Справа № 614/794/21
Провадження № 2/535/630/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2023 року смт Котельва

Котелевський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Гуляєвої Г.М.,

з секретарем судового засідання Міняйло О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 до Борівської селищної ради Харківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Головне управління Держгеокадастру у Харківській області про поновлення процесуального строку на звернення до суду за захистом порушеного земельного права; про поновлення порушеного права на отримання земельної частки (паю), визнання права на отримання земельної частки (паю);-

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 в особі представника позивача ОСОБА_4 звернувся до Борівського районного суду Харківської області з позовом до Борівської селищної ради Харківської області про поновлення процесуального строку на звернення до суду за захистом порушеного земельного права; про поновлення порушеного права на отримання земельної частки (паю), визнання права на отримання земельної частки (паю).

В обгрунтування своїх позовних вимог зазначив, що відповідно до Державного акту на право колективної власності на землю серія ХР №05-10-000247 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 включені до списку громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства Правда, які мали право на отримання земельних часток (паїв) із земель колишнього КСП, проте, сертифікати на право на земельну частку (пай) ними не були отримані.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, що підтверджуєтся

свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 виданого Ізюмським відділом реєстрації актів

щвільного стану в Ізюмському районі Харківської області, Східного міжрегіонального

управління Міністерства Юстиції (м. Харків).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 , що підтверджуєтся свідоцтвом

свідолцтвом про смерть серія НОМЕР_2 виданого Борівським районним віділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Харків).

У подальшому рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 13.09.2021 року було встановлено, що ОСОБА_3 є онуком ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та рідним племінником ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 . Інших родичів у померлих не було.

Право на земельну частку (пай) мають члени КСП, сільськогосподарського

кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які

раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу

товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної

власності на землю.

Право на земельну частку (пай) мають члени КСП, сільськогосподарського

кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 24 постанови Пленуму Верховного

суду України від 16 квітня 2004 року №7 Про практику застосування судами земельного

законодавства при розгляді цивільних справ, член колективного сільськогосподарського

підприємства (далі- КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право

колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього

акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК

у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Згідно ухвали ВССУ від 27.08.2014 р. по справі № 6-12823св14 право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання с/г підприємством державного акта про право колективної власності, в якому ця особа вказана як така, що має право на земельну частку (пай). Це право є непорушним та підлягає захисту без обмеження строком позовної давності.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців ).

Тому позивач вимушений був звернутись до суду з вищезазначеним позовом.

Ухвалою Борівського районного суду Харківської області від 01.11.2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Борівського районного суду Харківської області від 25.11.2021 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_4 про витребування доказів.

Ухвалою Борівського районного суду Харківської області від 05.01.2022 року відкладено підготовче судове засідання, та задоволено клопотання представника позивача про виключення відповідача та третьої особи зі складу учасників справи задоволено частково.

20.01.2022 року до Борівського районного суду Харківської області надійшла уточнена позовна заява про збільшення позовних вимог від представника позивача ОСОБА_4 .

Ухвалою Борівського районного суду Харківської області від 21.01.2022 року прийнято заяву представника позивача ОСОБА_4 про збільшення позовних вимог.

Ухвалою Борівського районного суду Харківської області від 02.02.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання.

Розпорядженням голови Верховного Суду №10/0/9-22 від 16.03.2022 року Котелевському районному суду Полтавської області визначено територіальну підсудність справ Борівського районного суду Харківської області та Дергачівського районного суду Харківської області.

Відповідно до частини 7 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» відповідне рішення є підставою для передачі усіх справ, які перебували на розгляді суду, територіальна підсудність якого змінюється.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючим по справі суддю Гуляєву Г.М.

22.06.2023 року ухвалою судді Котелевського районного суду Полтавської області справу прийнято до свого провадження та призначено судове засідання.

Позивач ОСОБА_3 та представник позивача ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, в матеріалах справи міститься письмова заява представника позивача, в якій він просив розгляд справи провести у його відсутність, позов підтримав та просив його задовольнити (а.с.103).

Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надіслали до суду письмові заяви про розгляд справи без участі представників (а.с.117-118, 124-125).

За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, що підтверджуєтся свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 виданого Ізюмським відділом реєстрації актів цивільного стану в Ізюмському районі Харківської області, Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Харків) (а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 , що підтверджуєтся свідоцтвом

про смерть серія НОМЕР_2 виданого Борівським районним віділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Харків) (а.с.8).

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 13.09.2021 року було встановлено факт родинних відносин, що ОСОБА_3 є онуком ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та рідним племінником ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.6).

Відповідно до Державного акту на право колективної власності на землю серія ХР №05-10-000247 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 включені до списку громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства Правда, які мали право на отримання земельних часток (паїв) із земель колишнього КСП, проте, сертифікати на право на земельну частку (пай) ними не були отримані (а.с.9-16).

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельні ділянки, то спадкоємець також не набуває на них права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду, земельну ділянку.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельні ділянки є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому чинним законодавством України порядку.

Відтак, спадкування є формою правонаступництва, що реалізується спадкоємцем в межах обсягу спадкової маси та не включає в себе процесуальні права та обов`язки спадкодавця, які ним не реалізовані за життя.

За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта.

Відповідно до пункту 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку(пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки(паю)в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Суд звертає увагу на те, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) або сертифікат було втрачено.

Крім того, за змістом статей 256, 267 ЦК України суд може відмовити в позові через сплив без поважних причин строку звернення до суду лише в тому разі, коли позов є обґрунтованим.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 925/756/19 (провадження № 12-40гс20) зроблено висновок, що «строк, у межах якого пред`являється позов як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу), ЦК України визначено як позовна давність (стаття 256 цього Кодексу). Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), перебіг якої відповідно до частини першої статті 261 цього ж Кодексу починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Отже, перебіг позовної давності обчислюється з моменту, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 74 ГПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, має довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше».

Відповідач Борівська селищна рада Харківської області подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити ОСОБА_3 у задоволені позовних вимог в повному обсязі, та зазначила, що Державний акт на право колективної власності на землю КСП "Правда" отримало 29.12.1995 року, а з позовом до суду за захистом свого порушеного права позивач звернувся у 2021 році. Позивач на протязі тривалого часу, з моменту відкриття спадщини, мав змогу визначитися з позовними вимогами, та вчасно подати до суду позовну заяву для захисту свого порушеного права. В питанні розпаювання земель членами колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства на той час, на думку Борівської селищної ради, були обізнані всі. Процедура паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям є загальновідомою, тому відповідно до ст.80 ЦК УРСР закінчення строку позовної давності до пред`явлення позову є підставою для відмови в позові (а.с.26-27).

Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Відповідно до абз. 3 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» судам роз`яснено, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до відповідачів у спорі, які заявляють про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2018 року у справі № 369/6892/15-ц).

Отже, правила про позовну давність мають застосовуватись лише тоді, коли буде доведено існування самого суб`єктивного права. У випадку відсутності такого права або коли воно ніким не порушено, в позові має бути відмовлено не з причин пропуску строку позовної давності, а в зв`язку з необґрунтованістю самої вимоги.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення процесуального строку на звернення до суду за захистом порушеного земельного права та про поновлення порушеного права на отримання земельної частки (паю), оскільки позивач не надав належних, допустимих та достатніх доказів, які б свідчили про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання заяви у межах передбаченого законодавством строку. При цьому, обставини, на які посилався позивач на переконання суду, не є поважними причинами пропуску вказаного строку, тобто такими, що унеможливили чи в інший спосіб перешкодили йому вчасно реалізувати своє право на подання заяви про прийняття спадщини, а відтак не можуть бути визнаними об`єктивними перешкодами для здійснення такої дії.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на наведені вище норми права, встановлені фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 до Борівської селищної ради Харківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Головне управління Держгеокадастру у Харківській області про поновлення процесуального строку на звернення до суду за захистом порушеного земельного права; про поновлення порушеного права на отримання земельної частки (паю), визнання права на отримання земельної частки (паю), необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року), ст.ст.256, 267 ЦК України ст.ст.89, 95,258-259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 до Борівської селищної ради Харківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Головне управління Держгеокадастру у Харківській області про поновлення процесуального строку на звернення до суду за захистом порушеного земельного права; про поновлення порушеного права на отримання земельної частки (паю), визнання права на отримання земельної частки (паю) - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в 30-денний термін з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 21.09.2023 року.

Суддя: Г.М. Гуляєва