Справа № 217/142/23
Провадження № 2/217/43/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2023 року Авдіївський міський суд Донецької області в складі:

головуючий суддя Пронін С.Г.

за участю секретаря Гордієнко І.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визначення місця проживання дитини. Вимоги позову обґрунтовані наступним. 13.06.2014 позивач зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час з відповідачем припинені шлюбні відносини та шлюб розірвано. Позивач з дитиною зареєстровані у спільній квартирі сторін, яку вони придбали у період шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 . Втім, з грудня 2021 року, через перешкоди, які чинить їм відповідач у проживанні (сварки, лайки, тощо) позивач з дитиною мешкають окремо в орендованій квартирі. На даний час малолітній ОСОБА_5 перебуває на повному утриманні позивача та мешкає разом з нею у квартирі АДРЕСА_2 на підставі договору оренди від 30.09.2022. Квартира обладнана всім необхідним для комфортного проживання, дитина має окреме спальне місце, місце для навчання, в квартирі наявні всі соціально-побутові зручності. Син позивача ОСОБА_5 навчається у спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів № 82 ім. Т.Г. Шевченка з поглибленим вивченням англійської мови Шевченківського району м. Києва, додатково займається з репетитором, відвідує з 2020 року IT Академію Contact, має належне медичне обслуговування у приватних та комунальних закладах, щороку відпочиває за кордоном. Позивач працевлаштована, зареєстрована, як ФОП з 07.07.2022, має стабільний дохід, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягувалась, за місцем проживання характеризується позитивно. Позивач не чинить жодних перешкод відповідачу у спілкуванні та вихованні їх малолітньої дитини ОСОБА_5 . Вважає, що визначення місця проживання малолітньої дитини - ОСОБА_5 разом з позивачем за рішенням суду буде сприяти правовій визначеності дитини, відповідатиме її інтересам та дозволить позивачу в умовах воєнного стану оперативно вирішувати витання відносно дитини (надання екстреної медичної допомоги, реєстрацію місця проживання/перебування дитини, тощо). Тому, позивач просила суд визначити місця проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з нею та стягнути з відповідача судові витрати, які складаються з суми судового збору у розмірі 1073,60 грн., та витрат на правову допомогу у розмірі 20000 грн.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним у позові, крім того суду пояснила, що на даний час вона перебуває з дитиною у відпустці у Польщі, про що повідомляла відповідача, вона пропонувала відповідачу укласти нотаріальний договір, у якому визначити місце проживання дитини та порядок участі відповідача у спілкуванні та вихованні дитини, але домовитись з відповідачем не вдалось, оскільки останній постійно змінює свою позицію. Просила позов задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення аналогічні викладеним у позові. Також надала суду відповідь на відзив в якій вказала, що незважаючи на проживання малолітнього ОСОБА_5 разом із позивачем, між сторонами на даний час є спір про визначення місця проживання дитини, оскільки позивач після припинення спільного проживання з відповідачем неодноразово пропонувала останньому укласти нотаріальний договір, де визначити місце проживання дитини та режим участі відповідача у вихованні дитини, на що відповідач категорично відмовився. Фактичне проживання дитини разом з позивачем, необхідність оперативно реагувати на будь-які питання, пов`язані з навчанням дитини, її оздоровленням вимагають правового визначення місця проживання дитини, що спрямовано саме на забезпечення найкращих інтересів самої дитини. Відповідач постійно змінює свою думку щодо місця проживання дитини, вказуючи, що у нього кращі умови і дитині варто проживати з ним. Жодних доказів щодо чинення відповідачу з боку позивача перешкод у спілкуванні з дитиною стороною відповідача не надано. Зазначила, що докази понесених витрат на правову допомогу будуть надані суду після ухвалення судового рішення у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Просила позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином через свого представника. Надав суду відзив на позов, у якому вказав, що він заперечує проти підстав позову та частини позовних вимог з мотивів їх необґрунтованості та невідповідності дійсним обставинам справи. Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 15.11.2022 шлюб сторін розірвано. Починаючи з моменту припинення шлюбних відносин позивач разом з дитиною мешкають окремо, жодного спору з приводу місця проживання дитини у сторін не було та на даний час немає. В свою чергу позивач чинить відповідачу перешкоди у спілкуванні з дитиною, оскільки дитина тривалий час мешкала у батьків позивача та проживає з ними практично весь час на канікулах, що позбавляє відповідача можливості вільно бачитися з дитиною. Спроби відповідача домовитись з позивачем успіху не мали. Відповідач жодним чином не заперечує щодо проживання малолітньої дитини - ОСОБА_5 разом з позивачем за умови повного забезпечення усіх потреб дитини та можливості батька приймати участь у житті дитини. Також відповідач після розлучення приймає участь у матеріальному забезпеченні дитини, сплачує аліменти, оплачує відпочинки дитини за кордоном, сплачує рахунки за навчання дитини. Вимоги щодо стягнення судових витрат відповідач вважає безпідставними, оскільки позивач зловживає правом та даний позов є завідомо безпідставним та необґрунтованим, має штучний характер. Розмір судових витрат є значно завищеним та недоведеним. Враховуючи, що між сторонами відсутній спір про визначення місця проживання дитини, просив суд закрити провадженні у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Представник відповідача у судовому засіданні не заперечував щодо позовних вимог про визначення місця мешкання дитини, разом з тим, не погоджується щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у заявленому позивачем розмірі.

Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду висновок органу опіки, згідно якого Орган опіки та піклування рекомендує врегулювати сімейні відносини сторін за домовленістю (договором), що забезпечить найкращі інтереси дитини.

Суд, заслухавши позивача та представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 13 червня 2014 року, який рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15 листопада 2022 року було розірвано.

Відповідно до свідоцтва про народження від 23.08.2014, ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками якого є: батько ОСОБА_4 , мати ОСОБА_1 .

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 08 лютого 2023 року, яке змінено постановою Київського апеляційного суду від 02 червня 2023 року, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/10 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.06.2022 і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно копії паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 та довідки про реєстрацію місця проживання № 80878648 від 08.06.2022, позивач ОСОБА_1 , та її син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 з 02.03.2020.

З договору оренди від 30.09.2022 встановлено, що позивач ОСОБА_1 орендує квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно довідки б/н КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Демидівської селищної ради, малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримує медичні послуги на підставі декларації, укладеної 10.02.2022. На прийом до лікаря супроводжує мати дитини ОСОБА_1 , яка цікавиться станом здоров`я дитини, отримує поради та рекомендації у очному та дистанційному режимі, контролює їх виконання.

Відповідно до характеристики № 01-41/34 від 20.06.2022, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відвідував КДНЗ (ясла-садок) № 423 Шевченківського району міста Києва протягом вересня 2017 - травня 2020 років. За інформацією наданої вихователем групи, обоє батьків брали участь у дошкільному житті дитини. Мати ОСОБА_1 брала більш активну участь, спілкувалася з вихователями та педагогами закладу щодо успіхів дитини, оперативно реагувала на рекомендації та вимоги до освітнього процесу, систематично приводила та забирала дитину, постійно відвідувала дитячі свята та ранки.

Згідно характеристик Спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 82 ім. Т.Г. Шевченка з поглибленим вивченням англійської мови Шевченківського району м. Києва, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається у школі з вересня 2020 року (учень 4-В класу), закінчив третій клас. У освітній діяльності проявляє успіхи, обов`язкові результати навчання та характеристики особистих досягнень сформовані. Учень завжди охайний, має все необхідне для навчання. Батьки цікавляться навчанням та вихованням дитини, тримають контакт з вчителями та батьками класу. Забирає учня додому переважно мати ОСОБА_1 , інколи батько ОСОБА_4 .

Відповідно до договору № 04 від 26 липня 2023 року, ОСОБА_1 уклала з ТОВ «Центр освіти «Оптіма» договір про надання освітніх послуг малолітній дитині ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно якого ТОВ «Центр освіти «Оптіма» взяло на себе зобов`язання за рахунок коштів ОСОБА_1 надати освітні послуги, а саме дистанційне навчання учня в 4-12 класах, відповідно до державного стандарту загальнообов`язкової середньої освіти, у визначений договором час та у відповідності до Програми навчання. Вартість навчання згідно додатку до договору від 26.07.2023 становить 13700 грн. за період з 01.09.2023 по 31.05.2024.

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та податкової декларації ФОП, ОСОБА_1 є фізичною-особою підприємцем, отримує дохід.

Згідно витягу № ВР-001169802, довідки № 479977 від 29.06.2023, довідки № 061/203/1-0 № 168 від 29.06.2023 ОСОБА_1 на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягувалась.

Як вбачається з до акту оцінки потреб сім`ї Шевченківського районного у м. Києві центру соціальних служб № 470/23 від 01.08.2023, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та малолітня дитина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживають за адресою: АДРЕСА_2 . Сім`я проживає у орендованій 1 кімнатній квартирі-студії, базові потреби дитини повністю забезпечені, у дитини є окреме ліжко, одяг та взуття відповідно до сезону, облаштоване місце для навчання, є гаджети для навчання. Продукти для приготування їжі в наявності.

Згідно висновку оцінки потреб сім`ї № 299/23 від 01.08.2023, малолітня дитина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживають разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2 . Базові потреби дитини задоволені в повному обсязі. Батько дитини проживає окремо, мати здатна долати складні життєві обставини самостійно, родина має підтримку рідних.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації № 109-5529 від 12.09.2023, орган опіки та піклування, керуючись інтересами дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , враховуючи при цьому сталі родинні зв`язки, місце навчання, дотримуючись балансу інтересів між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах рекомендує врегулювати сімейні відносини за домовленістю (договором), що забезпечить найкращі інтереси дитини.

Частиною третьою ст. 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Стаття 9 Конвенції про права дитини зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою та десятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Отже, при розгляді справ щодо визначення місця проживання дитини суди, насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), які стосуються застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР.

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», рішення від 11липня 2017 року у справі «М. С. проти України»).

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі й на рівне виховання батьками. У § 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім - права батьків.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Частиною першою статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо.

Відповідно ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до частини 4 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Судом встановлено та не заперечується сторонами у справі, що після розірвання шлюбу, позивач ОСОБА_1 разом з малолітньою дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мешкають окремо від відповідача та на даний час проживають у квартирі, яку орендує позивач.

Мати дитини - ОСОБА_1 опікується дитиною, приділяє багато уваги її розвитку, навчанню, оздоровленню. Крім того, позивач працевлаштована, є фізичною особою-підприємцем, має стабільний офіційний дохід, має житло, яким користується на законних підставах, займається вихованням, навчанням дитини, забезпечує необхідними побутовими умовами для її розвитку, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягувалась.

Відповідач не заперечує щодо проживання дитини разом із матір`ю, втім заявляючи клопотання про закриття провадження у справі, вважає, що у даній справі відсутній предмет спору.

Суд не погоджується з позицією відповідача щодо відсутності предмету спору та необхідності закриття провадження у справі з цих підстав з огляду на наступне.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2020 року у справі № 638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21) зроблено висновок, що «закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи. Пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Поняття юридичного спору має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття спір про право (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття спору про право має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення. Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань».

Натомість у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19-ц (провадження № 61-1807св20) вказано, що «надання органом опіки та піклування, висновку про доцільність визначення місця проживання дітей з матір`ю не свідчить про те, що між сторонами відсутній спір. Відсутність заперечень з боку відповідача щодо проживання дитини разом із позивачем не дає підстав стверджувати про відсутність предмета спору у справі».

Під час судового розгляду встановлено, що незважаючи на те, що малолітня дитини на час розгляду справи фактично мешкає з позивачем, сторони спільної мови з приводу місця мешкання дитини не знайшли, не вирішили у позасудовому порядку це питання, ані через органи опіки та піклування, ані шляхом укладання відповідного договору, отже відсутність заперечень з боку відповідача щодо проживання дитини разом з матір`ю на час розгляду справи не дає суду підстав для висновку про відсутність предмету спору у даній справі.

Суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування щодо рекомендації сторонам врегулювати сімейні відносини за домовленістю (договором), що забезпечить найкращі інтереси дитини, оскільки з тих, чи інших причин сторони не врегулювали спірні правовідносини у досудовому порядку, тому позивач і вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Так, у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

Право на справедливий судовий розгляд також закріплено Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (частина 1 статті 6). Право на справедливий судовий розгляд охоплює і право кожного на доступ до правосуддя.

Таким чином, оцінюючи надані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст. 51 Конституції України, ст.ст. 7, 19, 141, 160-161 СК України, ст. 29 ЦК України, ст.ст. 11, 14 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 10, 12, 13, 81, 137, 141, 263-268, 273 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адерсою: АДРЕСА_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 10 жовтня 2023 року.

Суддя Авдіївського міського

суду Донецької області С.Г. Пронін