Справа № 136/358/23
провадження № 2/136/79/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2023 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Шпортун С.В.

за участі секретаря судового засідання Белінської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції у Вінницькій області, поліцейського СРПП ВП №4 Вінницького РУП ГУ НП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції Суходольської Віталії Олександрівни, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та матеріальної шкоди,

за участі учасників цивільного процесу -

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Бешлей І.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернувся до суду із вищевказаним позовом до Головного Управління Національної поліції у Вінницькій області (далі відповідач 1), поліцейського СРПП ВП №4 Вінницького РУП ГУ НП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції Суходольської Наталії Олександрівни (далі відповідач 2), в якому просить суд стягнути солідарно із відповідачів на його, ОСОБА_1 , користь матеріальну шкоду в розмірі 11 248 грн., моральну шкоду в розмірі 36 000 грн., а також вирішити питання про стягнення на його користь судових витрат.

Підставність позову позивач обґрунтовує тим, що 07.04.2022 відносно нього, ОСОБА_1 , поліцейським СРПП ВП №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції Суходольською Н.О. була винесена постанова серія БАА №799619, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 3400,00 гривень, у зв`язку із тим, що 07.04.2022 о 15 годин 55 хвилин в м. Липовець по вул. В. Копитка, він, ОСОБА_1 керував автомобілем FORD Scorpio, державний номерний знак НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом, оскільки не отримував посвідчення водія категорії «В», чим порушив п. 2.1. а ПДР України.

Вказане рішення було оскаржено позивачем до Липовецького районного суду Вінницької області, за наслідками розгляду справи 22.04.2022 було ухвалено рішення про відмову в задоволенні позову.

07.06.2022 Сьомим апеляційним адміністративним судом апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 22.04.2022 скасовано та прийнято нову постанову про часткове задоволення позову, якою постанову Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області серії БАА №799619 за ч. 2 ст. 126 КУпАП від 07.04.2022 визнано протиправною та скасовано.

Позивач зазначає у позові, що судовим рішенням апеляційної інстанції було констатовано неправомірність дій працівника патрульної поліції щодо притягнення його, ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, а відтак незаконність рішення винесеного такою особою.

Позивач вказує, що внаслідок таких дій та рішення йому було завдано майнової та моральної шкоди, яка полягає у тому, що він поніс витрати за транспортування автомобіля FORD Scorpio, державний номерний знак НОМЕР_1 та утримання його на штраф майданчик у м. Вінниця, які склали на загальну суму 7248, 00 грн., а також, будучи інвалідом ІІІ групи, працюючи автослюсарем, вимушений був докладати додаткових зусиль для відновлення його нормального способу життя, зокрема добиратись на роботу пішки або на перекладних чи наймати таксі внаслідок чого витрачати непередбачувані витрати. Крім того, вказана подія завдала шкоди його діловій репутації та авторитету, оскільки притягнення до адміністративної відповідальності створювало образ суспільно небезпечної особи, яка здатна порушувати діюче законодавство.

Вказані обставини послугували підставою звернення позивача до суду із даним позовом.

У визначений судом строк представник відповідача - Головного Управління Національної поліції у Вінницькій області Бешлей І. надав до суду відзив, відповідно до якого просив в задоволенні позову відмовити у повному обсязі, аргументуючи свою позицію тим, що позов ОСОБА_1 є безпідставним та необґрунтованим, мотивуючи тим, що 07.04.2022 о 15 годин 55 хвилин поліцейським СРПП ВП №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції Суходольською В.О. було зупинено в м. Липовець по вул.. Копитка транспортний засіб FORD Scorpio, державний номерний знак НОМЕР_1 . Підставою зупинки послугувало те, що водій порушив п. 2.3 ПДР України, оскільки не був пристебнутий ременем безпеки. При перевірці документів було встановлено, що водієм вказаного транспортного засобу являється ОСОБА_1 , який на вимогу поліцейського надав посвідчення серії НОМЕР_2 від 02.04.2022 категорії «В», що містило ознаки підробки, а інформація про такий документ була відсутня в базах НАІС та Інтегрована інформаційна пошукова система МВС, в результаті чого поліцейською було прийнято рішення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, у зв`язку із чим на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн., а транспортний засіб, у порядку ст..265-2 КУпАП, тимчасово затримано.

Вказане рішення ОСОБА_1 було оскаржено та постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07.06.2022 рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 22.04.2022 прийнято нову постанову, якою постанову Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області серії БАА №799619 за ч. 2 ст. 126 КУпАП від 07.04.2022 визнано протиправною та скасовано, а справу про вчинення адміністративного правопорушення направити до Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області на новий розгляд. За вказаним фактом, 08.04.2022 начальником СД ВП №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Мельником Д. внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч.4 ст.358 КК України та розпочато досудове розслідування кримінального проступку. У вищевказаному кримінальному провадженні було призначено та проведено судово-технічну експертизу, за наслідками якої складено висновок, відповідно до якого констатовано, що наданий на дослідження бланк посвідчення водія не відповідає зразкам, що перебувають в офіційному обігу на території України та виготовлене саморобним способом з використанням засобів оперативної поліграфії. Відповідно до довідки з ТСЦ МВС у Вінницькій області за №0542, посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 02.04.2021 не видавалось, гр.. ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував. Крім цього, як слідує із листа ТСЦ МВС у Вінницькій області від 07.10.2022 за №0541 інформація в ЄДР щодо видачі посвідчення водія ОСОБА_1 відсутня. Порядок відшкодування шкоди завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність органів досудового розслідування, прокуратури та суду визначено спеціальним Законом України від 01.12.1994 №266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі Закон), нормами якого визначено спеціальний суб`єктивний склад учасників правовідносин. ОСОБА_3 перебуває на посаді поліцейського СРПП ВП№4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, тоді як відповідно до положень Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої Наказом МВС України від 27.04.2020 № 357, інспектор сектору реагування патрульної поліції не є посадовою особою, на діяльність якої поширюються норми Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно - розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Крім цього, позивачем не було надано жодних належних та допустимих доказів до позову якими могла бути встановлена вина посадової особи органів Національної поліції у вчиненні незаконних дій, прийняття неправомірних рішень чи протиправної бездіяльності наслідком чого може бути відшкодування громадянинові заподіяної майнової чи моральної шкоди, розмір якої має ґрунтуватись на достатніх доказах, яких позивачем у даному випадку також не надано суду, причинно-наслідкового зв`язку між шкодою та протиправними діями посадової особи суб`єкта владних повноважень не доведено. При цьому, в даному випадку належним відповідачем є Державна казначейська служба України, оскільки кошти державного бюджету належать на праві власності державі, яка набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

16.06.2023 представником Державної казначейської служби України було подано до суду письмові пояснення.

Разом з цим, судом встановлено, що ухвалу суду від 22.05.2023 про залучення до участі у справі в якості третьої особи Державну казначейську службу України, адресатом було отримано 29.05.2023, тоді як письмові пояснення подано по збігу п`ятиденного строку з дня отримання копії ухвали, клопотання про продовження стоків не ініціювалось третьою особою, відтак в силу приписів ст..126, 127 ЦПК України, суд залишає письмові пояснення без розгляду.

Інші заяви по суті сторонами спору та особами, які беруть участь у справі не подавались.

Ухвалою суду від 06.03.2023 вказана позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін.

22.05.2023 ухвалою суду у задоволенні клопотання представника відповідача про залучення до участі у справі в якості відповідача Державну казначейську службу України, - відмовлено та задоволено клопотання представника відповідача про залучення до участі у справі в якості третьої особи - Державну казначейську службу України.

14.07.2023 ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання представника третьої особи Державної казначейської служби України Кравчука Сергія Олександровича про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у цивільній справі №136/358/23.

15.08.2023 ухвалою суду відмовлено у задоволенні заяви представника позивача - адвоката Маліцького Миколи Володимировича про відвід головуючого судді Липовецького районного суду Вінницької області Шпортун С.В. від участі у розгляді даної цивільної справи.

Ухвалою суду від 15.08.2023 замінено неналежного відповідача - поліцейського СРПП ВП №4 Вінницького РУП ГУ НП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції Суходольську Наталію Олександрівну, - на належного поліцейського СРПП ВП №4 Вінницького РУП ГУ НП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції Суходольську Віталію Олександрівну, розгляд справи відкладено.

03.10.2023 протокольною ухвалою суду було задоволено клопотання представника позивача про долучення доказів до справи у вигляді квитанцій за №420, 423, 4536, в долученні інших документів відмовлено.

03.10.2023 протокольною ухвалою суду прийнято до розгляду заяву представника позивача в останній редакції про збільшення розміру позовних вимог.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, просили суд позов задовольнити у обсязі заяви про збільшення позовних вимог.

Позивач суду пояснив, що дії працівника патрульної поліції Суходольської В.О. щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та притягнення його до адміністративної відповідальності шляхом винесення постанови, яка скасована судом апеляційної інстанції, рішенням якого констатовано протиправність дій працівника поліції та винесеного нею рішення є підставою для відшкодування йому майнової та моральної шкоди. Також суду пояснив, що наслідки подальшого розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо притягнення його до відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП не мають правового значення, оскільки є рішення суду апеляційної інстанції за наслідками його оскарження. Щодо майнової шкоди, яка складає витрати на транспортування та зберігання транспортного засобу, який був у нього вилучений, то зазначив, що такі витрати є документально підтверджені, розмір доведений, а транспортний засіб такий значний період він не забирав із штрафмайданчика з тих міркувань, що очікував остаточного рішення судів, яким доведено протиправність дій працівника поліції. Щодо моральної шкоди, то зазначив, що вона полягає у судових тяжбах та емоційному стані, душевних стражданнях, які він поніс, у зв`язку із відновленням своїх прав.

Представник відповідача Головного Управління Національної поліції у Вінницькій області, в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на підстави, які викладені у відзиві. Суду пояснив, що остаточне рішення щодо притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП не приймалось Вінницьким РУП ГУНП у Вінницькій області, після направлення справи на новий розгляд, у зв`язку із закінченням строків притягнення особи до відповідальності та наявністю кримінального провадження стосовно відповідача, яке на даний час не закінчено.

Відповідач - поліцейська СРПП ВП №4 Вінницького РУП ГУ НП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції Суходольська В.О. та представник третьої особи - Державної казначейської служби України в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином про день та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили, у зв`язку з чим правових підстав, передбачених ЦПК України для відкладення розгляду справи не було встановлено.

Суд, вислухавши сторін спору, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив, що 07.04.2022 поліцейським СРПП ВП №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, старшим лейтенантом поліції Суходольською Наталією Олександрівною була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення серія БАА №799619, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400, 00 грн.

22.04.2022 рішенням Липовецького районного суду Вінницької області за наслідками розгляду позову №136/452/22 (провадження №2-а/136/5/22) ОСОБА_1 до поліцейського СРПП ВП №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області сержанта поліції Суходольсьої Наталії Олександрівни Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови серії БАА №799619 від 07.04.2022 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу - відмовлено.

Вказане рішення було предметом апеляційного оскарження, за наслідками якого постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07.06.2022, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 22.04.2022 скасовано, прийнято нову постанову про часткове задоволення позову, яким постанову Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області серії БАА №799619 за ч. 2 ст. 126 КУпАП від 07.04.2022 визнано протиправною та скасовано, справу про вчинення адміністративного правопорушення стосовно ОСОБА_1 направлено до Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області на новий розгляд.

Судове рішення набрало законної сили 07.04.2023.

Відповідно до приписів ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Встановлені судом обставини визнавались учасниками справи, про що зазначено в заявах по суті справи та їх поясненнях в судовому засіданні.

Відповідно до Акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 07.04.2022 складеного поліцейським СРПП №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Суходольською В.О. (а.с.8), 07.04.2022 було здійснено огляд та затримання транспортного засобу FORD Scorpio, державний номерний знак НОМЕР_1 шляхом доставки його на спеціальний майданчик, у зв`язку із керуванням транспортним засобом ОСОБА_1 , який не мав відповідної категорії, ст..126 ч.2 КУпАП. Транспортний засіб примусово переміщений ФОП ОСОБА_4 та його прийняв поліцейський ГУ НП у Вінницькій області Колот В.

Відповідно до квитанцій (а.с.11) за зберігання тимчасово затриманого транспортного засобу за період з 07.04.2022 по 13.04.2022 та з 14.04.2022 по 30.12.2022 на ім`я ОСОБА_1 нараховано суму відповідно - 1008, 00 грн. та 6240,00 грн.

Згідно з платіжними документами за №420 від 30.12.2022, за №423 від 30.12.2022 та №4536 від 30.12.2022 ОСОБА_5 сплатив грошові кошти відповідно у розмірах 1008, 00 грн. та 6240,00 грн. на рахунки Головного управління Національної поліції у Вінницькій області та 4000,00 грн. на рахунок ФОП ОСОБА_6 .

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просить стягнути із відповідачів шкоду визначену ним у заяві про збільшення розміру позовних вимог у розмірі 11240, 00 грн. як майнову шкоду, що ним сплачена за вказаними вище рахунками та моральну шкоду в розмірі 120 000, 00 грн., вказуючи, що йому було завдано шкоди незаконними діями посадової особи органу державної влади, що здійснював провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди).

Особа має право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відшкодування збитків є однією із форм або мір цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною та настає за порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнової та/або моральної шкоди, що саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Загальноконституційні засади відносин між державою та громадянином, зокрема щодо відповідальності держави, закріплено в конституційні та цивільно-правові норми: статтю 56 Конституції України; статті 1173-1176 ЦК України, Закон України № 266/94-ВР "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" (далі - Закон № 266/94-ВР).

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Відповідно до ст.1173 та 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факти неправомірних дій чи бездіяльності цього органу чи його посадових або службових осіб, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями чи бездіяльністю і заподіяною шкодою. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає цивільну відповідальність за заподіяну шкоду. Саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди (її розмір), протиправність (незаконність) поведінки органу державної влади та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою полягає в тому, що протиправна поведінка завжди передує в часі шкідливому результату, що настав; шкідливий результат є наслідком саме цієї протиправної поведінки.

В постанові Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини".

Згідно зі ст..2 Закону № 266/94-ВР передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: 1) постановлення виправдувального вироку суду; 11) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; 2) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; 4) закриття справи про адміністративне правопорушення.

Приписами ст. 4 Закону № 266/94-ВР передбачено порядок відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, яке провадиться за рахунок коштів державного бюджету.

Судом встановлено, що підставою для відшкодування шкоди позивач у позові зазначає ініційоване посадовою особою Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Суходольською В.О. адміністративне провадження, за наслідками розгляду якого було 07.04.2022 Сьомим апеляційним адміністративним судом прийнято постанову, якою рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 22.04.2022 скасовано, прийнято нову постанову, позов задоволено частково, яким постанову Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області серії БАА №799619 за ч. 2 ст. 126 КУпАП від 07.04.2022 визнано протиправною та скасовано, а справу про вчинення адміністративного правопорушення направити до Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області на новий розгляд.

Як слідує зі змісту рішення суду апеляційної інстанції, було встановлено правомірність дій відповідача поліцейської СРПП ВП №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, утім підставою скасування судового рішення послугувало те, що суд дійшов передчасного висновку про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення (суб`єктивної та об`єктивної його сторони) передбаченого частиною 2 статті 126 КУпАП не перевіривши усіх обставин справи.

Судом також було встановлено, що за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо протоколу серії БАА №799619 складеного стосовно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП остаточне рішення не прийняте, кримінальне провадження не розглянуте.

Відповідно до наказу Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області від 30.09.2022 за №700 (а.с.28) було вирішено провести службове розслідування за заявою ОСОБА_2 щодо неналежного виконання службових обов`язків окремими працівниками СРПП ВП №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області.

Як слідує із відповіді від 12.10.2022 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області направленої в адресу ОСОБА_2 (а.с.29), за викладеним у зверненні фактами було проведено службове розслідування за результатами якого поліцейську СРПП ВП №4 ВРУП Суходольську В.О. попереджено про необхідність дотримання службової дисципліни.

Вказані обставини, що підтверджені доказами сторонами спору визнавались.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. (ч.1, 2 ст.13 ЦПК України).

Судом було роз`яснено учасникам справи їх право щодо надання доказів на підтвердження чи спростування обставин на які вони посилаються, утім жодних заяв та клопотань не було ініційовано.

Відповідно до частин першої, шостої та сьомої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви в добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим кодексом.

При цьому, у відповідності до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Аналізуючи зібрані у справі докази судом встановлено, що позивачем не надано суду рішення, яке підтверджувало б незаконність чи/або протиправність дій відповідачів за наслідками розгляду ініційованої стосовно нього справи про адміністративне правопорушення (постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення), іншого рішення ухваленого в рамках кримінального провадження (виправдувального, обвинувального вироку, тощо).

Крім цього, позивачем не доведено протиправність дій відповідача в особі поліцейської СРПП ВП №4 ВРУП ГУНП у Вінницькій області Суходольської В.О. та заподіяною позивачеві шкодою, причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди як умови для відповідальності, що виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння заподіяного особі.

За встановлених обставин та у контексті приведених правових норм регулювання предмета цього спору, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено вимоги належними та допустимими доказами, звернення до суду є передчасним за відсутності остаточного рішення за наслідками розгляду справ, що є підставою для відмови в задоволенні позову у повному обсязі.

Вирішуючи питання судових витрат, суд керується приписами Глави 8 ЦПК України, а оскільки при зверненні до суду позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, відтак витрати у вигляді судового збору компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, інші витрати понесені позивачем слід віднести на його рахунок.

Керуючись ст. 12, 13, 76, 77, 78, 81,141, 259, 261, 265, 273, 279, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції у Вінницькій області, поліцейського СРПП ВП №4 Вінницького РУП ГУ НП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції Суходольської Віталії Олександрівни, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та матеріальної шкоди, - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30-ти днів із дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 08.10.2023.

Суддя Світлана ШПОРТУН