Справа № 169/185/23
Провадження № 2/169/162/23
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2023 року смт. Турійськ

Турійський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді Ковальчук О. В.,

за участю:

секретаря Ілляшик З.Ю.,

справа № 169/185/23

учасники справи:

позивач ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит,

УСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просить стягнути з відповідача на його користь 44849 гривень 75 копійок заборгованості за договором про споживчий кредит № 3487329 від 29.08.2021 року, 2684 гривні сплаченого судового збору, 9000 гривень понесені витрати на правову допомогу.

Свої вимоги мотивує тим, що 29.08.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 3487329. Кредитодавцем було перераховано кошти в сумі 9000 гривень, але відповідач свої зобов`язання не виконав. 28.12.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 28-12/2021-72. Серед боржників був відповідач, сума заборгованості становила 21359,75 грн., з яких 8100 грн. заборгованість за тілом кредиту, 13259,75 грн. заборгованість за відсотками. Станом на 18.01.2023 року, відповідно до розрахунку заборгованості, сума становить 44849,75 грн., з яких: 8100 грн. заборгованість за тілом кредиту, 13259,75 грн. заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, 23490 гн. заборгованість за відсотками з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку.

Ухвалою судді від 16.02.2023 року відкрито провадження по справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

18.07.2023 року ухвалою суду залучено ТОВ «ДЕБТ ФОРС» , як правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал».

Будь-яких інших процесуальних дій по справі не вчинялося.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак при зверненні до суду з позовом надав клопотання про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за його відсутності.

Відповідач про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини своєї неявки повідомив суду заявою. Оскільки він є військовослужбовцем та проходить військову службу просив закрити провадження по справі, керуючись змінами, що були внесені до Закону України «Про споживче кредитування» щодо врегулювання простроченої заборгованості на період дії воєнного, надзвичайного стану».

Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

29.08.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 3487329. Кредитодавцем було перераховано кошти в сумі 9000 гривень, але відповідач свої зобов`язання не виконав. 28.12.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 28-12/2021-72. Серед боржників був відповідач, сума заборгованості становила 21359,75 грн., з яких 8100 грн. заборгованість за тілом кредиту, 13259,75 грн. заборгованість за відсотками. Станом на 18.01.2023 року, відповідно до розрахунку заборгованості, сума становить 44849,75 грн., з яких: 8100 грн. заборгованість за тілом кредиту, 13259,75 грн. заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, 23490 гн. заборгованість за відсотками з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку.

09.03.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» укладено договір № 09-03/23 про відступлення прав вимоги, яке набуло статусу Кредитора по відношенню до відповідача.

11.05.2023 року ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» та ТОВ «ДЕБТ ФОРС» уклали договір № 11-05/23 про відступлення прав вимоги, яке набуло статусу Кредитора по відношенню до відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Одним із видів договорів, є договір приєднання, яким відповідно до ч.1 ст. 634 Цивільного кодексу України є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як передбаченост.641Цивільного кодексу України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях…….

Згідно норм викладених в ст. 644 Цивільного кодексу України якщо пропозицію укласти договір зроблено усно і в ній не вказаний строк для відповіді, договір є укладеним, коли особа, якій було зроблено пропозицію, негайно заявила про її прийняття. Якщо пропозицію укласти договір, в якій не вказаний строк для відповіді, зроблено у письмовій формі, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь протягом строку, встановленого актом цивільного законодавства, а якщо цей строк не встановлений, - протягом нормально необхідного для цього часу.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

За вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ст. 1056-1 Цивільного кодексу України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору

Частиною 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності .

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Щодо клопотання про закриття провадження по справі заявленого відповідачем, воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до підпункту 3 пункту 4 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20 травня 2014 року статтю 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено пунктом 15, згідно з яким військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Пунктом 1 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» дію підпункту 3 пункту 4 цього Закону поширено на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби.

Особливий період відповідно до абзацу п`ятого статті 1 Закону України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Вирішуючи питання щодо меж дії особливого періоду в розумінні Закону «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 серпня 2020 року у справі № 813/402/17 (провадження № 11-609апп19) дійшла висновку, що за змістом наведених вище визначень, навіть за невведення у країні воєнного стану, особливий період, початок якого пов`язаний з моментом оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової чи прихованої), хоч і охоплює час мобілізації, однак не може вважатися закінченим лише зі спливом строку, протягом якого підлягали виконанню визначені у відповідному рішенні про мобілізацію заходи.

Особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу.

На підставі Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України від 17 березня 2014 року № 1126-VII, з 18 березня 2014 року в Україні розпочався особливий період.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року, який продовжувався Указами Президента України № 133/2022 від 14 березня 2022 року, № 259/2022 від 18 квітня 2022 року, № 341/2022 від 17 травня 2022 року, № 573/2022 від 12 серпня 2022 року, № 757/2022 від 18 листопада 2022 року та № 58/2023 від 06 лютого 2023 року, й діє на цей час. Тобто, введення та продовження строку воєнного стану у зв`язку із триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України було визначено в законодавчому порядку і також є особливим періодом в розумінні

Пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, з аналізу редакцій цієї норми, що набували чинності на підставі Закону України від 20 травня 2014 року № 1275-VII, Закону України від 30 березня 2021 року № 1357-IX, та що були чинні станом на день виникнення правовідносин і на день розгляду справи, колегією суддів встановлено, що дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.

Відповідач дійсно проходить військову службу з 19.11.2021 року, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 . Така обставина також підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_2 .

Оскільки відповідач маєв статус військовослужбовця Збройних Сил України та на нього поширюються пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», тобто був відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом.

Щодо посилань відповідача з приводу не взаємодії позивача з власної ініціативи з приводу врегулювання простроченої заборгованості судом встановлено, що Закон України «Про споживче кредитування» розділ ІУ «Прикінцеві та перехідні положення» було доповнено п. 6-2. Під час врегулювання простроченої заборгованості у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування кредитодавець, новий кредитор, колекторська компанія, фізичні та юридичні особи, залучені на договірних засадах кредитодавцем, новим кредитором, колекторською компанією до безпосередньої взаємодії із споживачем, його близькими особами, представником, спадкоємцем, поручителем або майновим поручителем, третіми особами, взаємодія з якими передбачена договором про споживчий кредит та які надали згоду на таку взаємодію, додатково зобов`язані дотримуватися таких вимог щодо етичної поведінки: 1) не взаємодіяти за власною ініціативою із споживачем, який у передбачений цим пунктом спосіб повідомив про свою належність до захищеної категорії або щодо належності якого до захищеної категорії у передбачений цим пунктом спосіб повідомили близькі особи такого споживача, його представники, спадкоємці, поручителі, майнові поручителі або треті особи, взаємодія з якими передбачена договором про споживчий кредит та які надали згоду на таку взаємодію.

Однак відповідачем не надано до суду жодного доказу щодо звернення до кредитора з повідомленням про належність його до захищеної категорії визначеної даним законом.

Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, лише щодо суми заборгованості по тілу кредита.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов було задоволено на 18 % від пред`явленої суми, то пропорційно підлягають і стягненню судові витрати.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 526, 626, 629, 634, 641, 644, 1049, 1054, 1056-1 ЦК України, Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Закон України № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Закон України «Про споживче кредитування», ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264,265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» заборгованість за договором про споживчий кредит № 3487329 від 29.08.2021 року в сумі 8100 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» судовий збір в сумі 483 гривні 12 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» витрати на правничу допомогу в сумі 1620 гривень.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний тест рішення складено 13.10.2023 року.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» юридична адреса: місто Київ, Харківське шосе, будинок 201/203, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя О.В. Ковальчук