КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
єдиний унікальний номер справи: №752/4713/22
номер провадження №22-ц/824/605/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Білич І.М.

суддів Мостова Г.І., Слюсар Т.А.

секретаря Рагушіній І.В.

за участі: представника позивача - адвоката Зурнаджи Є.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Голосіївського районного суду міста Києва Машкевич К.В.,

у цивільній справі №752/4713/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и л а:

У травні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 за результатами розгляду якого, просила розірвати шлюб, зареєстрований між ними 02 червня 2007 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначаючи, що з 02 червня 2007 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 , від якого, сторони мають дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак, спільне життя з відповідачем не склалося та шлюбні стосунки з вересня 2021 року фактично припинені. З вказаного часу, сторони проживають окремо та не мають взаємних прав та обов`язків. Діти проживають з позивачем. Вказуючи, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам, на примирення не згодна.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2022 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Шлюб, зареєстрований 02 червня 2007 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві за актовим записом №635 між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 розірвано.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу за результатами розгляду якої, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначаючи, що позовна заява і рішення суду містять обставини, які насправді не відповідають дійсності, наведені формальні доводи, які не мають нічого спільного із дійсними обставинами справи. Вказуючи, що за період шлюбу у подружжя склалися хороші, справжні сімейні відносини, які ґрунтуються на повазі та любові. Твердження у позовній заяві, що діти проживають разом з матір`ю окремо не відповідає дійсності, оскільки до 24 лютого 2022 року проживали разом, станом на сьогоднішній день дійсно дружина з дітьми виїхала за кордон, але виключно з підстав загрози життю та здоров`ю дітей. Вказуючи, що ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 22 липня 2022 року у справі № 752/8585/22 відкрито провадження у справі про розірвання шлюбу між сторонами, що є порушенням вимог подання позовної заяви, а відтак, рішення у даній справі (№ 752/4713/22) не могло бути прийнято, зважаючи на існування іншого позову з таким же самим предметом та підставами. Також, позов був поданий не уповноваженою особою, адже, позивач не перебувала в Україні виїхавши за кордон, а тому не могла підписати жодної угоди із представником.

Відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

У судовому засіданні представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а рішення суду без змін.

Скаржник до суду апеляційної інстанції не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у встановленому законом порядку.

Колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутність осіб, що не з`явилися в силу вимог передбачених положеннями ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судом при розгляді справи встановлено, що 02 червня 2007 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 28 квітня 2022 року (а.с. 04).

Згідно свідоцтва про народження від 09 липня 2011 року, ІНФОРМАЦІЯ_3 у ОСОБА_1 та ОСОБА_6 народилась донька ОСОБА_7 (а.с. 05).

Згідно свідоцтва про народження від 06 вересня 2008 року, ІНФОРМАЦІЯ_4 у ОСОБА_1 та ОСОБА_6 народилась донька ОСОБА_8 (а.с. 06).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції взявши до уваги категоричну позицію позивача з приводу розірвання шлюбу та її небажання продовжувати шлюб, виходячи з рівноправ`я шлюбного союзу, вважав що сім`я сторін розпалася та поновлена бути не може.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон який їх регулює, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч.1 ст.24 СК України).

Частинами 3, 4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ч.2 ст.104 та ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України.

За змістом ч.3 ст.109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ч.1 ст.110, ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у рішення суду у справі про розірвання шлюбу, зокрема, має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім`ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС.

Таким чином, шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просила розірвати шлюб укладений між сторонами, посилаючись на те, що з вересня 2021 року шлюбні відносини між ними фактично припинені. З вказаного часу, сторони проживають окремо та не мають взаємних прав та обов`язків. Подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції взявши до уваги категоричну позицію позивача з приводу розірвання шлюбу та її небажання продовжувати шлюб, виходячи з рівноправ`я шлюбного союзу, вважав що сім`я сторін розпалася та поновлена бути не може.

Звертаючись з апеляційною скаргою, відповідач посилався на те, що за період шлюбу у подружжя склалися хороші, справжні сімейні відносини, які ґрунтуються на повазі та любові. На сьогоднішній день, дійсно дружина з дітьми виїхала за кордон, але виключно з підстав загрози життю та здоров`ю дітей.

Відповідач вважав, що сімейні стосунки між сторонами можна зберегти, у зв`язку з чим, ним було заявлено клопотання про надання строку для примирення.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 травня 2023 року клопотання відповідача задоволено та надано сторонам строк для примирення тривалістю два місяці.

За вказаний час, письмові пояснення сторін з яких би вбачалося, що сторони примирилися та розірвання шлюбу суперечитиме їх інтересам, до суду апеляційної інстанції не надходили.

Відповідач у судове засідання не з`явився, жодних пояснень щодо примирення з позивачем, не надав.

В той же час, згідно наданих у судовому засіданні пояснень представника позивача, шлюбні відносини між сторонами припинилися з вересня 2021 року. Позивач з дітьми виїхала за кордон ще до 24 лютого 2022 року. Позивач обізнана з матеріалами даної справи, не має бажання поновити шлюб та наполягає на його розірванні.

З вказаного вбачається, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, а відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для його розірвання.

При цьому, доводи апеляційної скарги в частині того, що позивач з дітьми виїхала за кордон після 24 лютого 2022 року, виключно з підстав загрози життю та здоров`ю дітей, не ґрунтується на матеріалах справи.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що позову поданий не уповноваженою особою, адже, позивач не перебувала в Україні виїхавши за кордон, а тому не могла підписати жодної угоди із представником, колегія суддів відхиляє, оскільки позовна заява в інтересах ОСОБА_2 підписана адвокатом Зурнаджи Є.Є. На підтвердження повноважень, адвокатом долучено до позовної заяви свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, ордер та договір № 25/04-22 про надання правничої допомоги від 25 квітня 2022 року, укладений між АО «Зурнаджи та Партнери» та ОСОБА_2 , що містить підпис останньої. Доказів на підтвердження того, що підпис у договорі від імені ОСОБА_2 проставлено іншою особою, матеріали справи не містять. Докази на підтвердження того, що після виїзду за кордон, позивач жодного разу не поверталася до України, матеріали справи не містять.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що суд не міг прийняти до розгляду даний позов (справа № 752/4731/22), оскільки ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 22 липня 2022 року відкрито провадження у справі № 752/8585/22 про розірвання шлюбу між тими самими сторонами, з тим же предметом та підставами, колегія суддів також відхиляє, оскільки згідно відомостей із сайту Судова влада України, позовну заяву у справі № 752/8585/22 позивачем подано до суду вже після відкриття провадження у даній справі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування на підставі доводів викладених у апеляційній скарзі немає.

Керуючись ст.ст. 368, 372, 374, 375, 381-384, 387 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 вересня 2023 року.

Суддя-доповідач:

Судді: