КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2023 року місто Київ.

Справа №752/1421/21

Апеляційне провадження № 22-ц/824/7748/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Желепи О.В.,

суддів: Мазурик О.Ф., Стрижеус А.М.

за участю секретаря судового засідання Рябошапка М.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 02 березня 2023 року (у складі судді Машкевич К.В., повний текст ухвали складено 07 березня 2023 року)

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення боргу за договорами позики

ВСТАНОВИВ

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 02 березня 2023 року клопотання ОСОБА_2 задовлено.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 20 січня 2020 року.

Знято арешт з квартири АДРЕСА_1 ; та частини квартири АДРЕСА_2 .

Не погоджуючись з такою ухвалою, ОСОБА_1 21 березня 2023 року подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, якою просить скасувати оскаржувану ухвалу.

Обґрунтовує апеляційну скаргу тим, що оскаржувана ухвала порушує права та інтереси позивача.

Звертає увагу, що заявою від 01.03.2023р. поданою перед засіданням на якому розглядалося клопотання відповідача про скасування заходів забезпечення позову, ОСОБА_1 повідомив суд першої інстанції, що позивачем в межах строку на касаційне оскарження подано касаційну скаргу 16.01.2023р. до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 12.10.2022р. та Постанову Київського апеляційного суду від 17 січня 2023 року.

Вказує, що повідомляв суд першої інстанції про те, що в разі скасування заходів забезпечення позову у цій справі є ризики того, що в подальшому відповідачем можуть вчинятися дії щодо відчуження залишених в його власності 2 (двох) останніх об`єктів. Зазначає, що позивач належними та допустимими доказами довів суду першої інстанції, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення чи унеможливлення виконання майбутнього судового рішення у випадку задоволення позовних вимог.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22 березня 2023 року відкрито апеляційне провадження у даній справі та витребувано справу у Голосіївського районного суду міста Києва.

28 квітня 2023 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , якою просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Зазначає, що позивачем не наведено достатніх доводів та не надано доказів недобросовісних дій з боку відповідача, які б вказували на існування реальної небезпеки заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам позивача у разі скасування заходів забезпечення позову.

Вказує, що саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

В судове засідання учасники справи не з`явились. Від представника ОСОБА_2 та представника ОСОБА_3 надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність. ОСОБА_1 повідомлявся про розгляд справи шляхом доставки судової повістки на електронну адресу, яка зазначається позивачем в апеляційній скарзі як засіб зв`язку.

Відповідно до частини шостої статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Суд виходить із того, якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх у відзиві, то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них.

З огляду на це, суд, який комунікує з учасником справи з допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного суду від 30 листопада 2022 року у справі № 759/14068/19 (провадження 61-8505 св 22).

Таким чином, сторони повідомлені про розгляд справи належним чином та у встановлений законом спосіб.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 20 січня 2021 року була частково задоволена заява позивача про забезпечення позову та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 ; та частини квартири АДРЕСА_2 .

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2022 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення боргу за договорами позики залишено без задоволення.

Постановою Київського апеляційного суду від 17 січня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2022 року без змін.

Питання про скасування заходів забезпечення позову при ухваленні рішення судом не вирішувалося.

Задовольняючи заяву відповідача, суд першої інстанції виходив з того, що в задоволенні позову було відмовлено, рішення суду набрало законної сили, а заходи забезпечення скасовані не були.

Такі вимоги суду відповідають встановленим обставинам та вимогам закону.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини 1 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною 2 статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Таким чином, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Частинами першою, другою, дев`ятою, десятою статті 158 ЦПК України передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

У пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9 також роз`яснено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Отже, суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи у провадженні суду першої інстанції перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення боргу за договорами позики.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 20 січня 2021 року була частково задоволена заява позивача про забезпечення позову та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 ; та частини квартири АДРЕСА_2 .

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2022 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення боргу за договорами позики залишено без задоволення.

Постановою Київського апеляційного суду від 17 січня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2022 року без змін.

Вказана постанова набрала законної сили з дня прийняття відповідно до вимог статті 384 ЦПК України.

Частиною 2 статті 273 ЦПК України передбачено, що у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Отже, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2022 року та постанова Київського апеляційного суду від 17 січня 2023 року набрали законної сили.

Відповідно до матеріалів справи Верховний суд постановою від 02 серпня 2023 року залишив касаційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 січня 2023 року без змін.

При вирішенні питання щодо скасування заходів забезпечення позову суд виходить з того, що забезпечення позову має тимчасовий характер, спрямований саме на гарантування виконання майбутнього рішення суду, та повинно бути скасовано судом у разі, якщо потреба у такому забезпеченні з певних причин відпала.

Заходи забезпечення позову є гарантією реального виконання рішення суду та задоволення законних вимог позивача, а тому відмова у задоволенні позову робить недоцільним подальше існування заходів, вжитих на забезпечення прав позивача у справі.

Оскільки рішенням суду першої інстанції від 17 січня 2023 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 та зазначене рішення суду залишено без змін постановою суду апеляційної інстанції від 17 січня 2023 року, що набрала законної сили з моменту її прийняття, підстави для забезпечення позову відпали.

Вирішуючи питання про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції правильно встановив, що обставини, які стали підставою для застосування заходів забезпечення позову змінились, адже позов, який забезпечувався, залишено без задоволення.

Доводи ОСОБА_1 щодо того, що скасування заходів забезпечення позову до закінчення розгляду справи Верховним Судом призведуть до негативних для нього наслідків, не можуть бути взяті до уваги, оскільки оскарження судового рішення в касаційному порядку не перешкоджає скасуванню заходів забезпечення позову. Постанова апеляційного суду, якою рішення першої інстанції було залишено без змін, набрала законної сили з дня її прийняття, та є чинною. Отже, підстав вважати, що оскаржувана ухвала суду про скасування заходів забезпечення позову є передчасною, апеляційним судом не встановлено.

Виходячи з викладеного, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про необхідність постановлення ухвали про скасування заходів забезпечення позову, застосованих ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 02 березня 2023 року.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , не вбачається.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, понесені ОСОБА_1 судові витрати під час апеляційного розгляду йому не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 367, 368, ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381- 384, 389 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 02 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав, передбачених статтею 389ЦПК України.

Повний текст постанови складено 05 жовтня 2023 року.

Головуючий О.В. Желепа

Судді О.Ф. Мазурик

А.М. Стрижеус