Єдиний унікальний номер: 448/1527/22
Провадження № 2/448/88/23
Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
26.09.2023 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Кічака Ю.В.,
при секретарі судового засідання Керницькій Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Товариство з обмеженою відповідальністю «ДейріКо», про стягнення заборгованості, -
І.Короткий зміст позовних вимог.
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за Договором про відступлення права вимоги (цесії) від 08.11.2019р.
Позовні вимоги мотивовано тим, що 08.11.2019р. між ним (позивачем ОСОБА_1 ) та відповідачем ОСОБА_2 укладено Договір про відступлення права вимоги (цесії). Згідно вказаного договору, він (позивач) відступив, а відповідач ОСОБА_2 прийняв на себе право вимоги, що належало первісному кредитору і став кредитором за Договором про надання безвідсоткової фінансової допомоги №04/11/2019 від 04.11.2019р., який був укладений між ним (позивачем) та ТОВ «ДейріКо».
Зазначає, що відповідно до п.1 Додатку №1 до Договору, який є невід`ємною його частиною, згідно Договору про відступлення права вимоги (цесії) від 08.11.2019р., укладеного між сторонами по праві, новий кредитор оплачує первісному кредитору 895 100 грн. протягом одного місяця як оплату за відступлення права вимоги. Однак, в термін, передбачений договором, грошові кошти не було повернуто. Відповідач ОСОБА_2 08.11.2019р. лише частково погасив заборгованість за договором в розмірі 480 000 грн., що підтверджено відповідною розпискою.
Стверджує, що заборгованість відповідача ОСОБА_2 перед ним (позивачем) згідно зазначеного Договору станом на день пред`явлення даного позову становить 415 100 грн.
З огляду на наведене, просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 в його (позивача) користь заборгованість за Договором про відступлення права вимоги (цесії) від 08.11.2019р. в сумі 415 100 грн. та понесені судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 4151 грн.
ІІ. Позиція учасників справи.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Ярош В.В. не з`явилися. Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Ярош В.В. скерував на адресу суду клопотання про розгляд даної цивільної справи за відсутності позивача та його представника. У поданому клопотанні сторона позивача вказала, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений, однак у судове засідання не з`явився. У матеріалах даної цивільної справи міститься заява відповідача ОСОБА_2 про розгляд справи без його участі. У поданій заяві відповідач ОСОБА_2 вказав, що він визнає та не заперечує проти того, що згідно Договору про відступлення права вимоги від 08.11.2019р. з врахуванням вже погашеної частини боргу, його (відповідача) заборгованість перед позивачем ОСОБА_1 складає 415 100 грн., проте в даний час він (відповідач) не має можливості оплатити позивачу відразу всю суму боргу, оскільки в результаті пандемії COVID-19 та військової агресії з боку рф його бізнес зазнав величезних втрат. Просить здійснити розгляд справи без його (відповідача) участі на підставі наявних в матеріалах справи доказів та пояснень, а також прийняти рішення про можливість оплати ним заборгованості перед позивачем ОСОБА_1 частинами протягом року.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,- Товариства з обмеженою відповідальністю «ДейріКо», - в судове засідання не з`явився, попередньо подав суду заяву про розгляд справи без їхньої участі та зазначив, що станом на сьогоднішній день між ТОВ «ДейріКо» та позивачем ОСОБА_1 більше немає жодних договірних зобов`язань, як за договором про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №04/11/2019, так і за іншими договорами. Ствердив, що договірні відносини між ТОВ «ДейріКо» та відповідачем ОСОБА_2 жодним чином не стосуються суті справи №448/1527/22 і Товариство не має ніякого відношення до особистої заборгованості відповідача ОСОБА_2 , законні права та інтереси компанії ця справа не зачіпає.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді Мостиського районного суду Львівської області від 20.01.2023р. залишено без руху позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
Ухвалою судді Мостиського районного суду Львівської області від 06.02.2023р. відкрито провадження у даній цивільній справі, ухвалено розгляд справи провести в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження.
Ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 06.07.2023р. закрито підготовче провадження у даній цивільній справі, призначено справу до судового розгляду по суті.
ІV. Обставини справи, встановлені судом.
Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.
Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що 04.11.2019р. між позивачем ОСОБА_1 , як позикодавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДейріКо», як позичальником, укладено Договір про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги за №04/11/2019. Згідно п.2.1 вказаного Договору, поворотна фінансова надається у національній валюті України в сумі 895 100 грн.; така допомога надається позичальнику на безоплатній основі (плата за користування грошовими коштами не стягується).
08.11.2019р. між позивачем ОСОБА_1 , як первісним кредитором, та відповідачем ОСОБА_2 , як новим кредитором, укладено Договір про відступлення права вимоги (цесії). Вказаний Договір підписано первісним кредитором ОСОБА_1 , новим кредитором ОСОБА_2 та боржником директором ТОВ «ДейріКо». Згідно п.1.1 зазначеного Договору, первісний кредитор відступає, а новий кредитор приймає на себе право вимоги, що належить первісному кредиторові і стає кредитором за Договором про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №04/11/2019 від 04.11.2019р., укладеним між первісним кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДейріКо». Відповідно до п.п.1.2, 1.3 Договору про відступлення права вимоги (цесії), за цим Договором новий кредитор одержує право (замість первісного кредитора) вимагати від боржника належного виконання зобов`язань за Основним договором в сумі 895 100 грн. Право вимоги первісного кредитора до боржника на суму 895 100 грн. підтверджується Основним договором. Згідно п.4.1 Договору про відступлення права вимоги (цесії), сума відступлених прав вимоги становить 895 100 гривень.
Згідно Додатку №1 до Договору про відступлення права вимоги (цесії) від 08.11.2019р., позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 домовилися про наступне: згідно Договору про відступлення права вимоги (цесії) від 08.11.2019р., укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , новий кредитор оплачує первісному кредитору 895 100 грн. протягом 1 (одного) місяця як оплату за відступлення права вимоги.
Відповідно до розписки від 08.11.2019р., позивач ОСОБА_1 отримав від відповідача ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 480 000 грн. як оплату згідно Договору про відступлення права вимоги (цесії) від 08.11.2019р. та Додатку №1 до Договору про відступлення права вимоги (цесії) від 08.11.2019р. Цією ж розпискою, яка підписана сторонами по справі, сторони підтвердили, що заборгованість ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 згідно Договору складає 415 100 грн.
Відповідач ОСОБА_2 своїх обов`язків щодо повернення оплати за відступлення права вимоги за Договором про відступлення права вимоги (цесії) від 08.11.2019р. у строк, встановлений в Додатку №1 до Договору про відступлення права вимоги (цесії) від 08.11.2019р., тобто протягом 1 (одного) місяця, - не виконав, що призвело до виникнення заборгованості, а тому позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, яка становить 415 100 грн.
V. Застосовані судом норми права.
Предметом позову у даній справі є стягнення заборгованості за договором про відступлення права вимоги (цесії), зокрема заборгованості з оплати за відступлення права вимоги.
Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За правилами, встановленими ст.513 ЦПК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст.514 ЦК України).
Відступлення права вимоги (цесія) за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Договір відступлення права вимоги може бути як безоплатним, так і оплатним.
У останньому випадку на відносини цесії розповсюджуються положення про договір купівлі-продажу, оскільки частина третя статті 656 ЦК України передбачає, що предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно частини першої статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини першої, другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Частиною першою статті 631 ЦК України встановлено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України.
Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно з ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
Частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
VI. Висновки суду.
Таким чином, надані стороною позивача докази суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_2 заборгованості по оплаті за відступлення права вимоги в сумі 415 100 (чотириста п`ятнадцять тисяч сто) грн.
Будь-яких доказів, які б спростували факт наявності заборгованості перед позивачем ОСОБА_1 за вказаним оплатним Договором про відступлення права вимоги відповідачем ОСОБА_2 суду не представлено, навпаки відповідач ОСОБА_2 своєю письмовою заявою підтвердив, що його (відповідача) заборгованість перед позивачем ОСОБА_1 за вказаним Договором складає саме 415 100 грн.
На час розгляду справи в суді відповідач ОСОБА_2 зазначеної заборгованості не погасив.
Підсумовуючи, суд приходить до висновку, що зобов`язання за Договором про відступлення права вимоги, зокрема в частині оплати за відступлення права вимоги, - відповідачем ОСОБА_2 не виконане, а тому вважає обґрунтованими та підставними позовні вимоги, що пред`явлені до нього у даному цивільному позові.
Щодо клопотання відповідача ОСОБА_2 про прийняття рішення про можливість оплати ним заборгованості перед позивачем ОСОБА_1 частинами протягом року, то суд вважає за доцільне роз`яснити відповідачу ОСОБА_2 , що він вправі звернутися до суду, який розглядав справу із заявою про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення в порядку ст.435 ЦПК України. У відповідності до вимог ч.3 ст.435 ЦПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. При цьому, наявність таких обставин повинна бути підтверджена відповідними належними та допустимими доказами.
VII. Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до ч.ч.1-2, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно квитанції №4147-7583-2839-5075 від 11.11.2022р. позивачем ОСОБА_1 сплачено судовий збір в розмірі 4151 грн.
З огляду на те, що заявлені позовні вимоги задоволено в повному обсязі, то у відповідності вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в сумі 4151 грн.
Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 133, 141, 206 ч.4, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Товариство з обмеженою відповідальністю «ДейріКо», про стягнення заборгованості задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість в сумі 415 100 (чотириста п`ятнадцять тисяч сто) грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4151 (чотири тисячі сто п`ятдесят одну) гривню сплаченого судового збору.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 06.10.2023р.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 14.10.1996 року Галицьким РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області, уродженець м.Львів, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДейріКо», , місцезнаходження юридичної особи: 04116, м.Київ, вул.Шулявська, 5.

Суддя Ю.В. Кічак