Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2023 року смт.Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Кравченко О.Ю.

за участю секретаря судового засідання Хорольської І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №179/1349/23 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», треті особи приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавчого округу Дніпропетровської області Теличко Віктор Анатолійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

31 липня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позову посилається на те, що у квітні 2023 року на його адресу надійшла постанова приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Теличка В.А. від 15.01.2021 року про відкриття виконавчого провадження №64152839. Дане виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого напису нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. №112896 від 30.11.2020 року про стягнення з нього на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» заборгованості в сумі 35292 грн. по кредитному договору №264059 від 03.09.2017 року та нотаріальні витрати 900 грн.

Позивач стверджує про відсутність між ним та ТОВ «ВЕЛЛФІН» жодних договірних зобов`язань. Заяви на отримання кредиту він не подавав, кредитний договір не підписував та кредитних коштів не отримував. Про наявність боргу він дізнався після надходження постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження. Посилається також на те, що він категорично заперечує наявність боргу перед ТОВ «ВЕЛЛФІН», нотаріальний напис вчинений за відсутності доказів безспірності заборгованості.

Просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. від 30.11.2020 року про стягнення на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» заборгованості у сумі 35292 грн по кредитному договору №264059 від 23.09.2017 року, зареєстрований в реєстрі №112896.

Ухвалою від 15 серпня 2023 року позовна заява була прийнята до розгляду та по ній було відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін, справу призначено до судового розгляду. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 14.09.2023 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Витребувано у відповідача ТОВ «ВЕЛЛФІН» належним чином засвідчену копію кредитного договору №264059 від 23.09.2017 року з усіма додатками, належу завірену копію заяву на видачу кредиту від імені позивача ОСОБА_1 усіма додатками та належним чином завірену копію заяви про видачу виконавчого напису.

У судове засідання представник позивача адвокат Пономаренко О.Л. не з`явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути цивільну справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач ТОВ «ВЕЛЛФІН» представника у судове засідання не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки. Відзиву на позовну заяву від відповідача не надходило.

Треті особи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином шляхом направлення судових повісток, із заявою про відкладення розгляду справи до суду не зверталися.

Дослідивши надані сторонами докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов наступних висновків.

За загальним правилом ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч.1 ст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідного до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що 30.11.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №112896, яким звернуто стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів, які є боргом за Кредитним договором №0264059 від 23 вересня 2017 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН».

Стягнення заборгованості проводиться за період 23 вересня 2017 року по 16 листопада 2020 року, сума заборгованості складає 35292 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 800 грн., прострочена заборгованість за несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 34492 грн. Плата за вчинення виконавчого напису складає 900 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню становить 36192 грн. (а.с.6).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Теличка В.А. від 15.01.2021 року було відкрито виконавче провадження №64152839 з виконання виконавчого напису №112896, виданого 30.11.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» заборгованості в розмірі 36192 грн. (а.с.7-8).

Крім того, 15.01.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Теличком В.А. винесено постанову у ВП №64152839 про стягнення з ОСОБА_1 основної винагороди у сумі 3619,20 грн. (а.с.11-12).

Постановою приватного виконавця від 16.01.2021 року у ВП №64152839 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках боржника ОСОБА_1 (а.с.9-10).

Доказів на підтвердження укладення з позивачем ОСОБА_1 з ТОВ «ВЕЛЛФІН» кредитного договору №0264059 від 23 вересня 2017 року відповідачем суду не надано.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється Законом України «Про нотаріат», Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, в редакції від 29.11.2001, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 з наступними змінами.

Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості.

Згідно з ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», зі змінами, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом.

Частиною 1 статті 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 87 Закону України «Про нотаріат» перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктами 1.1, 1.2, 3.2, 3.5 Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999.

Як вбачається зі змісту спірного виконавчого напису, під час його вчинення приватний нотаріус керувався ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат», глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.2012 року № 296/5 та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.

Пунктом 2 Розділу 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Київський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині п.1 та п.2 зазначеної постанови.

Відповідно до ч. 2 ст. 265 КАС України у разі визнання рішенням суду нормативно-правового акта протиправним та нечинним, такий нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001 року.

Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 січня 2019 року, справа № 910/13233/17.

Тобто, приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису від 30.11.2020 року, залишено поза увагою, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі визнані нечинними з дня їх прийняття.

Крім того, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України від 5 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, які також знайшли своє відображення в постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 320/8269/15-ц від 16 травня 2018 року, в якій Великою Палатою Верховного Суду наголошено на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Згідно із приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Під час вирішення спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у зазначеному спорі, підлягають перевірці доводи сторін в повному обсязі з приводу того, чи мав на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису, боржник безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Пунктом 1 вищевказаного Переліку, в редакції станом на 29.11.2001 року, у підпункті (б) передбачено, що для одержання виконавчого напису, подаються також документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Проте, ані відповідачем, ані третіми особами не надано суду доказів, які надавались стягувачем приватному нотаріусу на підтвердження безспірності заборгованості та прострочення виконання зобов`язання боржника ОСОБА_1 , зокрема: кредитний договір, відповідний розрахунок заборгованості за кредитним договором, на підставі яких можливо встановити строк кредитування, графік сплати кредиту, черговість платежів, строки сплати чергових платежів, порядок нарахування відповідачем заборгованості.

Таким чином, з наданих документів не можливо встановити чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Згідно із положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин виконавчий напис вчинений із грубим порушенням встановленого Законом порядку вчинення нотаріусами виконавчих написів , що у відповідності із ст. ст. 88, 89 Закону України „Про нотаріат" та глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, є підставою для визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, наявні підстави для визнання виконавчого напису, вчиненого 30 листопада 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» грошових коштів, які є боргом за кредитним договором №264059 від 23 вересня 2017 року у розмірі 35292 грн. та плати за вчинення виконавчого напису у розмірі 900 грн таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням нотаріусом умов вчинення виконавчого напису.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволені у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у сумі 1073,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 18, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», треті особи приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавчого округу Дніпропетровської області Теличко Віктор Анатолійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 30 листопада 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем за реєстровим номером №112896 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» заборгованості у загальному розмірі 36192 грн., у тому числі: заборгованість за кредитним договором №264059 від 23 вересня 2017 року у розмірі 35292 грн., плати за вчинення виконавчого напису у розмірі 900 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три грн. 60 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», , зареєстроване місцезнаходження: 03061, м.Київ, Героїв Севастополя, 48.

Треті особи:

Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, 10014, м.Житомир, вул.В.Бердичевська, 35.

Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Теличко Віктор Анатолійович, зареєстроване місцезнаходження: 49000, м.Дніпро, пр-т Слобожанський, 29, оф.708.

Суддя О.Ю. Кравченко