ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 629/645/23 Головуючий суддя І інстанції ЦЕНДРА Н. В.
Провадження № 22-ц/818/995/23 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: про стягнення плати за користування житлом
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2023 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Яцини В.Б.,

суддів: - Бурлака І.В., Маміної О.В.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 03 квітня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу,-

встановив:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу.

Позов мотивовано тим, що АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» є газорозподільним підприємством, що здійснює діяльність з розподілу природного газу у Харківській області.

На виконання ст. 40 Закон України "Про ринок природного газу" Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, постановою від 30.09.2015 № 2498 затвердила Типовий договір розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу є публічним, регламентує порядок та умови забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з розподільної системи.

Цей договір є публічним договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог ст. ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання відповідачки як споживача послуг позивача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема, у даному випадку сплата рахунка оператора ГРМ та документально підтверджене споживання природного газу, передавання показів лічильника природнього газу, зафіксованих у відповідних відомостях.

Внаслідок систематичного невиконання відповідачем своїх обов`язків щодо повної та своєчасної оплати послуг з розподілу природного газу утворилася заборгованість за період з 01.05.2020 року по 30.11.2022 року у розмірі 1627,31 грн. На підставі викладеного позивач просив стягнути з відповідача вищевказану заборгованість та судові витрати у сумі 2684 гривні.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 03 квітня 2023 року у задоволенні позову АТ "Харківгаз" відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ «Харківгаз» посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права просить рішення скасувати та задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд помилився у своїх висновках, оскільки відповідно до п.7 глави 3 розділу 6 Кодексу ГРМ фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви приєднання, сплата рахунку Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Відповідачка є споживачем послуг з розподілу природного газу, які надаються позивачем з відкритим на її ім`я абонентським рахунком № НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1 .

Фактом приєднання споживача до умов договору є заява відповідачки про приєднання до умов договору.

Відомостей про відсутність відповідачки за місцем проживання до суду не надано та до позивача таких заяв не надавалося.

Зазначає, що пропозицій або заяв щодо розірвання Типового договору розподілу природного газу від відповідача на адресу АТ «Харківгаз» також не надходило.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, які передбачені у ч. 1 ст. 369 ЦПК України, з огляду на зміст та ціну позову, без повідомленням учасників справи.

Згідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України вислухала доповідь суддю-доповідача, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що вона підлягає задоволенню.

У статті 263 ЦПК України визначені наступні вимоги до законності і обґрунтованість судового рішення:

1. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

2. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

3. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

5. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не є побутовим споживачем природного газу у розумні наведеного визначення у Кодексі газорозподільних систем, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які документи щодо права власності відповідача , відсутні документи щодо встановлення іншого права користування зазначеним домоволодінням. Також відсутні докази фактичного використання газу для власних побутових потреб, зокрема приготування їжі, підігріву води та опалення свого житлового приміщення. Відповідач за вказаною адресою не зареєстрований, доказів того, що ОСОБА_1 фактично мешкає за вказаною адресою до суду надано не було. Також позивачем не доведений факт приєднання ОСОБА_1 до умов договору розподілу природного газу.

Проте погодитись з такими висновками суду не можна.

Статтею 633 ЦК України передбачено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 25.10.2016 року ОСОБА_1 підписала заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу, за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, всупереч вказаній нормі ст. 89 ЦПК України суд не надав належної оцінки вказаному факту, який свідчить про те, що між сторонами шляхом приєднання відповідно до згаданої норми ст. 634 ЦК України дійсно укладений публічний договір, умови якого передбачені Типовим договором розподілу природного газу, затвердженого Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, постановою від 30.09.2015 № 2498.

Згідно наданого позивачем розрахунку, у ОСОБА_1 утворилася заборгованість перед АТ «Харківгаз» в період з 01.05.2020 року по 30.11.2022 року, у розмірі 1627,31 грн.

Відповідач вказану заборгованість не спростувала.

Взаємовідносини між газопостачальником, газорозподільним підприємством, газотранспортним підприємством та споживачами природного газу регулюються Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, Типовим договором розподілу природного газу, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики і комунальних послуг (далі НКРЕКП) від 30 вересня 2015 року № 2498(далі типовий договір № 2498), Типовим договором № 2500, Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року за № 2496та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1382/27827 ( надалі Правила) та іншими нормативно-правовими актами України.

За змістом статті 1 Закону України «Про ринок природного газу», суб`єктами ринку природного газу є: оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач.

Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРМ) договір розподілу природного газу - це правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі, побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу; доступ до газорозподільної системи - право користування потужністю складової (об`єкта) газорозподільної системи в обсязі та на умовах, встановлених у договорі (технічній угоді) про надання відповідних послуг з оператором газорозподільної системи; оператор газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ) - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління; споживач природного газу (споживач) - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема, в якості сировини, а не для перепродажу.

Взаємовідносини, пов`язані з розподілом природного газу споживачам, у тому числі, побутовим споживачам, підключеним до/через ГРМ, включаючи забезпечення Оператором ГРМ цілодобового їх доступу до ГРМ для споживання (розподілу) належного їм (їх постачальникам) природного газу, регулюються договором розподілу природного газу, укладеним між Оператором ГРМ та споживачем відповідно до вимог глави3розділу VI цього Кодексу (пункт 5 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ).

Згідно з пунктом 2 глави 1 розділу VI Кодексу ГРМ суб`єкти ринку природного газу (у тому числі, споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог цього Кодексу та укладення договору розподілу природного газу.

Доступ споживачів, у тому числі, побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року №2498 (далі - типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом.

Пунктом 1 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ передбачено, що договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі, побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ.

Споживачі, у тому числі, побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.

Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.

За змістом пунктів 3,4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей633,634,641,642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу.

Оператор ГРМ зобов`язаний на головній сторінці свого веб-сайту, а також в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, та власних центрах обслуговування споживачів розмістити редакцію договору розподілу природного газу та роз`яснення щодо укладення та приєднання споживача до договору розподілу природного газу.

Договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

За змістом статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуги з постачання та розподілу природного газу віднесено до комунальних.

За змістом пункту 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»- індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Статтею 40 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу Оператор ГРМ зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити Оператору ГРМ вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Договір розподілу природного газу є публічним.

Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам, що затверджений постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500, та Типовий договір розподілу газу, що затверджений постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2498, є публічними і регламентують порядок та умови постачання природного газу споживачу як товарної продукції постачальником.

Відповідно до пункту 1.3. Типового договору розподілу природного газу фактом приєднання споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема, надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 до цього договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє споживачу інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 14-280цс18 та є усталеною у судовій практиці.

Під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Вимогами статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» за період з 01.05.2020 року по 30.11.2022 року надавав ОСОБА_1 послуги з розподілу природного газу, які повинні бути оплачені згідно вказаного розрахунку та відомості зняття показань (а.с. 9, 13-14).

Отримання відповідачем зазначених послуг підтверджується підписанням ОСОБА_1 заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача) , у якій зазначено адресу: АДРЕСА_1 .

Відповідний розрахунок вартості розподілу природного газу за адресою споживача по особовому рахунку станом на 30.11.2022 року здійснено позивачем, який відповідачкою не спростований, судом першої інстанції також не наведено доказів на його спростування.

При цьому колегія суддів зважає на те, що позивач у досудовому порядку направляв на адресу відповідачки відповідну претензію (а.с. 11-12).

Під час апеляційного розгляду на адресу суду апеляційної інстанції електронною поштою 17.07.2023 надійшов лист від доньки відповідачки, ОСОБА_2 , яка підтвердила, що її мама дійсно володіє будинком у селі по АДРЕСА_1 . Вказує, що будинок неофіційно був від`єднаний від газової мережі, вона сплачувала заборгованість, але доказів з цього приводу до суду не було надано (а.с. 78-79).

Матеріали справи не містять документів, які б підтверджували те, що ОСОБА_1 розірвала договір та не є споживачем природного газу, що у спірний період природний газ не постачався до її квартири або постачався іншим постачальником, з яким відповідач уклав відповідний договір і послуги якого сплачував, відсутні відомості про звернення відповідача до позивача із заявами про відключення від споживання природного газу.

Положеннями ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Наведений процесуальний обов`язок відповідачем не виконано та не надано доказів, що вона звертався із письмовою заявою до оператора ГРМ про припинення розподілу природного газу, відтак, послуги з розподілу природного газу вона отримувала та має сплатити їх вартість згідно з розрахунком, який нею не спростований.

Отже доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, вони спростовують висновки суду, а тому скарга підлягає задоволенню.

Оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, порушують норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України колегія скасовує оскаржене рішення суду та ухвалює нове рішення - про задоволення позову.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача. Таким чином судові витрати за сплату судового збору за подання позовної заяви у сумі 2684,00 грн, та апеляційної скарги в розмірі 4026 грн, підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз».

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» - задовольнити.

Заочне рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 03 квітня 2023 року скасувати та постановити нове, яким позов Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз», заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу в розмірі 1627,33 грн та 6710,00 грн судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний тест судового рішення складений 09 жовтня 2023 року.

Головуючий: В.Б. Яцина.

Судді: І.В. Бурлака.

О.В. Маміна.