Справа № 495/9529/21
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

05 жовтня 2023 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючої одноособово судді Шевчук Ю.В.,

при секретарі Бучка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», Треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Притуляк Валерій Миколайович, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Ольга Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся 18 листопада 2021 року до суду з позовною заявою до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», Треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Притуляк Валерій Миколайович, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Ольга Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог позивача

Свої позовні вимоги позивач ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що в 2010 році рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі №2-846/10 за позовною заявою ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом з нього було стягнуто заборгованість за кредитом, відсотками та пенею на загальну суму 1152330 грн., 00 коп. за кредитним договором №014/0014/74/75590 від 29.05.2007 року.

Однак, нещодавно позивачу ОСОБА_1 стало відомо, що приватним виконавцем Виконавчого округу Одеської області Притуляком В.М. 21.04.2021 року було відкрито виконавче провадження ВП №65236128 щодо виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Ольгою Вікторівною 31.03.2021 року, зареєстрованого в реєстрі за №1244.

Відповідно до зазначеного вище оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса, було звернено стягнення на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , та земельну ділянку площею 0,1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить позивачу ОСОБА_1 ..

Посилаючись на порушення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко О.В. норм матеріального та процесуального права, під час вчинення оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса, позивач ОСОБА_1 просить визнати його таким, що не підлягає виконанню.

Рух справи у суді

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.11.2021 року було відкрито загальне позовне провадження по даній справі.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31.01.2022 року було задоволено заяву представника відповідача АТ «Райффайзен Банк» про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.06.2022 року було задоволено заяву представника відповідача АТ «Райффайзен Банк» про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.10.2022 року було задоволено заяву представника відповідача АТ «Райффайзен Банк» про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18.10.2022 року було задоволено заяву представника відповідача АТ «Райффайзен Банк» про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.12.2022 року було задоволено заяву представника відповідача АТ «Райффайзен Банк» про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.02.2023 року було задоволено заяву представника відповідача АТ «Райффайзен Банк» про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27.02.2023 року було закрито підготовче провадження по справі, справу призначено до судового розгляду по суті.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13.04.2023 року було задоволено заяву представника відповідача АТ «Райффайзен Банк» про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.05.2023 року було задоволено заяву представника відповідача АТ «Райффайзен Банк» про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.09.2023 року було задоволено заяву представника відповідача АТ «Райффайзен Банк» про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Короткий виклад позицій сторін по справі

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, проте надав на адресу суду заяву, згідно якої просив розглядати справу за його відсутності, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В судове засідання представник відповідача Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» не з`явився, проте надав на адресу суду письмові пояснення, згідно яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача, оскільки на думку сторони відповідача, подання позову по даній справі є зловживання процесуальними правами позивачем, адже рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.11.2021 року по справі №495/3787/21 було відмовлено у задоволенні позовних вимог позивача ОСОБА_1 з приводу оскарження зазначеного вище виконавчого напису нотаріуса. Окрім того, представник позивача зазначив, що під час вчинення оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса, відповідачем було подано останньому повний пакет документів, на підставі якого і було вчинено зазначений вище виконавчий напис.

В судове засідання третя особа - Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Притуляк Валерій Миколайович не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

В судове засідання третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Ольга Вікторівна не з`явилась, про дату та час судового засідання була повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі.

Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування

Судом встановлено та матеріалами справи встановлено, що 29 травня 2007 року між ВАТ «Райффайзен банк Аваль» правонаступником якого є Акціонерне товариство «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» та ОСОБА_1 , укладено кредитний договір №014/0014/74/75590, відповідно до якого банк зобов`язався надати в кредит грошові кошти в сумі 111807,00 дол. США, зі сплатою 13,25% річних на умовах, визначених кредитним договором. Кінцевий термін повернення основної заборгованості 29 травня 2027 року.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.04.2010 року по справі №2-846/10 за позовною заявою ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом з нього було стягнуто заборгованість за кредитом, відсотками та пенею на загальну суму 1152330 грн., 00 коп. за кредитним договором №014/0014/74/75590 від 29.05.2007 року, у тому числі:

-847658,43 грн. заборгованість за кредитом;

-141812,29 грн. заборгованість за простроченими відсотками;

-162859,38 грн. - заборгованість за пенею.

31 березня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Ольгою Вікторівною було вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 1244, згідно якого було звернено стягнення на нерухоме майно:

- житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , який складається в цілому з: житлового будинку глинобитного, житловою площею 64,1 кв.м, загальною площею 158,3 кв.м, літ. «А», сараю цегельного літ. «В», гаражу кам. черепашкового літ. «Г», сараю зх 1/3 глинобитний та 2/3 кам`яний літ. «Д», убиральні дерев. літ. «З», споруд №3-6, що належить ОСОБА_1 на праві власності, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Чухрай Т.Ю., приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу, Одеської області 05.06.2007 року за реєстровим №11921;

- земельну ділянку площею 0,1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Чухрай Т.Ю., приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу, Одеської області 05.06.2007 року за реєстровим №1923.

Відповідно до зазначеного вище виконавчого напису нотаріуса, сума що підлягає стягненню за ним, становить 29468 дол. США 94 цента та сума, що сплачена за вчинення виконавчого напису 10000,00 гривень. Стягнення здійснюється за період з 06.01.2018 року по 06.01.2021 рік. Тобто, за вчиненим виконавчим написом стягнення проводилось вже після ухвалення рішення суду щодо дострокового повернення позивачем ОСОБА_1 кредитних коштів та процентів і штрафних санкцій за несвоєчасне повернення кредиту.

При цьому, суд звертає увагу, що якщо боржник не сплатив суму боргу, яка складається з тіла кредиту та процентів, нарахованих в певній сумі на час закінчення строку кредитування чи на час пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, то прострочення такого грошового зобов`язання не призводить до подальшої зміни його розміру, але в боржника виникає додатковий обов`язок щодо сплати річних процентів, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України.

Підхід, за якого проценти за «користування кредитом» могли нараховуватися та стягуватися за період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, не тільки не відповідає правовій природі таких процентів, а й призводить до вочевидь несправедливих результатів. Так, неможливо розумно пояснити, чому, наприклад, замовник робіт або послуг, який прострочив їх оплату, має сплачувати проценти річних за статтею 625 ЦК України, розмір яких може бути зменшений судом, якщо він надмірно великий порівняно зі збитками кредитора, а за прострочення повернення кредиту в такій самій сумі позичальник має додатково сплачувати ще й проценти як плату за «користування кредитом», розмір якої не може бути зменшений судом.

Викладене вище свідчить, що наслідки порушення грошового зобов`язання є однаковими незалежно від того, з якого договору таке зобов`язання виникло: з договору купівлі-продажу, договору про виконання робіт, кредитного договору тощо.

За приписами ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першоюстатті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований за №282/20595 зі змінами та доповненнями на час вчинення виконавчого напису.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Так, згідно зі згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначені умови вчинення виконавчих написів.

Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 зі змінами визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172.

Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до пункту 2 Переліку, для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Таким чином, із моменту прийняття цієї постанови і до 10 грудня 2014 року була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно (п. 1 Переліку).

10 грудня 2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями (п. 2 Переліку).

Втім, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення.

Таким чином, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц (провадження №61- 12629св19).

Разом з тим, доказів того, що серед документів, наданих Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису був наявний оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким стягнення заборгованості могло б провадитися у безспірному порядку, ані Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», ані приватним нотаріусом Шевченко О.В. суду надано не було.

Обов`язковою умовою для вчинення виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості має бути безспірність такої заборгованості. Тобто, виконавчий напис не є документом, який породжує для стягувача будь-яке право на отримання коштів, а лише підтверджує, що таке право виникло раніше.

На підтвердження безспірності кредитної заборгованості стягувач має надати нотаріусу документи, що дозволяють чітко встановити факт виникнення правовідносин між сторонами, момент виникнення права на стягнення простроченої заборгованості та розмір у цієї заборгованості (наприклад, договір, письмова вимога про стягнення коштів з доказами отримання вимоги боржником, докази існування заборгованості).

Доказами існування заборгованості є первісна бухгалтерська документація, яка підтверджує отримання позичальником коштів (меморіальний ордер, заявка на отримання готівки або виписка по рахунку) та правильність нарахування заборгованості за кредитом.

Окремим доказом безспірності заборгованості є відсутність заперечень з боку боржника.

На доказ відсутності заперечень боржника щодо розміру заборгованості кредитором має надаватися докази отримання боржником вимоги, в якій міститься відповідний розрахунок заборгованості.

Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи,зазначені у Переліку документів. При цьому, Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, що зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Інструкції.

У пунктах 20, 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі №305/2082/14-ц (провадження №14-557цс19) зазначено: «вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат». При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувана на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувана раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувану можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності».

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису стаття 88 Закону України «Про нотаріат». Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку проте, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному боржнику на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений інструкцією, шляхом надіслання повідомлень, письмової вимоги про усунення порушень та боржнику.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Водночас порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

При здійсненні оспорюваного виконавчого напису приватний нотаріус Шевченко О.В. не пересвідчилась у тому, чи був ОСОБА_1 своєчасно повідомлений про виникнення заборгованості перед кредитором за кредитним договором, і в якому розмірі була ця заборгованість, а, отже, вказаний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню.

Доказів того, що ОСОБА_1 отримував повідомлення про усунення порушень відповідачем суду також надано не було, а тому, суд зазначає, що оскаржуваний виконавчий напис здійснено з порушенням норм законодавства, що регулює зазначені правовідносини.

Зазначене вище узгоджується з висновками у постановах: КЦС ВС від 16.06.2021 року - №711/10544/18, КЦС ВС від 26.05.2021 року - № 308/629/17, КЦС ВС від 08.04.2021 року - № 766/13967/17, КЦС ВС від 24.03.2021 року - № 465/2329/18, КЦС ВС від 19.03.2021 року - № 750/3781/20, КЦС ВС від 17.02.2021 - № 203/2082/13-ц.

Крім того, у своїй постанові від 27.03.2019 року у справі №137/1666/16 Велика Палата Верховного Суду, посилаючись на приписи статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» зазначила, що захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Де право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувана (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Також у зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі та установити і зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного суду.

Отже, нотаріус при вчиненні напису не перевірив належним чином безспірність розміру суми, що підлягає стягненню за виконавчими написами, та здійснив виконавчі написи на підставі правочинів, за якими, чинне на той час законодавство не давало можливості вчинення таких нотаріальних дій.

Суд критично відноситься до доводів сторони відповідача Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» щодо начеб-то зловживанням позивачем ОСОБА_1 своїми процесуальними правами, адже саме позивач наділений правом на звернення до суду з позовними вимогами, обирати спосіб захисту своїх прав та суб`єктний склад сторін по справі, суд не наділений процесуальними повноваженнями обмежувати процесуальні права позивача. Окрім того, суб`єктний склад сторін у справі що розглядається та у справі №495/3787/21 є різним.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно положень ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з вимогами ст.ст. 124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, але його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29).

Національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду справи та розподіл судових витрат

Дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до переконання про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», Треті особи Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Притуляк Валерій Миколайович, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Ольга Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованими, доведеними, такими, що ґрунтуються на дійсних обставинах справи, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідача Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на користь позивача ОСОБА_1 підлягає до стягнення сплачений позивачем судовий збір під час звернення до суду з позовною заявою у розмірі 908,00 грн..

Враховуючи вищезазначене, керуючись ст.ст. 2, 4, 10-13, 30, 43, 49, 64, 76, 81, 82, 89, 95, 141, 158, 209, 210, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», Треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Притуляк Валерій Миколайович, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Ольга Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати виконавчий напис, вчинений 31 березня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Ольгою Вікторівною за реєстровим номером 1244 щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №014/0014/74/75590 від 29.05.2007 року таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (, місцезнаходження: 73003, м. Херсон, проспект Ушакова, 53) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , суму сплаченого судового збору у розмірі 908,00 грн..

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Повний текст даного рішення виготовлено 05.10.2023 року.

Суддя: