Справа №705/2435/23
2/705/1596/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2023 року Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Годік Л.С., розглянувшив порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 адвоката Цімохи Ростислава Руслановича до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Цімоха Р.Р. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ.

Зазначає, що 31.05.1994 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який розірвано 05.11.2019 р. рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області.

У період спільного проживання сторонами за спільні кошти було придбано частину житлового будинку АДРЕСА_1 , відповідно до договору купівлі-продажу від 11.10.2005 року. Право власності на зазначену частину будинку було оформлено на ім`я відповідачки.

Після розірвання шлюбу сторони мали усну домовленість, згідно якої право власності на зазначене нерухоме майно залишається оформленим за відповідачкою, позивач користується цим майном, а після його смерті будинковолодіння успадкує їх спільний син.

Однак, у грудні 2022 відповідачка повідомила позивачу щоб він забрав свої речі з будинку, оскільки будинок належить лише їй і вона вже отримала завдаток за попередньою угодою про його продаж.

Таким чином, у зв`язку з порушенням своїх майнових прав позивач вимушений звертатися за захистом до суду.

Просить: визнати 1/2 частину житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 - спільною сумісною власністю подружжя; в порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на 1/4 частину житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір.

Ухвалою судді від 07 червня 2023 року відкрите спрощене позовне провадження у справі, а також роз`яснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Станом на день розгляду справи відповідач зустрічну позовну заяву не подав.

27.06.2023 р. від відповідача ОСОБА_2 на адресу суду надійшов Відзив на позовну заяву в якому зазначає, що дійсно вона та ОСОБА_1 знаходились у шлюбних відносинах, від шлюбу у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , втім 05.11.2019 року рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області у справі №705/905/19 шлюб між нами було розірвано. Однак, ОСОБА_1 в період розірвання шлюбу не було заявлено вимог до неї щодо розподілу майна, оскільки шлюб розірвано ще 05.11.2019 р. вважає, що строк вимоги щодо поділу майна позивачем було пропущено. Статтею 256 ЦК України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч. 2 ст. 72 СК України до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Вказує, що у період спільного проживання ними було придбано 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 . Втім, зазначений будинок було придбано за кредитні кошти, договір іпотеки було оформлено на її ім`я, оскільки чоловік ніде не працював, не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, їй самостійно приходилось виплачувати взятий кредит. Разом з тим, у придбаному будинку нею було зроблено ремонт, були вкладені особисті кошти та власна трудова діяльність внаслідок чого збільшилась його вартість. Крім того, після розлучення разом з нею залишився проживати їх неповнолітній син ОСОБА_3 , який з дитинства є інвалідом та прописаний в її будинку за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 який є його батьком, і на якого також покладено обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення дитини, жодним чином фінансово не допомагає, вона змушена самостійно забезпечувати всі потреби сина. Забезпечувати сина самостійно досить складно, так як вона непрацюючий пенсіонер та батько дитини аліменти не сплачує. Більше того, за позивачем на даний час числиться заборгованість по аліментним виплатам у розмірі 177288.2 грн. До того ж, позивача неодноразово було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім`ї, та до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати аліментів. Зазначає, що доводи які були надані суду ОСОБА_1 стосовно того, що вона має намір продати будинок та вже отримала завдаток станом на грудень 2022 року не є правдивими, так як наміру продавати будинок вона не мала та не має на сьогоднішній день, ні з ким про продаж будинку не домовлялася та завдаток не отримувала. Окрім того, проживає в зазначеному будинку і по-сьогодні разом із своїм сином ОСОБА_4 . Таким чином, зважаючи на вище викладене, вважає позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, оскільки будинок було придбано за кошти, які заробляла особисто вона, позивач фінансово сім`ю не підтримував, і наразі жодних коштів на утримання сина ні добровільно, ні за рішенням суду не надає. Просить застосувати строки позовної давності до позовних вимог ОСОБА_1 , відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ.

07.07.2023 р. від позивача ОСОБА_1 на адресу суду надійшла Відповідь на відзив в якій щодо строків пред`явлення позову зазначає, що до вересня 2022 року він проживав у спірному будинку, що підтверджується довідкою голови квартального комітету та письмовими поясненнями сусідів. Про порушення його прав дізнався у грудні 2022 року, коли відповідачка повідомила щоб він забрав свої речі, які залишились у будинку, оскільки будинок по документах належить лише їй, і вона вже отримала завдаток за попередньою угодою про його продаж. Тобто, з грудня 2022 року його право спільної сумісної власності на придбане у шлюбі майно - не визнається відповідачкою, тому саме з цієї дати починає перебіг строку позовної давності. До цього часу будь-яких спорів щодо поділу спільного майна вони не мали, тому у нього не виникало порушеного права для звернення за захистом до суду. Щодо купівлі спірного майна вказує, що частину будинку було придбано 11 жовтня 2005 року за нотаріально посвідченим договором. Будинок вони придбали за їх спільні кошти, частина була зароблена спільною працею подружжя, а частину йому дала його мати. Пунктом 2.2. договору підтверджується, що розрахунок за купівлю нерухомого майна було проведено у повному обсязі 11 жовтня 2005 року. Даний договір є дійсним, і у будь-якій його частині сторонами не оскаржувався. Наданий відповідачкою договір іпотеки датований 15 листопада 2005 року, через місяць після укладення договору купівлі-продажу будинку. Будь-яких умов про оплату за іпотечні кошти вартості придбаного ними будинку іпотечних договір також не містить. Таким чином і в цій частині доводи відповідачки не заслуговують на увагу суду. Відповідачкою не надано до суду жодних підтверджень, що кошти, за які було придбано майно, були її особистими коштами, або зароблені лише нею особисто. Просить задоволити позовні вимоги.

25.09.2023 р. від відповідача ОСОБА_2 на адресу суду надійшло Заперечення на відповідь на відзив в якому зазначає, що дійсно ОСОБА_1 проживав у спірному будинку до 16.09.2022 року, проте вони ніколи не обговорювали і тим паче не вирішували питання майбутнього спадкування спірного будинку та вона ніколи не просила та не вимагала позивача виїхати з будинку. Припинити проживання у спірному будинку було волевиявленням позивача. Вважає, що строк вимоги щодо поділу майна позивачем було пропущено. Твердження позивача щодо надання коштів його мамою на купівлю будинку не відповідають дійсності, також позивач не надав жодних доказів того, що дійсно такі кошти були надані його мамою. Зазначений будинок було придбано за кредитні кошти, договір іпотеки було укладено нею, оскільки чоловік ніде не працював, не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, їй самостійно приходилось виплачувати взятий кредит. У їхній сім`ї працювала та матеріально забезпечувала родину тільки вона. Разом з тим, у придбаному будинку нею було зроблено ремонт, були вкладені особисті кошти та власна трудова діяльність внаслідок чого збільшилась його вартість. Позивачем не надано доказів того, що він був працевлаштованим, а відповідно і отримував заробітну плату і як наслідок у ОСОБА_1 були відсутні особисті кошти для придбання даного будинку. Просить застосувати строк позовної давності, відмовити у задоволенні позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Так, судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 31.05.1994 року, який розірвано рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05.11.2019 року (а.с.7-8).

За час шлюбу, відповідно до договору купівлі-продажу частини будинку від 11.10.2005 року, сторонами було придбано частину житлового будинку АДРЕСА_1 , право власності зареєстровано за ОСОБА_2 (а.с.9-10,11,12).

Згідно Звіту про оцінку майна ТОВ «Оцінка трейд» від 09.05.2023 вартість об`єкта оцінки 1/2 частини будинку АДРЕСА_1 становить 135 200,00 грн. (а.с.14-15). Відповідно до ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За таких обставин, суд вважає, що позовна заява підлягає до задоволення.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується правилами ст. 141 ЦПК України.

Щодо клопотання відповідача ОСОБА_2 про застосування до позовних вимог ОСОБА_1 строків позовної давності суд зазначає наступне.

Статтею 256 ЦК України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 72 СК України до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки.

У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" роз`яснено, що до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.

Згідно Довідки голови квартального комітету Виконавчого комітету Уманської міської ради № 883 від 19.04.2023 зазначено, що згідно свідчень сусідів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 засвідчує, що ОСОБА_1 з вересня 2022 року і по даний час не проживав за адресою АДРЕСА_1 .

Зазначений факт не заперечується і відповідачем ОСОБА_2 , яка у письмових Запереченнях на відповідь на відзив на позовну заяву зазначає, що дійсно ОСОБА_1 проживав у спірному будинку до 16.09.2022 року.

Отже, позивачем не пропущено строк позовної давності на звернення до суду із зазначеним позовом, оскільки до 2022 року його право порушено не було.

У Відзиві відповідач ОСОБА_2 зазначає, що спірний будинок було придбано за кредитні кошти та на підтвердження зазначених обставин надає суду Договір іпотеки від 15.11.2005 р., кошти по кредиту виплачувала вона одна та ремонт у будинку було зроблено лише за її особисті кошти, однак, з наданого Договору іпотеки та товарних чеків суд не може встановити чи дійсно саме ОСОБА_2 виплачувала кредит та купувала матеріали на ремонт за особисті кошти, адже позивач заперечує зазначений факт.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 23, 141, 258-259, 264, 265, 274, 354 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати 1/2 частину житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя.

В порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , право власності на 1/4 частину житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в сумі 1352,00 грн.

Копію рішення суду направити сторонам.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Черкаського апеляційного суду безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя: Л. С. Годік