21.09.2023 Єдиний унікальний номер 205/1851/23
Єдиний унікальний номер судової справи 205/1851/23
Номер провадження 2/205/1290/23
РІШЕННЯ

іменем України

21 вересня 2023 року

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого судді Остапенко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Заславської В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі цивільну справу № 205/1851/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , Соборний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м.Дніпрі Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про визнання батьківства,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , Соборний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м.Дніпрі Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання батьківства.

Позов обґрунтовує тим, що під час шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у останньої ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дитина ОСОБА_4 . 06.02.2023 року позивач дізнався від матері дитини, що він є біологічним батьком ОСОБА_4 .

Оскільки у позивача та матері дитини у 2015 року були близькі стосунки, позивач, з урахуванням заяви від 27.03.2023 року, просить визнати його батьком ОСОБА_4 , виключити з актового запису № 235, складеного Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції 16.02.2016 року, про народження дитини відомості про ОСОБА_2 як батька ОСОБА_4 , внести зміни до актового запису про народження дитини, а саме: змінити по батькові дитини з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_4 », батьком дитини ОСОБА_4 записати ОСОБА_1 .

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.02.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 07.02.2022 року по справі призначено судову генетичну експертизу.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.02.2022 року підготовче засідання по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Від представника відповідача 30.03.2023 року надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що під час шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_2 народилася дитина ОСОБА_4 . Після народження дитини сім`я переїхала проживати до батьків ОСОБА_2 : позивача ОСОБА_1 та його дружини ОСОБА_8 . Після розірвання шлюбу між відповідачем та ОСОБА_3 остання з дитиною залишилися проживати з батьками відповідача, які продовжують перебувати в зареєстрованому шлюбі. Відповідач не має жодних сумнівів, що він є батьком дитини. На підставі викладеного просить відмовити в задоволенні позову.

10.04.2023 року від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій заперечував проти аргументів відповідача та наголосив, що судова експертиза підтвердить батьківство позивача.

13.04.2023 року від представника ОСОБА_2 надійшло заперечення, у якому зазначив, що дії позивача направлені лише на затягування справи, яка розглядається за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкування батька з дитиною.

03.05.2023 року від ОСОБА_3 надійшли пояснення, у яких зазначила, що між нею та позивачем були інтимні стосунки в 2015 році, внаслідок яких вона завагітніла і народила доньку ОСОБА_4 . Про те, що позивач є батьком ОСОБА_4 повідомила його ІНФОРМАЦІЯ_2 в день народження дитини. На підставі викладеного просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 04.05.2023 року по справі призначено судово-медичну молекулярно-генетичну експертизи, на час проведення якої провадження по справі зупинено.

Ухвалою судді від 09.08.2023 року провадження по справі поновлено.

Ухвалою суду, постановленою 07.09.2023 року без виходу суду до нарадчої кімнати, підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Від представника позивача ОСОБА_10 надійшло клопотання, в якому просив провести розгляд справи без його участі та без участі позивача, позов підтримав, просив задовольнити.

Від представника відповідача ОСОБА_11 надійшла заява, у якій просила розгляд справи проводити без її участі та без участі відповідача, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Також зазначила, що відповідач до проведення експертизи не знав, що не є батьком дитини, сплачував аліменти, бажав зустрічатися та брати участь у вихованні дитини. Тому з урахуванням цих обставин, просить не стягувати з нього судові витрати.

Від третьої особи ОСОБА_3 надійшло клопотання, у якому просила розгляд справи проводити без її участі.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна особа зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

У ході судового розгляду встановлено, що 24.09.2011 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали шлюб (а.с.8).

ІНФОРМАЦІЯ_1 в ОСОБА_3 народилася дитина ОСОБА_4 , батьком записаний ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис № 235, складений Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції (а.с.7,9).

Як встановлено з пояснень позивача та ОСОБА_3 , під час шлюбу останньої з відповідачем, у 2015 року між позивачем та його невісткою були близькі стосунки, внаслідок яких ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дитина ОСОБА_4 , про те, що позивач є біологічним батьком дитини, він дізнався від матері дитини 06.02.2023 року.

Відповідно до висновку експерта № 1018-МГ, проведеного на підставі ухвали суду, молекулярно-генетичним аналізом встановлено, що:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , може бути батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з вірогідністю 99,9999 %,

- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , не може бути біологічним батьком ОСОБА_4 , народженої ОСОБА_3 , тобто батьківство ОСОБА_2 у відношенні дитини ОСОБА_4 виключається.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя.

Згідно ч. 1 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.

Згідно з п. 6,9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (надалі Постанова), особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Згідно зі ст. 129 СК ( 2947-14 ) зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.

У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до статей 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

При розгляді спору щодо визнання батьківства суд має виходити зі змісту ч. 2 ст. 128 СК України, відповідно до якої підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути результат судово-генетичної експертизи.

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.05.2018 у справі №591/6441/14-ц (провадження №61-6030св18) зазначено, що підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.

Враховуючи, що висновком судової молекулярно-генетичної експертизи встановлено вірогідність батьківства ОСОБА_1 не менше 99,9999 відсотків, а також підтвердження матері дитини, що позивач дійсно є батьком ОСОБА_4 , суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання позивача батьком ОСОБА_4 , виключення відомостей з актового запису про народження дитини про ОСОБА_2 як її батька.

Згідно із п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження.

Згідно з абз. 9 п. 20 глави 1 розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5 при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до Положення про внесення змін, доповнень, поновлення та анулювання актових записів цивільного стану.

Пунктом 2.16.4. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 передбачено, що, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

Відповідно до роз`яснень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 резолютивна частина повинна містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Відповідно до п.2.16.4 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни зазначені в рішенні суду.

З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку про необхідність внесення змін до актового запису № 235, складеного 16.02.2016 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів про народження дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказавши батьком дитини - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, а також змінити по батькові дитини з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_4 ».

На підставі викладеного, суд задовольняє позов ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України в разі задоволення позову, судові витрати розподіляються між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак, враховуючи обставини справи, судові витрати зі сплати судового збору та оплати експертного дослідження, понесені позивачем, покладаються на нього.

Керуючись ст. 51 Конституції України, Постановою Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст. ст. 128, 129, 134 СК України, ст. ст. 2, 4, 12, 76-81, 89, 133, 141, 223, 247, 259, 263-265, 273, 280, 354, 355 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , Соборний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м.Дніпрі Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про визнання батьківства - задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Виключити з актового запису № 235, складеного 16.02.2016 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відомості про батька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Внести зміни до актового запису № 235, складеного 16.02.2016 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказавши батьком дитини - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, та змінити по батькові дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_4 ».

Судові витрати ОСОБА_1 покласти на нього.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.Г. Остапенко