ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7368/23 Справа № 199/1995/17 Суддя у 1-й інстанції - Руденко В.В. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

за участю секретаря судового засідання Лопакової А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Сенс Банк» на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2017 року акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 03.04.2008 року позивач та ОСОБА_1 уклали Договір кредиту № 07.1/92-8 з подальшим внесенням змін та доповнень. Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору Банк надає у тимчасове користування кредит в межах максимального ліміту заборгованості 300475,00 грн.

В забезпечення виконання зобов`язань позичальника, яким є ОСОБА_1 , 03.04.2008 року позивач та фізична особа ОСОБА_2 уклали договір поруки № 1, відповідно до якого поручитель поручився за виконання позичальником обов`язків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому.

Позичальники зобов`язання за кредитним договором не виконали, в зв`язку з чим станом на 02.02.2017 року виникла заборгованість в розмірі 8370003,58 грн., яка складається з: сума заборгованості за кредитом 288699,00 грн., сума заборгованості за відсотками 473787,19 грн., розмір інфляційних витрат за кредитом 17258,41 грн., розмір інфляційних витрат за відсотками 57258,98 грн.

Враховуючи зазначене, позивач просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість в розмірі 8370003,58 грн, а також судові витрати по справі.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2023 року закрито провадження у справі в частині позову Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в зв`язку зі смертю відповідача.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2023 року позовні вимоги Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задоволено частково.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором № 07.1/92-8 року від 03.04.2008, яка виникла станом на 02.02.2017 року та складається із: заборгованості за кредитом 288699,00 грн., сума заборгованості за відсотками 218128,80 грн., а також судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 7602,42 грн., а всього 514330 (п`ятсот чотирнадцять тисяч триста тридцять) гривень 22 копійки.

Не погодившись з вказаним рішенням, АТ «Сенс Банк» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що при винесенні рішення судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 03.04.2008 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 уклали Кредитний договір № 07.1/92-8, за умовами якого кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 300475,00 грн. зі сплатою 15,5 % річних строком до 02 квітня 2025 року.

Відповідно до Договору, відповідач зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені Договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту.

Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит. Проте, позичальник порушив умови Договору щодо повернення кредиту та сплати процентів.

Внаслідок реорганізації, шляхом приєднання AT «Укрсоцбанк», правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків є AT «Альфа-Банк». Правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків AT «Укрсоцбанк» виникає у AT «Альфа-Банк» з дати затвердження Передавального акту загальними зборами акціонерів AT «Альфа-Банк» та рішенням єдиного акціонера AT «Укрсоцбанк», а саме з 15 жовтня 2019 року.

Згідно статуту АТ «Сенс Банк» - АТ «Сенс Банк» є правонаступником усіх прав та зобов`язань АТ «Альфа Банк». На підтвердження заміни сторони позивача суду надано копії Статуту Акціонерного Товариства «Сенс Банк», погоджені Національним Банком України від 12.09.2022 року та Протокол № 2/2022 позачергових загальних зборів акціонерів Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» від 18.08.2022 року.

Статутом АТ «Сенс Банк» встановлено, що товариство є юридичною особою, створеною і зареєстрованою за законодавством України, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги. Банк створений у формі акціонерного товариства та є правонаступником усіх прав та зобов`язань Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» (п.п.1.1, 1.2 Статуту).

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що у відповідача виникла заборгованість, яка станом на 02.02.2017 року становить 8370003,58 грн., яка складається з: сума заборгованості за кредитом 288699,00 грн., сума заборгованості за відсотками 473787,19 грн., розмір інфляційних витрат за кредитом 17258,41 грн., розмір інфляційних витрат за відсотками 57258,98 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення інфляційних витрат за кредитом та відсотками, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

За положеннями ст.ст.512-514,516 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва. До нового кредитора переходять у повному обсязі права первісного кредитора у зобов`язанні. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 625 ЦК України передбачає відповідальність боржника у вигляді сплати ним інфляційних втрат та 3 % річних за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналіз змісту наведеної норми свідчить про те, що передбачена нею відповідальність може бути застосована після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи після пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України про дострокове повернення кредиту. Такий правовий висновок Великої Палати Верховного Суду міститься у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, де Велика Палата вказала, що право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічні висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12 та від 04 липня 2018 року по справі № 310/11534/13-ц.

Судом встановлено, що згідно умов укладеного між Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 кредитного договору№ 07.1/92-8, повернення кредитних коштів передбачено у строк до 02 квітня 2025 року. Позов про дострокове стягнення кредитних коштів пред`явлено банком у березні 2017 року.

За таких обставин вимоги про стягнення розмір інфляційних витрат за кредитом 17258,41 грн., розмір інфляційних витрат за відсотками 57258,98 грн., які нараховані станом на 02 лютого 2017 року, тобто до спливу строку кредитування і до подання позову до суду про дострокове стягнення коштів не грунтуються на законі.

Доводи апеляційної скарги АТ «СЕНС Банк» колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи є безпідставними, не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо відсутності підстав для задоволення позову та зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів, особистим тлумаченням норм матеріального права, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Апелянт не скористався наданими йому правами, не обґрунтував свої доводи апеляційної скарги, не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої інстанції, яким у досить повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк» залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2023 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: