Справа № 303/1117/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

09 жовтня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів КОЖУХ О.А., ДЖУГИ С.Д.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу № 303/1117/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 29 березня 2023 року, головуючий суддя Полянчук Б.І., -

встановив:

ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діяла адвокат Німець О.М., 13.02.2023 звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 мотивуючи таким.

Сторони з 13.02.2018 перебувають у шлюбі, зареєстрованому Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області за актовим записом № 85. У шлюбі у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 .

Спільне життя із відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, різні погляди на сімейне життя та обов`язки з ведення спільного господарства. Це призвело до зникнення довіри між подружжям, відсторонення, взаємних образ. Шлюбні відносини фактично припинилися з жовтня 2022 року, всі фізичні та духові зв`язки між подружжям утрачені. Примирення між ними та збереження шлюбу неможливе.

Подальше спільне проживання та збереження сім`ї суперечитиме інтересам позивача.

Посилаючись на ці обставини на положення СК України щодо припинення шлюбу, позивач ОСОБА_1 просив розірвати його шлюб із ОСОБА_2 , зареєстрований 13.02.2018 Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області за актовим записом № 85.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 29.03.2023 позов задоволено:

шлюб, зареєстрований 13.02.2018 Ужгородським МВ ДРАЦС ГТУЮ у Закарпатській області, актовий запис № 85, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано;

стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 536,80 грн;

зобов`язано ГУ Державної казначейської служби України у Закарпатській області, повернути ОСОБА_1 судовий збір, сплачений ним за подання позовної заяви в розмірі 536,80 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із його обґрунтованості, з недопустимості примушування до шлюбу, з наявності підстав для розірвання шлюбу, зберегти який неможливо. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат та стягуючи з відповідачки на користь позивача 50% сплаченого судового збору суд першої інстанції виходив із визнання відповідачкою позову до початку розгляду справи по суті та повернення у зв`язку з цим позивачу 50% сплаченого судового збору з Державного бюджету.

Відповідачка ОСОБА_2 оскаржила рішення суду в частині стягнення з неї судового збору на користь позивача, вважає його в цій частині ухваленим із порушенням норм процесуального права. В іншій частині рішення суду не оскаржується.

Свою скаргу обґрунтовує тим, що позивач ОСОБА_1 не ставив у позові питання про стягнення судових витрат на його користь, тому суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог.

Відповідачка просить скасувати рішення суду в частині стягнення з неї на користь позивача судового збору в сумі 536,80 грн, а в іншій частині залишити рішення без змін.

У відзиві на апеляцію позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Німець О.М., вказує на її необґрунтованість, просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи сторін, перевіривши матеріали справи, суд приходить до такого.

Апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, не робить висновків щодо судового рішення в частині, яка не оскаржується, та бере до уваги пов`язані факти і обставини остільки, оскільки це необхідно для розгляду апеляції (ст. 367 ч.1 ЦПК України).

Встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_4 уклали шлюб 13.02.2018 і зареєстрували його в Ужгородському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області за актовим записом № 85 (а.с. 5). У цьому шлюбі у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 (а.с. 6).

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 29.03.2023 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, в цій частині рішення суду не оскаржується.

З позовної заяви ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 1073,60 грн, що підтверджується квитанцією АТ «Універсал Банк» від 05.02.2023 № 0РН7-90В7-Т7А9-Р12А (а.с. 4).

Ухвалою судді Мукачівського міськрайонного суду від 03.03.2023 було відкрито провадження за позовом ОСОБА_1 в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд справи було призначено на 29.03.2023 (а.с. 15).

10.03.2023 до Мукачівського міськрайонного суду надійшла заява відповідачки ОСОБА_2 від 09.03.2023, якою вона повідомила, що визнає позовні вимоги в повному обсязі, бажає розірвати шлюб, примирення неможливе та суперечитиме її інтересам, просила розірвати шлюб і розглянути справу без її участі (а.с. 18).

У судовому засіданні 29.03.2023 Мукачівський міськрайонний суд ухвалив рішення про задоволення позову ґрунтуючись, зокрема, на його визнанні відповідачкою (а.с. 22-24).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд першої інстанції керувався положеннями ст. 141 ч. 1, ч. 2 п. 1, ст. 142 ч. 1 ЦПК України, ст. 7 ч. 3 Закону України «Про судовий збір» про покладення на відповідача судових витрат у разі задоволення позову пропорційно розміру задоволених позовних вимог та про те, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір»:

судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом; судовий збір включається до складу судових витрат (ст.1);

судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви (ст. 3).

Окрім наведених норм ЦПК України встановлює, що:

відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, належить до основних засад (принципів) цивільного судочинства (ст. 2 ч. 3 п. 12);

судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи (ст. 133 ч. 1);

під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат (ст. 264 ч. 1 п. 6);

у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат, в разі необхідності вказується про повернення судового збору (ст. 265 ч. 5 п. 2, ч. 7 п. 4).

Таким чином, розподіл судових витрат є процесуальним питанням, пов`язаним із розглядом справи та його результатом, вирішення якого є обов`язком суду. Судовий збір, його стягнення не належать до предмета позову, не є позовними вимогами, тому це процесуальне питання не охоплюється поняттям «меж позову», «меж заявлених вимог» та не регулюється правилами ст. 13 ч. 1 ЦПК України.

У загальному позовному провадженні з оголошенням головуючим судового засідання відкритим розпочинається розгляд справи по суті (ст. 217 ч. 3 ЦПК України).

Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими ЦПК України для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ ЦПК України; розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ст. 279 ч.ч. 1, 2 ЦПК України).

Оскільки заява відповідачки ОСОБА_2 про повне визнання позову надійшла до суду до відкриття першого судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження, слід констатувати, що позов ОСОБА_1 був нею визнаний до початку розгляду справи по суті.

Визнання позову є одностороннім вільним вольовим актом відповідача, його волевиявленням, спрямованим на безумовне визнання позовних вимог та їх задоволення. Визнання означає згоду з вимогами позивача та з можливістю ухвалення судом рішення на користь позивача саме згідно з таким визнанням позову (ст. 263 ч. 6 ЦПК України).

Відтак суд першої інстанції за наслідками розгляду справи здійснив розподіл судових витрат відповідно до вимог, установлених цивільним процесуальним законом, та обґрунтовано стягнув з відповідачки на користь позивача 50% судового збору, сплаченого ним із позовної заяви. Доводи апеляційної скарги не враховують процесуальних норм, якими регулюється розгляд цивільної справи, ґрунтуються на помилковому їх тлумаченні та не спростовують відповідності рішення суду першої інстанції в оскарженій частині нормам процесуального права.

Виходячи з викладеного, на підставі ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_2 слід залишити без задоволення, а рішення суду в оскарженій частині - без змін.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 1, ст.ст. 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Мукачівського міськрайонного суду від 29 березня 2023 року в частині стягнення зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судового збору - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, який є днем складення повного судового рішення, але протягом тридцяти днів може бути оскаржена до Верховного Суду.

Судді