Постанова

Іменем України

04 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 607/6310/21

провадження № 61-7943св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О. (суддя-доповідач),Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Управління Держпраці у Тернопільській області,

треті особи: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Тернопільській області, Тернопільський обласний Центр медико-соціальної експертизи в особі Психоневрологічної спеціалізованої міжрайонної медико-соціальної експертизи, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 травня 2022 року у складі судді Сливки Л. М.та постанову Тернопільського апеляційного суду від 19 липня 2022 року у складі колегії суддів: Дикун С. І., Парандюк Т. С., Храпак Н. М.,

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до Управління Держпраці у Тернопільській області, треті особи: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Тернопільській області, Тернопільський обласний Центр медико-соціальної експертизи в особі Психоневрологічної спеціалізованої міжрайонної медико-соціальної експертизи, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, про встановлення факту нещасного випадку на виробництві.

Позов мотивований тим, що 22 жовтня 2020 року ОСОБА_1 був прийнятий як тимчасовий працівник на роботу в будівельну компанію «Sisdo Bouw - en timmerwerken» (Королівство Нідерланди) на посаду різноробочого. Він виконував роботи з демонтажу стін та підлоги, теплоізоляції стелі, бетонування підлоги, вивіз будівельного сміття в контейнери тощо. Перед цим 14 жовтня 2020 року державними органами Королівства Нідерланди позивачу надано дозвіл на працю.

26 листопада 2020 року, працюючи на реконструкції будівлі у Нідерландах, позивач виконував роботи з демонтажу теплоізоляції на стелі. Демонтажні роботи проводились за допомогою риштування висотою 2,7 - 3 м. Перебуваючи на риштуванні та виконуючи роботу, позивач змушений був дотягнутися до стелі, внаслідок чого втратив рівновагу та впав на бетонну підлогу.

В зв`язку з падінням позивач отримав черепно-мозкову травму, перелом кісток черепу, забій головного мозку важкого ступеню, субдуральні гематоми, множинні геморагічні крововиливи обох півкуль головного мозку з наявністю стійкого цефалгічного синдрому, амнестичної афазії, помірно вираженого парезу лівої руки, помірно вираженої змішаної атаксії з порушенням функції ходи, хронічної лівобічної післятравматичної сенсоневральної глухоти.

Позивач був доставлений у непритомному стані у відділення невідкладної допомоги в лікарню Елізабет.

Після проходження курсу лікування, з 26 листопада 2020 року по 07 грудня 2020 року він був виписаний з лікарні та 10 грудня 2020 року прибув за місцем свого постійного проживання в м. Тернопіль.

11 лютого 2021 року ОСОБА_1 повторно госпіталізований до Тернопільської обласної клінічної психоневрологічної лікарні, де перебував до 22 лютого 2021 року.

Згідно довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААВ № 211713 від 02 березня 2021 року позивачу встановлено другу групу інвалідності. Причиною інвалідності зазначено загальне захворювання, що не відповідає дійсності та позбавляє його права в майбутньому зарахувати до стажу роботи час перебування на інвалідності у зв`язку із нещасним випадком.

Повноцінне розслідування факту нещасного випадку на виробництві, що стався з позивачем, відповідними державними органами Королівства Нідерланди проведене не було, передбачений законодавством України акт розслідування цього нещасного випадку не складався. Інспекцією з охорони праці Міністерства соціальної політики та зайнятості Нідерландів надано лише лист № 2020111/04 від 11 січня 2021 року про те, що нещасний випадок стався саме на виробництві під час виконання позивачем трудових обов`язків.

22 березня 2021 року позивач звернувся до Управління Держпраці у Тернопільській області із повідомленням про нещасний випадок на виробництві та проханням провести розслідування нещасного випадку.

Листом № 01-05/01/1554 від 03 березня 2021 року відповідач відмовив у проведення розслідування нещасного випадку.

Позивач просив:

встановити факт нещасного випадку на виробництві, який стався з ним 26 листопада 2020 року у приміщенні будівлі, що розташована за адресою: «Sisdo Bouw - en timmerwerken» (Adres:Julianastaat 74, 5121 LS Rijen provancie Noord Brabant Nederland KVK nummer 74069276, Vestigingsnr 93),

визнати причиною інвалідності ОСОБА_1 травму, що була отримана ним 26 листопада 2020 року у приміщенні будівлі за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку із нещасним випадком на виробництві (трудовим каліцтвом).

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 травня 2022 року, яке залишено без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 19 липня 2022 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Тернопільській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Тернопільській області, Тернопільський обласний Центр медико-соціальної експертизи в особі Психоневрологічної спеціалізованої міжрайонної медико-соціальної експертизи, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, про встановлення факту нещасного випадку на виробництві відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що:

вирішення питання про встановлення зв`язку нещасного випадку з виробництвом та складання акту за формою Н-1 належить до виключної компетенції спеціальної комісії. Отже, законодавством визначено порядок встановлення факту нещасного випадку на виробництві, так само як і порядок оформлення актів про нещасний випадок та їх оскарження;

нещасний випадок відбувся із позивачем в іноземній державі, а саме у Королівстві Нідерланди на робочому місці при здійсненні реконструкції будівлі Klokkenberg 31 4836 AZ Breda. При цьому, у матеріалах цивільної справи наявний лист Інспекції Міністерства Соціальної політики та зайнятості Нідерландів, у якому зазначено, що під час розслідування щодо нещасного випадку, який трапився з ОСОБА_1 26 листопада 2020 року на робочому місці: реконструкція будівлі Klokkenberg 31 4836 AZ Breda, інспектори з охорони праці не змогли встановити причинно-наслідкового зв`язку між порушенням Закону про охорону та безпеку праці та нещасним випадком на виробництві, тому, було вирішено, що з приводу цього нещасного випадку буде оформлено лише цей лист;

відповідними органами Королівства Нідерланди не встановлено настання нещасного випадку на виробництві із ОСОБА_1 , позивачем не оскаржувалися дії Інспекції Міністерства Соціальної політики та зайнятості Нідерландів під час проведення ним розслідування нещасного випадку, тому відсутністі визначені законом підстав для задоволення позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції про відмову у позові, оскільки спору щодо травмування ОСОБА_1 в Королівстві Нідерланди із роботодавцем немає, уповноваженими органами Королівства Нідерланди не встановлено настання нещасного випадку, пов`язаного із виробництвом із ОСОБА_1 та оформлено лише лист.Позивачем не доведено і судом не встановлено порушення прав позивача ОСОБА_1 зазначеним ним у даному спорі відповідачем - Управлінням Держпраці у Тернопільській області.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У серпні 2022 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу за підписом представника ОСОБА_2 , у якій просить рішення Тернопільського міськрайонною суду від 04 травня 2022 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 19 липня 2022 року скасувати, постановити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що:

позивач 26 листопада 2020 року, працюючи на реконструкції будівлі у м. Бреда (Нідерланди), отримав виробничу травму. Згідно довідки до акту МСЕК від 02 березня 2021 року ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності. Разом з тим, причиною інвалідності зазначено загальне захворювання, що, на думку позивача, не відповідає дійсності та позбавляє його права в майбутньому зарахувати до стажу роботи час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві та отримати пенсію;

чинним законодавством України не передбачено необхідності складання акту за формою Н-1 для встановлення інвалідності, що настала внаслідок нещасного випадку на виробництві за кордоном. Крім того, будівельна компанія «Sisdo Bouw- en timmerwerken», у якій на момент трудового каліцтва працював позивач, здійснює свою діяльність поза межами України, а отже, вона не уповноважена і не неї не покладався обов`язок на проведення розслідування нещасного випадку та складання акту за формою Н-1 (на відміну від того, як це вимагає законодавство України щодо роботодавців, які здійснюють свою діяльність в України), тому будівельна компанія не залучалась у даній справі в якості відповідача, оскільки між позивачем та нідерландським роботодавцем не виникло трудового спору саме з приводу встановлення факту трудового каліцтва на виробництві. Тому посилання судів першої та апеляційної інстанцій на відсутність акту за формою Н-1 про факт нещасного випадку на виробництві (трудового каліцтва) за кордоном, як підстави у відмови у задоволенні позову, є необґрунтованим і помилковим. Національним законодавством не унормовано, що у разі тимчасового легальною перебування громадян України за кордоном на території держав, з якими не укладено міждержавні договори (угоди) про соціальне забезпечення, то за заявою особи, потерпілої від нещасною випадку на виробництві, МСЕК може заочно прийняти рішення про встановлення інвалідності;

відсутність аналогічного правового регулювання встановлення інвалідності особам - громадянам України, потерпілим від нещасного випадку, які тимчасово легально перебували за кордоном на території держав, з яким не укладені міждержавні договори (угоди) про соціальне забезпечення, ставить цих громадян у нерівні умови з громадянами, які підпадають під дію пункту 5 «Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності», що порушує конституційний принцип рівності у правах, викладений у статтях 21, 24 Конституції України та є дискримінацією та/або соціально-правовою сегрегацією такої частини (групи) громадян України;

відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах. Також, суди належним чином не дослідили листи Інспекції Міністерства Соціальної політики та зайнятості Нідерландів.

Позиція інших учасників справи

У вересні 2022 року Управління Держпраці у Тернопільській області подало відзив на касаційну скаргу за підписом голови комісії з ліквідації Адрійчука В. П.

Відзив на касаційну скаргу мотивований тим, що Управління Держпраці у Тернопільській області не є належним відповідачем, оскільки жодним чином не порушувало прав позивача. Позивачем не зазначено стороною спору роботодавця - компанію «Sisdo Bouw- en timmerwerken», яка знаходиться у Королівстві Нідерланди. Повноваження Управління Держпраці поширюються на територію Тернопільської області. Нещасний випадок стався з позивачем у м. Бреда Нідерланди, а тому не підпадає під дію Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року № 337, оскільки даний порядок розроблений відповідно до статті 22 Закону України «Про охорону праці» і статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». До позову долучено лист Інспекції Міністерства соціальної політики та зайнятості Нідерландів, у якому зазначено, що інспекторами з питань охорони праці було розпочато розслідування щодо нещасного випадку, який трапився з позивачем, та оформлений лише лист. В Управління Держпраці відсутні законні підстави для проведення розслідування нещасного випадку, який трапився із ОСОБА_1 .

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 29 серпня 2022 року відкрито касаційне провадження у справі № 607/6310/21, витребувано справу з суду першої інстанції.

У вересні 2022 року матеріали цивільної справи № 607/6310/21 надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 19 грудня 2022 року відзиви на касаційну скаргу ОСОБА_1 , подані Тернопільським обласним центром медико-соціальної експертизи та Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Тернопільській області, повернуті без розгляду, справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою Верховного Суду від 21 червня 2023 року передано справу № 606/6310/21 на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 31 серпня 2023 року справу № 606/6310/21повернуто на розгляд Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

В ухвалі Верховного Суду від 29 серпня 2022 року зазначено, що касаційна скарга містить передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України підстави для відкриття касаційного провадження (суд апеляційної інстанції в оскарженому судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 822/524/18, від 11 березня 2021 року у справі № 640/23179/19, від 13 лютого 2018 року у справі № 580/122/17, від 20 лютого 2018 року у справі № 576/1724/17, від 20 лютого 2018 року у справі № 679/761/15-а, від 27 лютого 2018 року у справі № 642/3284/17, від 27 лютого 2018 року у справі № 227/2360/17, від 17 грудня 2018 року у справі № 344/12315/16-а та відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах).

Фактичні обставини

Суди встановили, що згідно листа лікарні «Елізабет», складеного 26 листопада 2020 року, перекладеного із нідерландської на українську, ОСОБА_1 поступив у відділення невідкладної допомоги 26 листопада 2020 року. Ймовірність падіння з драбини висотою 1,5 - 2 м. Пацієнта було виявлено в калюжі крові, була зроблена оцінка по ШКГ з показниками ЕЗМ4V4, стан тривоги, при тому відсутня реакція зіниць на світло та їх розширення. В результаті було поставлено діагноз: гостра субдуральна гематома справа.

Із листа лікарні «Елізабет», складеного 26 листопада 2020 року, перекладеного із нідерландської на українську мову, складеного 02 грудня 2020 року, пацієнт М. Демчишин був госпіталізований у відділення інтенсивної терапії з 26 листопада 2020 року до 28 листопада 2020 року, у зв`язку із нейротравмою після падіння з висоти 2 м. 28 листопада 2020 року переведений у відділення неврології для подальшого одужання. Висновок: нейротравма після падіння з драбини висотою 1,5 - 2 м, в тому числі: травматичний субарахноїдальний крововилив (САК) справа, субдуральна гематома (ГСДГ) справа, тимчасові травми з обох сторін. Дифузний набряк та масовий вплив, в зв`язку з субдуральною гематомою (ГСДГ) та місцями травм голови. Численні переломи обличчя зліва: тім`яна кістка, скронева кістка і клівус. Перелом бокової орбітальної стінки зліва, орбітального дна зліва і інфраорбітального каналу. Перелом медіальної стінки і передньої стінки верхньощелепної пазухи зліва, а також сигмоподібної пазухи зліва і завуальованого середнього вуха. Травма в задньому сегменті ока справа з анатомічним походженням. Синусова брадикардія, вегетативна дерегуляція, стосовно пункту 1.

Відповідно листа лікарні «Елізабет», складеного 07 грудня 2020 року, перекладеного із нідерландської на українську мову, ОСОБА_1 був госпіталізований у відділення неврології інтенсивної терапії з 26 листопада 2020 року до 28 листопада 2020 року та з 28 листопада 2020 року до 07 грудня 2020 року. При виписці з лікарні пацієнт прийшов у стан свідомості, був адекватний. Симптоми порушення зору відсутні, стан пацієнта приходить до норми.

Як вбачається із відповіді Інспекції Міністерства Соціальної політики та Зайнятості Нідерландів, у четвер 26 листопада 2020 року інспекторами з питань охорони праці Інспекції Міністерства Соціальної політики та Зайнятості Нідерландів розпочато розслідування щодо нещасного випадку, який трапився з ОСОБА_1 26 листопада 2020 року на робочому місці: реконструкція будівлі Klokkenberg 31 4836 AZ Breda. Про нещасний випадок на робочому місці повідомлена Інспекція з охорони праці 26 листопада 2020 року третьою особою від імені роботодавця. Під час розслідування встановлено, що на момент нещасного випадку ОСОБА_1 працював в компанії «Sisdo Bouw en timmerwerken» як тимчасовий працівник по контракту і під їх наглядом виконував роботи, які складалися з ізоляції простору між балками та прибиранням залишків ізоляційного матеріалу. У певний момент ОСОБА_3 впав, яким чином відбулося падіння інспекторам з охорони праці Інспекції не вдалося встановити. Внаслідок нещасного випадку ОСОБА_1 потрапив до лікарні. Інспектори з охорони праці не змогли встановити причинно-наслідкового зв`язку між порушенням Закону про охорону та безпеку праці та нещасним випадком, який згідно статті 9 частини першої цього закону, повинен бути повідомленим інспекції, та про який йде мова у статті 1 частині третій пункті 1 цього ж закону. Тому було вирішено, що з приводу цього нещасного випадку буде оформлено лише цей лист.

Після виписки із лікарні, ОСОБА_1 повернувся в Україну для продовження лікування.

Згідно виписки з історії хвороби № 1740, виданої комунальним некомерційним підприємством «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня», ОСОБА_4 поступив на лікування 11 лютого 2021 року, дата виписки 22 лютого 2021 року, діагноз: відновний період ЧМТ (26 листопада 2021 року, перелому кісток черепа, забою головного мозку важкого ступеня, субдуральної гематоми справа, множинні геморагічні крововиливи обох півкуль головного мозку). Згідно анамнезу захворювання: вважає себе хворим з 26 листопада 2020 року, коли отримав ЧМТ, перебуваючи на той час в ОСОБА_5 отримав під час падіння з висоти 1,5 - 2 м. Хворий швидкою допомогою був доставлений у відділення невідкладної допомоги в лікарню Елізабет.

Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №211713, ОСОБА_1 01 березня 2021 року вперше встановлено інвалідність другої групи загального захворювання.

Відповідно до пункту 12 висновку - робота в спеціально створених умовах.

22 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Управління Держпраці у Тернопільській області із письмовим повідомленням про нещасний випадок на виробництві, у якому зазначив, що у листопаді 2020 року між ним та компанією «Sisdo Bouw en timmerwerken» (Королівство Нідерланди) укладений тимчасовий трудовий контракт. 26 листопада 2020 року на робочому місці: реконструкція будівлі Klokkenberg 31 4836 AZ Breda, з ним стався нещасний випадок на виробництві, а саме: падіння з риштування, внаслідок якого він отримав численні травми та забої. Згідно довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 АВВ №211713 від 02 березня 2021 року йому встановлено другу групу інвалідності, при цьому, причиною інвалідності зазначено загальне захворювання. З цих підстав просив провести розслідування нещасного випадку, який стався з ним 26 листопада 2020 року та підтвердити факт отримання ним каліцтва (тілесних ушкоджень) на виробництві.

Згідно відповіді від 30 березня 2021 року за № 01-05/01/1554 Управління Держпраці у Тернопільській області повідомило позивача про те, що випадок заподіяння позивачу шкоди здоров`ю в Королівстві Нідерланди не підпадає під дію Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року № 337, оскільки розроблений відповідно до Закону України «Про охорону праці», яким встановлено єдиний порядок організації охорони праці в Україні. Таким чином, Управління Держпраці у Тернопільській області не вправі провести спеціальне розслідування нещасного випадку.

Позиція Верховного Суду

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

У частині першій та другій статті 2 ЦПК України закріплено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

У частині першій статті 11 ЦПК України передбачено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Схожий за змістом висновок зроблений в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 вересня 2022 року у справі № 523/16978/19 (провадження № 61-19765св21), зроблено висновок, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом».

У справі, що переглядається, предметом позову є вимога про встановлення факту нещасного випадку на виробництві, який стався з позивачем у приміщенні будівлі, що розташована в м. Бреда, Королівство Нідерланди, а також визнання причиною інвалідності позивача травму, що була отримана у зв`язку із наведеним вище нещасним випадком.

Позов пред`явлений до Управління Держпраці у Тернопільській області.

Звернення позивача з цим позовом до національного суду, до державного контролюючого органу, компетенція якого розповсюджується лише в межах Тернопільської області, з вимогою встановити факт нещасного випадку на виробництві, що стався під час праці позивача за кордоном, не призведе до реального захисту його порушених прав.

Виплата відшкодування для травмованих на виробництві в Європі призначені працівникам, з яким стався нещасний випадок на виробництві. Реєстрація у фонді автоматична і є обов`язковою при офіційному працевлаштуванні. Цей фонд в кожній країні називається по різному. Працівник також може отримати відшкодування від роботодавця (фірми, на якій працював), або від страхової компанії, в якій були застраховані ризики роботодавця. За кордоном це дуже поширена практика, коли за ризики під час виробничого, будівельного процесу або надання послуг відповідає страхова компанія.

У справі, що переглядається:

суди встановили, що інспекторами з питань охорони праці Інспекції Міністерства Соціальної політики та зайнятості Нідерландів розпочато розслідування щодо нещасного випадку, який трапився з позивачем;

26 листопада 2020 року на робочому місці: реконструкція будівлі Klokkenberg 31 4836 AZ Breda. Про нещасний випадок на робочому місці Інспекцію з охорони праці повідомлено третьою особою від імені роботодавця. Під час розслідування було встановлено, що на момент нещасного випадку позивач працював в компанії «Sisdo Bouw en timmerwerken» як тимчасовий працівник по контракту і під їх наглядом виконував роботи, які складалися з ізоляції простору між балками та прибиранням залишків ізоляційного матеріалу. У певний момент позивач впав, яким чином відбулося падіння інспекторами з охорони праці Інспекції не вдалося встановити. Внаслідок нещасного випадку позивач потрапив до лікарні. Інспектори з охорони праці не змогли встановити причинно-наслідкового зв`язку між порушенням Закону про охорону та безпеку праці та нещасним випадком, який згідно статті 9 частини першої цього закону, повинен бути повідомленим інспекції, та про який йде мова у статті 1 частині третій пункті 1 цього ж закону. Тому, було вирішено, що з приводу цього нещасного випадку буде оформлено лише цей лист;

в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що, отримавши лист від інспекції з охорони праці Міністерства соціальної політики та зайнятості Нідерландів, позивач вчиняв дії для захисту свої прав на отримання відповідних компенсацій від роботодавця безпосередньо чи від страхової компанії, в якій роботодавець застрахував такі ризики.

Працюючи за кордоном, позивач мав усвідомлювати всі ризики, а з настанням нещасного випадку на виробництві - вимагати розслідування, встановлення факту трудового каліцтва та відповідних страхових виплат саме від роботодавця або від страхової компанії, яка відповідає за ризики під час виробничого або будівельного процесу, звертатись у відповідні контролюючи органи на території тієї держави, де позивач отримав травму, оспорювати висновки інспекції з охорони праці, та інше. Звернення до суду з позовом до національного контролюючого органу в сфері охорони праці, при цьому компетентного лише на території Тернопільської області, свідчать про неправильне розуміння та тлумачення позивачем вимог законодавства, при цьому таке звернення не призведе до захисту чи відновлення прав позивача.

Разом з тим, позивач обрав саме такий спосіб захисту та визначив саме такий склад учасників спору, а отже в позові слід відмовити, оскільки позивачем не доведено чим саме Управління Держпраці порушило його права, враховуючи предмет позову. Управління Держпраці в Тернопільській області не є належним відповідачем у цій справі, що є самостійною підставою для відмови в позові, про що правильно зазначено апеляційним судом.

Проте суди першої і апеляційної інстанцій вказали на те, що для підтвердження факту інвалідності, що пов`язана із нещасним випадком на виробництві необхідно мати один з двох документів: або акт форми Н-1 або рішення суду, яке ґрунтується на доказах, що беззаперечно свідчать про факт причинно-наслідкового зв`язку травми із виробництвом, що у спірному випадку відсутні. Також суди зазначили, що позивачем не залучено до участі в справі роботодавця. Згадано про те, що інспекцією Міністерства соціальної політики та зайнятості Нідерландів не встановлено причин-наслідкового зв`язку між порушенням роботодавцем закону про охорону та безпеку праці та нещасним випадком, що трапився з позивачем.

За таких обставин, суди зробили вірний висновок про відмову в задоволенні позовних вимог, але помилилися щодо мотивів такої відмови.

Доводи касаційної скарги стосовно того, що відповідачем вказано Державну службу України з питань праці, оскільки це є єдиний державний орган, який уповноважений встановлювати причину інвалідності, саме до цього державного органу і звернувся позивач із заявою про проведення розслідування та, отримавши відмову, звернувся до суду, зазначивши його відповідачем, є безпідставними, оскільки позивач не оскаржував відмову Управління Держпраці у Тернопільській області, а фактично просив встановити факти, встановлення яких належить до відповідних компетентних органів держави, де стався нещасний випадок.

Касаційна скарга також містить доводи про те, що причиною встановленої інвалідності позивача зазначено загальне захворювання, а тому він звернувся до суду із цим позовом, щоб змінити підстави для встановлення інвалідності, що в майбутньому дасть йому право зарахувати до стажу роботи час перебування на інвалідності у зв`язку із нещасним випадком на виробництві та отримувати пенсію. Такі доводи також не впливають на правильність висновків судів про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивач не позбавлений права оскаржити лист від інспекції з охорони праці Міністерства соціальної політики та зайнятості Нідерландів, вчиняти інші дії для доведення того, що нещасний випадок пов`язаний саме з порушенням роботодавцем законів про охорону праці. При цьому, за доведеності причини інвалідності позивача саме через виробничу травму, комісія МСЕК може переглянути своє рішення щодо причин встановлення інвалідності.

Посилання заявника у касаційній скарзі на постанови Верховного Суду щодо аналогії закону та аналогії права у випадку відсутності закону, який регулює відповідні правовідносини, є безпідставними, оскільки в Україні законодавчо врегульовано права працівників у галузі охорони праці.

З цих же підстав необґрунтованими є посилання заявника на постанову Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18, висновок в якій стосується застосування підходу, який був би сприятливий для особи за наявності правових прогалин в національному законодавстві, оскільки національне законодавство щодо організації охорони праці, проведення розслідування та обліку нещасних випадків на виробництві, не має прогалин та врегульовує всі правовідносини, що можуть виникнути в цій сфері в Україні. Разом з тим, з позивачем стався нещасний випадок під час виконання ним трудових обов`язків в іноземній компаній, за кордоном.

Статтею 53 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що трудові відносини громадян України, які працюють за кордоном, регулюються правом України в разі, якщо: 1) громадяни України працюють у закордонних дипломатичних установах України; 2) громадяни України уклали з роботодавцями - фізичними або юридичними особами України трудові договори про виконання роботи за кордоном, у тому числі в їх відокремлених підрозділах, якщо це не суперечить законодавству держави, на території якої виконується робота; 3) це передбачено законом або міжнародним договором України.

Суди встановили, що позивач працював за контрактом, укладеним з іноземною компанією, яка зареєстрована в Королівстві Нідерланди. Аналіз нормативно-правової бази з питань здійснення міжнародного правового співробітництва між Україною та Королівством Нідерланди дає підстави зробити висновок про те, що жодним міжнародним договором не передбачено вирішення трудових правовідносин (в тому числі щодо трудового каліцтва), що виникли на території Королівства Нідерланди за законодавством України.

Таким чином, працевлаштовуючись на роботу в іншій країні, в іноземну компанію, позивач мав усвідомлювати, що в разі виникнення будь-якого трудового спору, його вирішення буде відбуватись на території та за законодавством тієї країни, в якій цей спір виник.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (частина третя статті 400 ЦПК України).

З урахуванням висновків щодо застосування норм права, викладених у постанові Верховного Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 вересня 2022 року у справі № 523/16978/19 (провадження № 61-19765св21) колегія суддів вважає, що касаційну скаргу належить задовольнити частково, судові рішеннязмінити, виклавши їх мотивувальні частини в редакції цієї постанови.

Оскільки судові рішення змінені лише в частині мотивів їх прийняття, підстави для розподілу судового збору відсутні.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 травня 2022 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 19 липня 2022 року змінити, виклавши їхні мотивувальні частини в редакції цієї постанови.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук