував характер моральних страждань та психологічних переживань, завданих позивачці внаслідок неправомірних дій відповідача щодо її незаконного звільнення, а також втрати нею належних коштів для проживання, нормальних життєвих зв`язків, які вимагали від неї в подальшому додаткових зусиль для організації свого життя.

Основний зміст та мотиви судового рішення суду апеляційної інстанції

28. Постановою Київського апеляційного суду від 04 травня 2023 року апеляційну скаргуПрАТ «Експортно-кредитне агентство» задоволено частково.

29. Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 листопада

2022 року в частині часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, недоотриманої заробітної плати і премії, відшкодування моральної шкоди скасовано, ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні цих позовних вимог.

30. Скасовано рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 листопада 2022 року в частині стягнення з ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» на користь ОСОБА_1 16 302,95 грн витрат на проведення експертного психологічного дослідження, а також в частині застосування негайного виконання рішення про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі місячної заробітної плати у розмірі 36 449,60 грн з відрахуванням всіх податків і зборів та стягнення з ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» на користь держави 4 962,00 грн судового збору.

31. В іншій частині рішення Дарницького районного суду м. Києва

від 14 листопада 2022 року залишено без змін.

32. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

33. Постанова апеляційного суду мотивована помилковістю висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . Апеляційний суд не погодився із висновком суду першої інстанції, що у відповідача на час повідомлення про зміну істотних умов праці і звільнення позивачки не відбулось змін в організації праці відносно посади головного бухгалтера, зазначивши, що такий висновок суперечить наявним у справі доказам, зокрема, підтвердженому штатним розписом факту реорганізації управління обліку і звітності шляхом перетворення у відділ бухгалтерського обліку і звітності з введенням його до складу управління фінансів та скороченням інших працівників.

34. Позивачку було належним чином повідомлено про зміну істотних умов праці, однак остання не погодилася на роботу у нових умовах, а тому відповідач правомірно звільнив її з роботи на підставі пункту 6 частини першої статті 36 КЗпП України. Судом встановлено, що у відповідача ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» не була створена профспілкова організація і позивачка не була членом профспілки, а підстави для врахування її права на переважне залишення роботі з огляду на кваліфікацію, професійні досягнення та стаж роботи є безпідставними, оскільки позивачка звільнена з роботи з підстав, які не передбачають такого обов`язку роботодавця.

35. Суд першої інстанції, встановивши відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача встановити їй посадовий оклад особи, що за посадою виконує функції (посадові обов`язки) головного бухгалтера на рівні не нижчому від 83,90 % до посадового окладу голови правління ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» та дотримуватись такої тарифної сітки, що не оскаржувалося позивачкою в апеляційному порядку, безпідставно стягнув на її користь заявлену нею у позовних вимогах недоотриману заробітну плату та премію (з урахуванням ставки посадового окладу у розмірі 83,90 % до посадового окладу голови правління).

Узагальнені доводи касаційної скарги

36. 01 червня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 04 травня 2023 року та залишити в силі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 листопада 2022 року.

37. Підставами касаційного оскарження вказаної постанови апеляційного суду заявниця зазначає неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, посилаючись на те,

що апеляційний суд застосував норми права без урахування висновків

щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених

у постанові Верховного Суду України від 28 березня 2017 року у справі

№ 800/527/16, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня

2018 року у справі № 911/3704/16, від 23 січня 2019 року у справі

№ 295/1426/17, від 25 травня 2021 року у справі № 149/1499/18, від 12 жовтня 2021 року у справі № 233/2021/19, у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від18 травня 2020 року у справі № 761/11887/15-ц та у постановах Верховного Суду від 07 лютого 2018 року

у справі № 333/7100/15-ц, від 06 грудня 2018 року у справі № 465/4679/16, від 09 січня 2019 року у справі № 759/2328/16-ц, від 16 січня 2019 року у справі

№ 521/17654/15-ц, від 21 лютого 2019 рокуу справі №340/502/14-а, від 12 червня 2019 року у справі № 344/3627/16-ц, від 16 вересня 2019 року у справі № 161/9532/16-ц, від 02 грудня 2019 року у справі № 488/4844/15-ц, від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц, від 13 березня 2020 року у справі

№ 817/35/16, від 16 квітня 2020 року у справі № 760/25127/18-ц, від 28 травня 2020 року у справі № 816/345/17, від 17 червня 2020 року у справі

№ 521/1892/18, від12 серпня 2020 рокуу справі № 161/1147/16-ц, від 24 вересня 2020 року у справі № 200/929/19-а, від 30 листопада 2020 року у справі

№ 815/7055/16, від 25 березня 2021 року у справі № 816/2425/16, від 30 червня 2021 року у справі № 739/516/20, від 02 грудня 2021 року у справі

№ 761/28356/20-ц, від 09 лютого 2022 року у справі № 607/4090/21, від

31 серпня 2022 року у справі № 296/3911/19, від 14 вересня 2022 року у справі № 317/181/19, від 29 вересня 2022 року у справі № 465/6963/20, від 14 грудня 2022 року у справі № 757/46713/20, від 28 грудня 2022 року у справі

№ 183/4809/19, від 28 грудня 2022 року у справі № 756/5922/19, від 13 лютого 2023 року у справі № 757/6074/15-ц, від 27 березня 2023 року у справі

№ 357/1771/21, від 12 квітня 2023 року у справі № 910/10892/21, (пункт 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України). Крім того указує, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України), а також, що апеляційний суд, склад якого є неповноважним, не дослідив зібрані у справі докази та встановив обставини на підставі недопустимих доказів. Посилається на те, що суд апеляційної інстанції не мав належних процесуальних підстав для визнання самопредставництва відповідача у цій справі належним і необґрунтовано відхилив клопотання ОСОБА_1 про закриття апеляційного провадження та клопотання про відмову у відкритті апеляційного провадження у зв`язку з процесуальними порушеннями (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

38. На обґрунтування доводів касаційної скарги ОСОБА_1 зазначає про не урахування судом апеляційної інстанції відсутності у її трудовому договорі такої правової підстави для її звільнення, як у зв`язку зі зміною істотних умов праці, відсутності на підприємстві реорганізації, зміни її трудової функції, її згоди на припинення трудового договору, невиплати їй трьох посадових окладів у зв`язку зі звільненням внаслідок змін в організації виробництва і праці, реорганізації, як це передбачено пунктом 9.10 трудового договору. Крім того, посилається на те, що суд апеляційної інстанції не звернув уваги на незаконність призначення на посаду голови правління ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» ОСОБА_2 , за підписом якого її було звільнено, систематичності умисних дій щодо припинення з нею трудових відносин, порушення роботодавцем вимог щодо оплати праці, не дотримання міжкваліфікаційних співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів).

39. Вважає, що суд апеляційної інстанції безпідставно прийняв до розгляду апеляційну скаргу відповідача, підписану від його імені представником, який не надав належних доказів на підтвердження здійснення права самопредставництва ПрАТ «Експортно-кредитне агентство», а також подану зі значним пропуском строку на касаційне оскарження, водночас необґрунтовано відхилив її клопотання про відмову у відкритті апеляційного провадження та про закриття апеляційного провадження.

40. Додатково зазначає про допущені судом апеляційної інстанції порушення норм процесуального права, які, на її думку, свідчать про те, що розгляд справи відбувався неповноваженим складом суду.

41. Крім того, посилається на відсутність підстав для повороту виконання судового рішення про стягнення заробітної плати з огляду на недоведеність обставин, встановлених у статті 239 КЗпП України (повідомлення позивачем неправдивих відомостей або подання підроблених документів).

42. Разом із касаційною скаргою ОСОБА_1 подала клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, посилаючись на наявність виключних правових проблем у справі, яка переглядається в касаційному порядку (були наведені в якості обґрунтування касаційної скарги), необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду (від 18 травня 2020 року у справі № 761/11887/15-ц, від 29 вересня 2022 року у справі № 465/6963/20, від 28 грудня 2022 року у справі № 183/4809/19), а також неоднакове застосування однієї і тієї ж норми судами касаційних інстанцій різних юрисдикцій, необхідності формування єдиної правозастосовчої практики (щодо підписантів довіреності на представництво в суді від імені юридичної особи у формі акціонерного товариства, дотримання міжкваліфікаційних співвідношень, чинності трудового договору, як основного юридичного факту, при зміні істотних умов праці, неможливості звуження трудової функції головного бухгалтера на рівні локальних документів, необхідності підпорядкування посади головного бухгалтера самому керівнику юридичної особи та наявності у нього права на раціональне та ефективне використання трудових і фінансових ресурсів).

43. Також ОСОБА_3 подала клопотання про винесення окремої ухвали в частині перевірки процедури призначення ОСОБА_2 виконуючим обов`язки голови правління ПрАТ «Експортно-кредитне агентство».

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

44. Ухвалою Верховного Суду від 15 червня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі № 755/14094/21, витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

45. 05 липня 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.

46. Ухвалою Верховного Суду від 27 вересня 2023 року справу призначено до судового розгляду колегією з п`яти суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу

47. 01 липня 2023 року ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» через засоби поштового зв`язку подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , у якому, посилаючись на необґрунтованість доводів скарги, просить суд відмовити у її задоволенні.

48. Відзив обґрунтований посиланням на те, що позивачку було звільнено з дотриманням вимог трудового законодавства, зокрема повідомлено за два місяці про зміну істотних умов праці та з огляду на відмову останньої від продовження роботи у нових умовах звільнено її на підставі частини шостої частини першої статті 36 КЗпП України. Відповідач зосереджує увагу на положеннях частини третьої статті 64 Господарського кодексу України та частини шостої статті 2 Закону України «Про фінансові механізми стимулювання експортної діяльності», згідно з якими забороняється втручання в його діяльність, зокрема в організацію виробництва і праці. Крім того, вважає, що повноваження представника ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» на участь в судовому розгляді справи в судах першої та апеляційної інстанцій в порядку самопредставництва були належним чином підтверджені. Доводи касаційної скарги вважає суперечливими, необґрунтованими та такими, що виходять за межі позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

49. Заперечуючи проти доводів відзиву ПрАТ «Експортно-кредитне агентство», ОСОБА_1 у заяві-клопотанні з процесуальних питань, поданої до Верховного Суду 10 липня 2023 року, зазначає, що відповідачем не враховано безстроковість її трудового договору № 2 від 25 лютого 2019 року, що встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили, та відсутність у ньому такої підстави для його розірвання - у зв`язку зі зміною істотних умов праці. Посилається на не спростування відповідачем відсутності здійснення у товаристві реорганізації, скорочення чисельності працівників, а також факту не виплати їй компенсації, передбаченої трудовим договором при звільненні у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, реорганізації. Вважає доводи відзиву, як і висновки суду апеляційної інстанції, необґрунтованими та алогічними.

50. Крім того, 11 серпня 2023 року ОСОБА_1 подала клопотання, у якому просить суд не приймати до розгляду поданий ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» відзив на її касаційну скаргу, з огляду на відсутність у особи, яка його підписала та подала - начальника юридичного управління ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» Бровченка Б. Ю., права на здійснення самопредставництва

ПрАТ «Експортно-кредитне агентство». Доводи зазначеного клопотання є аналогічними доводам касаційної скарги щодо прийняття до розгляду апеляційної скарги відповідача, підписаної начальником юридичного управління ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» Бровченком Б. Ю., без надання належних доказів на підтвердження здійснення права самопредставництва ПрАТ «Експортно-кредитне агентство». Правову оцінку зазначеним доводам доцільно надати у мотивувальній частині цієї постанови.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

51. 25 лютого 2019 року між ПрАТ «Експортно-кредитне агентство», як працедавцем, та ОСОБА_1 , як працівником, було укладено трудовий договір № 2, за змістом якого ОСОБА_1 приймається на посаду головного бухгалтера ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» та є посадовою особою товариства. Цей трудовий договір набуває чинності з 25 лютого 2019 року та діє безстроково після завершення місячного випробувального терміну, а саме

з 25 березня 2019 року.

52. Наказом ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» № 11 від 09 квітня

2019 року ОСОБА_1 було переведено з 09 квітня 2019 року на посаду начальника управління обліку і звітності - головного бухгалтера

ПрАТ «Експортно-кредитне агентство».

53. Наказом ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» № 35 від 01 липня

2019 року відповідно до нової редакції штатного розпису призначено начальнику управління обліку і звітності - головному бухгалтеру

ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» посадовий оклад в сумі 38 000,00 грн.

54. Наказом ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» № 51 від 12 серпня

2019 року у відповідності до реалізації положень плану заходів із створення та організації функціонування експортно-кредитного агентства на 2019 рік було внесено зміни до штатного розкладу, затвердженого наказом № 45

від 01 серпня 2019 року, і припинено дію останнього з 14 серпня 2019 року.

55. Згідно зі штатним розписом, який введено в дію з 14 серпня 2019 року, в управлінні обліку і звітності залишилась посада начальника управління - головного бухгалтера, яку продовжила обіймати ОСОБА_1 .

56. 12 серпня 2020 року в.о. голови правління ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» Луковіна Л. А. звернулась до ОСОБА_1 з письмовим зверненням з пропозицією ознайомитись та підписати додаткову угоду

від 12 серпня 2020 року № 1 до трудового договору № 2 від 25 лютого 2019 року, а також надати один примірник в кадрову службу для приєднання до особової справи. У разі відмови підписати додаткову угоду від 12 серпня 2020 року № 1 містилось прохання до 20 серпня 2020 року надати письмову відповідь щодо її не підписання. Додаткова угода № 1 від 12 серпня 2020 року до трудового договору № 2 від 25 лютого 2019 року залишилась не підписаною ОСОБА_1 .

57. Наказом ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» № 58 від 14 вересня

2020 року введено в дію з 23 листопада 2020 року організаційну структуру товариства, що погоджена Державним секретарем Міністерства економічного розвитку і торгівлі України Черних О. 22 травня 2020 року та затверджена в.о. голови правління товариства Луковіною Л. 12 травня 2020 року, за яким створено посаду директор фінансовий, якому підпорядковується управління обліку і звітності.

58. Згідно зі штатним розписом, який введено в дію з 23 листопада 2020 року, в управлінні обліку і звітності залишилась посада начальника управління - головного бухгалтера з посадовим окладом 38 000,00 грн.

59. Згідно з витягом з протоколу № 24 засідання правління ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» від 21 квітня 2021 року було вирішено подати на погодження наглядової ради товариства нову організаційну структуру товариства.

60. На засіданні правління 21 квітня 2021 року виступив голова правління ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» ОСОБА_2 , який посилався на частину третю статті 64 ГК України та підпункт 7 пункту 133 Статуту і запропонував членам правління змінити організаційну структуру товариства та вибудувати її таким чином, щоб вона найкраще відповідала цілям та завданням товариства, внутрішнім і зовнішнім факторам впливу та законодавству України.

61. Згідно з виступами інших членів правління ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» на тому ж засіданні було проведено аналіз організаційних структур світових експортно-кредитних агентств та констатовано, що поточна організаційна структура товариства не задовольняє потреби акціонера у ефективних результатах його роботи та має бути змінена з урахуванням нових викликів, найкращих міжнародних практик, а також фактичного та очікуваного обсягу виконуваної підрозділами роботи. Зокрема, посилення вимагає напрям підтримки продажів, який у діючій організаційній структурі товариства не представлений. Управління обліку та звітності вирішено реорганізувати шляхом перетворення у відділ бухгалтерського обліку і звітності та ввести його до складу управління фінансів з наданням повноважень виключно в частині обліку первинних документів товариства, формування податкової, статистичної та фінансової звітності товариства.

62. Протоколом № 7 позачергового засідання наглядової ради

ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» від 05 травня 2021 року було погоджено організаційну структуру товариства.

63. 20 травня 2021 року наказом № 33 ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» введено в дію з 22 липня 2021 року організаційну структуру товариства, погоджену наглядовою радою товариства протоколом № 7 від 05 травня

2021 року та затверджену 05 травня 2021 року головою правління товариства ОСОБА_2 , за змістом якого створено серед інших управління фінансів, реорганізовано шляхом перетворення управління обліку і звітності на відділ бухгалтерського обліку і звітності і введено його до складу управління фінансів.

64. За новим штатним розписом, який введений в дію з 22 липня 2021 року, до відділу бухгалтерського обліку і звітності входив головний бухгалтер з посадовим окладом 21 000,00 грн.

65. 21 травня 2021 року ОСОБА_1 під особистий підпис було вручене повідомлення про зміну істотних умов праці від 20 травня 2021 року за

вих. № 158/05/21, яким повідомлено ОСОБА_1 про зміну її умов праці, яка відбудеться через 2 місяці з дня вручення цього повідомлення, а саме реорганізацією управління обліку і звітності шляхом перетворення у відділ бухгалтерського обліку і звітності з введенням його до складу управління фінансів зі зміною функціоналу, у зв`язку з чим посада начальника

управління - головного бухгалтера управління обліку і звітності, яку позивач займає на цей день, перейменовано в посаду головного бухгалтера відділу бухгалтерського обліку і звітності управління фінансів з розміром посадового окладу 21 000,00 грн до оподаткування на місяць зі зміною посадових обов`язків. Запропоновано протягом 2 місяців надати заяву про переведення або незгоду на продовження роботи в ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» на запропонованих умовах. Також повідомлено, що в разі згоди ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» та ОСОБА_1 укладуть новий трудовий договір, а у разі відмови з ОСОБА_1 будуть припинені трудові відносини на підставі пункту 6 статті 36 КЗпП України.

66. 21 липня 2021 року ОСОБА_1 подала до ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» повідомлення, в якому повідомила, що не згодна з пропозиціями, викладеними у повідомленні про зміну істотних умов праці від 20 травня

2021 року та просила провести з нею розрахунок.

67. 21 липня 2021 року наказом № 55-К ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» ОСОБА_1 була звільнена з посади начальника управління обліку і звітності - головного бухгалтера ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» у зв`язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці з 21 липня 2021 року на підставі пункту 6 частини першої статті 36 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги в розмірі одного середнього місячного заробітку відповідно до статті 44 КЗпП України; трудовий договір № 2

від 25 лютого 2019 року визнано припиненим з 21 липня 2021 року на підставі пункту 6 частини першої статті 36 КЗпП України.

Позиція Верховного Суду

68. Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

69. Відповідно до пунктів 1, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

70. Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

71. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

72. Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення (частини перша та шоста статті 43 Конституції України).

73. Відповідно до статті 5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

74. Підставою припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці (пункт 6 частина перша статті 36 КЗпП України). Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 частини першої статті 36 КЗпП України (частина четверта статті 32 КЗпП України).

75. У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз`яснено, що припинення трудового договору за пунктом 6 статті 36 КЗпП України при відмові працівника від продовження роботи зі зміненими істотними умовами праці може бути визнане обґрунтованим, якщо зміна істотних умов праці при провадженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою викликана змінами в організації виробництва і праці (раціоналізацією робочих місць, введенням нових форм організації праці, у тому числі перехід на бригадну форму організації праці, і, навпаки, впровадженням передових методів, технологій тощо).

76. Проведення власником заходів щодо зміни організації виробництва і праці - це виключне повноваження власника. Разом із цим, зміна істотних умов праці може бути визнана законною тільки в тому випадку, якщо доведена наявність змін в організації виробництва і праці.

77. Перелік умов праці, які можна вважати істотними, наведено у статті 32 КЗпП України, до яких, зокрема, належать: система та розмір оплати праці, пільги, режим роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміна розрядів і найменування посад. Наведений перелік не є вичерпним, оскільки істотними можуть вважатися й інші умови праці.

78. Звільнення працівника на підставі пункту 6 частини першої статті 36 КЗпП України у зв`язку із його відмовою від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці не можна відносити ні до звільнення працівника за його ініціативою, ні до звільнення працівника за ініціативою роботодавця. Зазначена підстава припинення трудового договору є окремою самостійною підставою для припинення трудового договору, яка обумовлена відсутністю взаємного волевиявлення його сторін, недосягненням ними згоди щодо продовження дії трудового договору (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року у справі № 761/11887/15-ц)

79. Зміна істотних умов праці відбувається за тією самою посадою, у тій самій установі, де працівник працював до такої зміни. Пропозиція обійняти інші посади не є зміною істотних умов праці. Факт скорочення посади сам по собі виключає звільнення за пунктом 6 частини першої статті 36 КЗпП України, оскільки відсутні передбачені частиною третьою статті 32 КЗпП України обставини. Про визначену частиною третьою статті 32 КЗпП України зміну істотних умов праці та, відповідно, припинення трудового договору за пунктом 6 частини першої статті 36 КЗпП України можливо стверджувати тоді, коли посада працівника не скорочується, а лише змінюються істотні умови праці за цією посадою. Подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11 вересня 2020 року у справі № 215/2330/19, від 11 травня 2021 року у справі № 317/182/19-ц, від 14 вересня 2022 року у справі № 317/181/19.

80. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 582/1001/15-ц зазначено, що зміна істотних умов праці, передбачена частиною третьою статті 32 КЗпП України, за своїм змістом не тотожна звільненню у зв`язку зі зміною організації виробництва і праці, скороченням чисельності або штату працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 цього Кодексу, оскільки передбачає продовження роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, але за новими умовами праці. Таким чином, зміна істотних умов праці може бути визнана законною тільки в тому випадку, якщо буде доведена наявність змін в організації виробництва і праці. Якщо такі зміни не вводяться, власник не має права змінити істотні умови праці.

81. Судом апеляційної інстанції встановлено, що у ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» відбулися зміни в організації здійснення господарської діяльності і праці, про що свідчить наказ від 20 травня 2021 року № 33, яким з 22 липня 2021 року введено в дію нову організаційну структуру товариства, погоджену наглядовою радою товариства (протокол № 7 від 05 травня 2021 року) та затверджену 05 травня 2021 року головою правління товариства, а також новий штатний розпис товариства. Метою впровадження зазначених змін стала раціоналізація матеріальних та трудових ресурсів задля ефективного виконання завдань товариства. В результаті зазначених змін структурний підрозділ ПрАТ «Експортно-кредитне агентство», який очолювала ОСОБА_1 , був перетворений у відділ бухгалтерського обліку і звітності, який підпорядковується управлінню фінансів, посада позивачки була перейменована з начальник управління - головний бухгалтер управління обліку і звітності на головний бухгалтер відділу бухгалтерського обліку і звітності управління фінансів, з відповідною зміною розміру посадового окладу та посадових обов`язків, що свідчить про зміну істотних умов праці

ОСОБА_1 . Відповідач дотримався установленого законом порядку проведення указаних змін та повідомив позивачку за два місяці про зміну умов її праці, необхідність надання згоди на продовження роботи в нових умовах та наслідки відмови від продовження роботи на нових умовах. З огляду на подане у липні 2021 року ОСОБА_1 повідомлення про не згоду з пропозиціями, викладеними у повідомленні про зміну істотних умов праці від 20 травня

2021 року, з клопотанням про проведення з нею розрахунку, наказом

ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» від 21 липня 2021 року № 55-К її було звільнено з посади начальника управління обліку і звітності - головного бухгалтера ПрАТ «Експортно-кредитне агентство», у зв`язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці, з 21 липня 2021 року на підставі пункту 6 частини першої статті 36 КЗпП України, з виплатою вихідної допомоги в розмірі одного середнього місячного заробітку відповідно до статті 44 КЗпП України.

82. Суд апеляційної інстанції надав належну правову оцінку процедурі звільнення позивачки та правильно врахував дотриманням відповідачем вимог чинного законодавства, зокрема щодо наявності правової підстави для звільнення, визначеної трудовим законодавством (пункт 6 частини першої статті 36 КЗпП України), яка є окремою самостійною підставою для припинення трудового договору, обумовленою відсутністю взаємного волевиявлення його сторін, недосягненням ними згоди щодо продовження дії трудового договору, а також дотримання процедури звільнення за указаною підставою та гарантій, передбачених частиною третьою статті 252 КЗпП України, частиною третьою статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», а також статтею 44 КЗпП України.

83. Доводи касаційної скарги щодо невиплати позивачці сум, передбачених пунктом 9.10 трудового договору, не заслуговують на увагу, з огляду на те, що стягнення з відповідача зазначених сум не входило до заявлених

ОСОБА_1 позовних вимог.

84. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції (частина друга статті 400 ЦПК України).

85. Колегія суддів також погоджується із висновками суду апеляційної інстанції щодо відсутності підстав для стягнення з відповідача заявлених позивачкою сум недоотриманої заробітної плати та премії, виходячи з посадового окладу у розмірі 83.90 % від суми посадового окладу керівника ПрАТ «Експортно-кредитне агентство».

86. Відповідно до статті 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

87. У статті 94 КЗпП України передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

88. Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами (частина четверта статті 97 КЗпП України).

89. Про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни (стаття 103 КЗпП України).

90. У статті 29 Закону України «Про оплату праці» зазначено, що при укладанні працівником трудового договору (контракту) роботодавець доводить до його відома умови оплати праці, розміри, порядок і строки виплати заробітної плати, підстави, згідно з якими можуть провадитися відрахування у випадках, передбачених законодавством. Про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення роботодавець повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни.

91. Встановивши, що згідно з умовами укладеного між сторонами трудового договору посадовий оклад ОСОБА_1 становив 21 000,00 грн (пункт 5.1 трудового договору), який було збільшено до 38 000,00 грн на підстав наказу ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» № 35 від 01 липня 2019 року, а заборгованість перед позивачкою із виплати належних їй сум при звільненні, з урахуванням зазначеної ставки посадового окладу, відсутня, суд апеляційної інстанції дійшов загалом правильного висновку про відсутність підстав для стягнення на її користь недоотриманої заробітної плати та премії.

92. Водночас, суд апеляційної інстанції, з урахуванням положень статті 367 ЦПК України, дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для розгляду вимог про встановлення ОСОБА_1 посадового окладу особи, що за посадою виконує функції (посадові обов`язки) головного бухгалтера на рівні не нижчому від 83,90 % до посадового окладу голови правління ПрАТ «Експортно-кредитне агентство».

93. У цьому контексті колегія суддів зауважує, що встановлений позивачці розмір посадового окладу не є нижчим від встановленого державою мінімального розміру, а ОСОБА_1 вільно погоджувалась на такі умови праці при укладенні трудового договору.

94. Згідно з частинами першою-четвертою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

95. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).

96. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

97. В частині доводів касаційної скарги щодо порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає їх необґрунтованими та такими, що не можуть слугувати підставою для скасування оскарженого судового рішення.

98. Зокрема, судом апеляційної інстанції належним чином перевірено надані до апеляційної скарги докази щодо наявності у начальника юридичного управління ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» Бровченка Б. Ю. права на здійснення представництва інтересів відповідача, у порядку самопредставництва юридичної особи (посадова інструкція, трудовий договір, з додатковими угодами до нього, довіреність). Колегія суддів зауважує, що надані як до апеляційної скарги, так і до відзиву на касаційну скаргу документи відповідають положенням частини третьої статті 58 ЦПК України та є достатніми для висновку про наявність у зазначеного представника прав на представництво інтересів ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» у суді.

99. Посилання заявниці на текстуальну недійсність та нікчемність положень трудового договору начальника юридичного управління ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» Бровченка Б. Ю., а також довіреності, виданої на його ім`я, є необґрунтованими, з огляду на презумпцію правомірності зазначених документів. Водночас, їх оспорення не є предметом розгляду справи, яка переглядається в касаційному порядку.

100. Не заслуговують на увагу також доводи касаційної скарги щодо порушення процедури призначення голови правління ПрАТ «Експортно-кредитне агентство», оскільки виходять за межі компетенції суду цивільної юрисдикції та не входять до предмету розгляду справи про захист трудових прав.

101. Доводи касаційної скарги щодо розгляду справи в суді апеляційної інстанції неповноважним складом суду, з посиланням на наявність ймовірних зв`язків між членами колегії суддів та членами правління відповідача, є безпідставними, з огляду на їх недоведеність, а також на не заявлення позивачкою, яка була присутня у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції при оголошенні складу суду та процесуальних прав учасників справи, відводу складу суду із зазначених підстав.

102. З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції правильно визначився із характером спірних правовідносин, надав належну правову оцінку поданим сторонам доказам та дійшов загалом обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

103. Доводи касаційної скарги зазначених висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, значною мірою зводяться до переоцінки доказів, що не належить до компетенції суду касаційної інстанції.

104. Слід зазначити, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палата Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

105. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявниці по суті спору та їх відображення в оскарженому судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду апеляційної інстанції, Верховний Суд виходить з того, що у справі, яка розглядається, сторонам надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків апеляційного суду.

106. Висновки суду апеляційної інстанції, з урахуванням встановлених у цій справі обставин, не суперечать висновкам Верховного Суду, на які посилається заявниця у касаційній скарзі. Підстав для відступу від наведених у касаційній скарзі постанов Верховного Суду не встановлено.

107. Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

108. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Щодо клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду

109. Підстави для передачі справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду визначені статтею 403 ЦПК України.

110. Відповідно до частин третьої-п`ятої статті 403 ЦПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об`єднаної палати, передає справу на розгляд Великої Палати, якщо така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду.

111. Суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об`єднаної палати, передає справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Великої Палати.

112. Суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

113. Виключна правова проблема має оцінюватися з урахуванням кількісного та якісного вимірів. Кількісний ілюструє той факт, що вона наявна не в одній конкретній справі, а у невизначеній кількості спорів, які або вже існують, або можуть виникнути з урахуванням правового питання, щодо якого постає проблема невизначеності. З погляду якісного критерію про виключність правової проблеми свідчать такі обставини, як відсутність сталої судової практики в питаннях, що визначаються, як виключна правова проблема; невизначеність на нормативному рівні правових питань, які можуть кваліфікуватися як виключна правова проблема; необхідність застосування аналогії закону чи права; вирішення правової проблеми необхідне для забезпечення принципу пропорційності, тобто належного балансу між інтересами сторін у справі. Метою вирішення виключної правової проблеми є формування єдиної правозастосовної практики та забезпечення розвитку права.

114. З урахуванням встановлених обставин справи, що переглядається в касаційному порядку, правильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, відповідністю висновків суду апеляційної інстанції сталій судовій практиці Верховного Суду щодо розгляду трудових спорів, пов'язаних із звільненням працівника на підставі пункту 6 частини першої статті 36 КЗпП України, колегія суддів не вбачає підстав, передбачених частиною п`ятою статті 403 ЦПК України, для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

115. Крім того, суперечить положенням статті 403 ЦПК України передача справи колегією суддів Касаційного цивільного суду на розгляд Великої Палати Верховного Суду для відступу від правових висновків, викладених у постановах Касаційного цивільного суду.

116. Наведені ОСОБА_1 у клопотанні доводи щодо передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду не є тими обставинами, що свідчать про виключну правову проблему, необхідність забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики чи наявність підстав для відступу від правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду.

117. Ураховуючи наведене, клопотання ОСОБА_1 про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду задоволенню не підлягає.

Щодо клопотання про постановлення окремої ухвали

118. Відповідно до статті 420 ЦПК України суд касаційної інстанції у випадках і в порядку, встановлених статтею 262 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу.

119. У частині першій статті 262 ЦПК України передбачено, що суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

120. Суд вищої інстанції може постановити ухвалу в разі допущення судом нижчої інстанції порушення норм матеріального або процесуального права, незалежно від того, чи є такі порушення підставою для скасування або зміни судового рішення. Такі самі повноваження має Велика Палата Верховного Суду щодо питань передачі справ на розгляд Великої Палати Верховного Суду (частина десята статті 262 ЦПК України).

121. При вирішенні питання про постановлення окремої ухвали суд має виходити з того, що мають бути виявлені порушення закону. Вирішення питання щодо постановлення окремої ухвали є дискреційними повноваженнями суду і є його правом, а не обов`язком (постанова Верховного Суду від 12 квітня

2018 року в справі № 761/32388/13-ц).

122. Окрема ухвала суду є процесуальним засобом судового впливу на виявлені під час судового розгляду грубі порушення законності, а також причини та умови, що цьому сприяли. Правовими підставами постановлення окремої ухвали є виявлення під час розгляду справи порушень норм матеріального або процесуального права, встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню таких порушень.

123. Аналізуючи наведені ОСОБА_1 підстави для постановлення окремої ухвали, колегія суддів не встановила грубих порушень судом апеляційної інстанції норм процесуального права, які б давали підстави для постановлення окремої ухвали у справі. Доводи заявниці в більшій мірі зводяться до незгоди з ухваленим судовим рішенням суду апеляційної інстанції у справі, прийняття до розгляду апеляційної скарги відповідача, встановленими судом обставинами щодо законності її звільнення на підставі наказу голови правління

ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» ОСОБА_2 . Крім того, встановлення законності процедури призначення виконуючого обов`язки голови правління ПрАТ «Експортно-кредитне агентство» виходить за межі компетенції суду цивільної юрисдикції та не входить до предмету розгляду справи про захист трудових прав.

124. Таким чином у задоволенні клопотання про постановлення окремої ухвали необхідно відмовити.

Керуючись статтями 402, 403, 409, 410, 415, 416, 418, 419, 420 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного суду від 04 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович