ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 619/3444/21 Номер провадження 22-ц/814/537/23Головуючий у 1-й інстанції Кононихіна Н.Ю. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Триголова В.М.,

суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 07 грудня 2021 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» (далі - ТОВ «ФК «Фангарант Груп») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Зазначило, що 01 листопада 2019 року між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір № К158/191101-1 на туристичне обслуговування, а з ним додаткову угоду про розстрочення платежу № 9 за договором. Всі розстрочені періодичні (місячні) платежі за додатковою угодою відступлені на користь ТОВ «ФК «Фангарант Груп» в момент укладення цієї додаткової угоди на підставі п. 2.1 договору про участь туристичної компанії в програмі «Тур в розстрочку» № від 24 березня 2017 року. Згідно умов додаткової угоди ОСОБА_1 зобов`язався здійснити платежі за договором згідно з пакету фінансування «Десять платежів-Туризм New». Сума договору з урахуванням плати за розстрочення становить 181245,00 грн, яку ОСОБА_1 зобов`язався оплатити частинами - платіж при укладанні договору в розмірі 12 900,00грн; місячні платежі щомісяця рівними частинами у розмірі по 18 50,00 грн до 20-го числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за тим, у якому був укладений договір, на розрахунковий рахунок ТОВ «ФК «Фангарант Груп; кількість місячних платежів (крім першого) - 9. З часу укладення договору ОСОБА_1 здійснив 17 платежів по сплаті частини суми існуючої заборгованості

ТОВ «ФК «Фангарант Груп» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором в розмірі 76673,29 грн., в тому числі: 55 690,17грн. - сума заборгованості за основним зобов`язанням та 23 983,12 грн. - сума штрафних санкцій.

ОСОБА_1 проти задоволення позовних вимог заперечував . Вказував що договір укладено в інтересах сім`ї , адже на час укладенні угоди ОСОБА_1 був у шлюбі із ОСОБА_3 , а відтак ТОВ «ФК «Фангарант Груп» звернулось з позовом до неналежного відповідача , що є підставою для відмови у позові.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 07 грудня 2021 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» заборгованість у розмірі 55690 (п`ятдесят п`ять тисяч шістсот дев`яносто ) гривень 17 копійок та судові витрати на судовий збір у розмірі 1586, 69 ( одна тисяча п`ятсот вісімдесят шість) гривень 69 копійок.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення суду та відмовити у задоволенні позову ТОВ «ФК «Фангарант Груп». Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи. Вважає, що ТОВ «ФК «Фангарант Груп» мало б звертатися із позовом і до ОСОБА_3 оскільки договір був укладений в інтересах сім`ї та в відповідності до ст.65 СК України створює обов`язки для обох із подружжя. Крім того, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї , то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя , незважаючи на відсутність в законі вказівки на солідарну відповідальність. Вказані висновки на які посилається скаржник містяться у постанові Верховного суду від 07 жовтня 2020 року по справі №205/5885/18.

ТОВ «ФК «Фангарант Груп» подало відзив на апеляційну скаргу. Просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого додаткового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судовим розглядом , 01.11.2019 між ФОП ОСОБА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 (Туристична компанія) та ОСОБА_1 укладено договір № К158/191101-1 на туристичне обслуговування.

Також, 01.11.2019 між Туристичною компанією та відповідачем укладено додаткову угоду про розстрочення платежу № 9 до договору.

Всі розстрочені періодичні (місячні) платежі за цією додатковою угодою відступлені на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» в момент укладення цієї додаткової угоди на підставі п. 2.1 договору про участь туристичної компанії в програмі «Тур в розстрочку» № від 24.03.2017.

В змісті додаткової угоди міститься письмове повідомлення про відступлення права вимоги на користь позивача, з яким відповідач ознайомлений, про що свідчить факт підписання відповідачем додаткової угоди.( а.с.6)

Згідно умов додаткової угоди відповідач прийняв на себе зобов`язання щодо сплати платежів за договором згідно з умовами вказаного у додатковій угоді пакету фінансування «Десять платежів-Туризм New». За вказаними умовами сума договору з урахуванням плати за розстрочення становить 181245, 00 грн. Відповідач зобов`язався сплатити вказану суму частинами:

- платіж при укладанні договору в розмірі 12900, 00 грн;

- місячні платежі щомісяця рівними частинами у розмірі 18705, 00 грн до 20-го числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за тим, у якому був укладений договір на розрахунковий рахунок позивача;

- кількість місячних платежів (крім першого) 9.

У разі несвоєчасної оплати місячних платежів, якщо прострочення складає до 10 календарних днів включно, відповідач сплачує штраф у розмірі 5% від суми простроченого платежу. Якщо прострочення складає більше , ніж 10 календарних днів, відповідач сплачує штраф в розмірі 10% від суми простроченого платежу.

На день подання цієї позовної заяви заборгованість відповідача перед позивачем за договором складає: 79673, 29 грн, в тому числі:

- 55690, 17 грн сума заборгованості за основним зобов`язанням;

- 23983, 12 грн сума штрафних санкцій, нарахованих відповідно до положень додаткової угоди № 9 від 01.11.2019.

01.11.2019 відповідач здійснив платіж при укладанні договору в розмірі 12900, 00 грн, а також у період з 19.12.2020 по 09.05.2021 здійснено 17 платежів по сплаті частини суми існуючої заборгованості на загальну суму 164820, 00 грн.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про законність і обґрунтованість позовних вимог ТОВ «ФК «Фангарант Груп» про стягнення заборгованості з відповідача.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такого рішення суду першої інстанції.

Відповідно до положень ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до положень ст. ст. 525, 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 549 ЦК України закріплено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

ОСОБА_1 не належним чином виконував свої зобов`язання за договором № К158/191101-1 та додатковою угодою № 9 і вніс лише 16 платежів. Кількість та розмір платежів не оспорювався відповідачем.

Відповідач вважає, що сума заборгованості має стягуватись з обох з подружжя ( ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ) адже договір було укладено в інтересах сім`ї, для сімейної подорожі.

Проте, апеляційний суд відхиляє вказані аргументи , адже при з`ясуванні питання відповідальності обох з подружжя необхідно з`ясувати чи підтверджено відповідними доказами підписання договору саме в інтересах сім`ї , а також з`ясовувати, чи надавав інший з подружжя у письмовій формі згоду на укладення договору.

Тобто презюмується, що згода одного із подружжя на укладення правочину іншим із подружжя має бути викладена окремо у письмовій формі, у визначених законом випадках нотаріально посвідчена, із зазначенням конкретних дій. Дана правова позиція викладена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11 лютого 2019 року у справі №308/2205/16-ц .

Однак, оскільки скаржник наголошує на солідарній відповідальності, що виключає наявність дрібного побутового правочину на його думку, проте, водночас не надає суду доказів що на вчинення відповідних дій ( укладення угоди) була надана згода іншого з подружжя , апеляційний суд вважає наведені аргументи безпідставними та недоведеними.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог є законними і обгрунтованими, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Наведене свідчить, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦІК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 07 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя: В. М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов