Провадження № 2/686/4734/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2023 м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Стефанишина С.Л.,

при секретарі судового засідання Сороці А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Хмельницького цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Приватне акціонерне товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

04 липня 2023 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернулося Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» з позовною заявою до ОСОБА_1 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Приватне акціонерне товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якій позивач просить суд стягнути з останнього завдані збитки в порядку регресу у розмірі 12819,02 грн., а також судовий збір у розмірі 2684 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 41628Га/05АВ відносно транспортного засобу Infiniti, НОМЕР_1 . У відповідності до умов вказаного Договору страхування Позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування. 13.12.2022 року ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Renault, НОМЕР_2 , скоїв зіткнення з автомобілем Infiniti, НОМЕР_1 , внаслідок чого транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Згідно повідомлення про ДТП було встановлено вину відповідача.

Із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернувся ОСОБА_2 та надав всі необхідні документи. На підставі складеного страхового акту ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» здійснило виплату страхового відшкодування згідно страхових актів №ARX3498159 у розмірі 30 942,26 грн.

Цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП, який керував транспортним засобом Renault, НОМЕР_2 , на дату ДТП була застрахована у АТ «СГ «КРАЇНА» згідно полісу ОСЦПВВНТЗ №209747618. АТ «СГ «КРАЇНА» виплатила страхове відшкодування у розмірі 18 123,24 грн. Отже, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить 12 819, 02 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 993, 1187, 1194 ЦК України позивач вказує на те, що у відповідача виникло зобов`язання перед ПрАТ «СК «АРКС» відшкодувати завдані збитки в межах сплаченого позивачем страхового відшкодування страхувальнику останнього, а тому просить задоволити позовні вимоги.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 18.07.2023 року позовну заяву було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду.

11.08.2023 року до суду надійшов відзив на позов, у якому заперечуються позовні вимоги у повному обсязі.

22.08.2023 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача спростовує позицію відповідача.

Також, 07.09.2023 року до суду надійшли письмові заперечення від представника відповідача Козіка Д.О.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, в позовній заяві представника позивача вказав про розгляд справи без його участі.

Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності.

Представник третьої особи в судове засідання також не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належними чином, причини неявки до суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що 13.12.2022 року ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Renault, НОМЕР_2 , скоїв зіткнення з автомобілем Infiniti, НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Згідно Повідомлення про ДТП від 13.12.2022 року було встановлено вину відповідача.

21.06.2022 року між ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 41628Га/05АВ відносно транспортного засобу Infiniti, НОМЕР_1 . У відповідності до умов вказаного Договору страхування Позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування.

Вартість відновлюваного ремонту автомобіля марки «Infiniti», д.н.з. НОМЕР_1 , становить 30942,26 грн., що підтверджується даними ремонтної калькуляції №1.003.22.0 від 16.12.2022 року.

14.12.2022 року ОСОБА_2 звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку. На підставі поданої заяви та наданих потерпілою особою документів було складено страховий акт.

Зі змісту складеного страхового акту №ARX3498159 від 26.12.2022 року, розрахунку страхового відшкодування та платіжного доручення №939171 від 27.12.2022 року вбачається, що ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 30 942,26 грн.

Цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП, який керував транспортним засобом Renault, д.н.з. НОМЕР_2 , на дату ДТП була застрахована у ПрАТ «Страхова група «ТАС» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-209747618, відповідно до умов якого страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну складає 130 000 грн.

Згідно платіжної інструкції №319420 від 20.02.2023 року АТ «СГ «ТАС» виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 18 123,24 грн.

З метою врегулювання спірної ситуації 07.04.2023 року позивачем на адресу відповідача ОСОБА_1 було надіслано заяву (претензію) про виплату страхового відшкодування, на яку відповідачем 22.04.2023 року було надано письмову відповідь.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У статті 1187 ЦК України закріплено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).

Зазначені спірні правовідносини також регулюються Законом України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»(далі - Закон №1961-IV), який є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У вказаному Законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пункти 1.4, 1.7 статті 1).

Відповідно до ст. 29 Закону № 1961-IV, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 цього Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Так, Велика Палата Верховного Суду у вищезазначеній постанові вказала, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, шо згідно із цим договором або Законом №1961-ІV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

При цьому, в постанові від 04 липня 2018 року Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, сформульованого Верховним Судом України в постанові від 23 грудня 2015 року у справі №6-2587цс15, відповідно до якого страховик, який виплатив потерпілому страхове відшкодування, має право пред`явити вимоги до винної особи або її страховика.

Також, Постановою Великої Палати Верховного Суду від 22.02,2022 у справі №201/16373/16-ц було зроблено наступний правовий висновок: «Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-ІV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладення обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961- IV).»

Окрім того, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц вказано, що у разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавана шкоди у порядку, передбаченому Законом. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавана шкоди замість останнього. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом № 1961-ІV у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 16.11.2022 №335/2566/18; від 09.11.2022 № 212/7628/21; від 17.08.2022 №752/11128/18; від 06.07.2022 №442/3107/21; від 29.06.2022 № 489/4987/19; від 08.06.2022 № 757/20129/16-ц; від 25.05.2022 № 503/1597/16-ц; від 18.05.2022 № 686/24364/17; від 14.04.2022 № 205/7747/18.

Згідно з п. 1.8. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховий поліс - це єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору.

Станом на момент ДТП, що сталася 13.12.2022 року, цивільно-правова відповідальність Відповідача ОСОБА_1 була застрахована на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (страхового полісу).

Відповідно до зазначеного полісу страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну складає сто тридцять тисяч гривень, тобто розмір завданої шкоди у сумі 30 942,26 грн. не перевищує ліміт відповідальності страховика.

Суд звертає увагу на те, що обставини, за яких у страховика ПрАТ «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування згідно із договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, яким застрахована відповідальність відповідача, відсутні, що підтверджується також частковою оплатою страхового відшкодування у розмірі 18123,24 грн.

Згідно ст. 81 ч.1, 6 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно правової позиції Великої Палати ВС від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц, непред`явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів щодо наявності умов для стягнення шкоди з відповідача, цивільно-правова відповідальність якого застрахована, а не із страховика.

Суд вважає, що у даному випадку відсутні умови, за яких обов`язок з відшкодування шкоди покладається на особу, яка її завдала. Натомість обов`язок з відшкодування завданої відповідачем шкоди має покладатися саме на страховика ПрАТ «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС», а позивач не позбавлений права заявити вимоги до страховика як належного відповідача, з вимогою про сплату залишку суми відшкодування.

Окрім того, матеріали справи не містять доказів звернення позивача до страховика щодо сплати залишку суми завданої шкоди.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що обов`язок по сплаті суми недоплаченої страхового відшкодування у розмірі 12 819,02 грн. покладається на страховика ПрАТ «СГ «ТАС», а не страхувальника ОСОБА_1 , а тому в задоволенні позовних вимог ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» слід відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору не підлягають відшкодуванню, так як в позові відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 6, 22, 81, 979, 1166, 1187, 1194 ЦК України, ст.ст. 2, 81, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

ухвалив:

В задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Приватне акціонерне товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з часу складання повного судового рішення до Хмельницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.Л. Стефанишин