Справа 688/2306/23
№ 2/688/552/23
Рішення

Іменем України

(заочне)

05 жовтня 2023 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Козачук С.В.,

з участю секретаря судового засідання - Зінченка Д.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представника третьої особи - Занов`яка І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Шепетівка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача орган опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області, про позбавлення батьківських прав,

встановив:

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог, позиція позивача

02.06.2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , за участі третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області, про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позову посилається на те, що з 22.01.2011 року перебувала із ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спільне життя з відповідачем не склалось, у зв`язку з чим рішенням Шепетівського міськрайонного суду від 05.10.2020 року шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу діти проживають разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач дітей не провідує, участі в їхньому житті та вихованні не приймає, батьківські збори не відвідує, не цікавиться здоров`ям та фізичним розвитком дітей, аліменти не сплачує, має заборгованість по їх сплаті в сумі 144281,55 грн. ОСОБА_3 самоусунувся від виконання покладених на нього, як батька, обов`язків, не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання, не займається вихованням та розвитком дітей. Орган опіки та піклування надав висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно дітей. А тому, на підставі п.2 ч.1 ст. 164 СК України просить суд позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно дітей.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 у судовому засіданні позов підтримали з підстав, викладених у ньому, просили його задовольнити.

Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області Занов`як І.С. позов та висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради підтримав, вважає за доцільне позбавити відповідача ОСОБА_3 батьківських прав відносно його малолітніх дітей, що відповідатиме інтересам останніх.

Позиція відповідача

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про час, день та місце його проведення був повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомив, відзиву не подав.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 08.06.2023 року відкрито провадження по даній справі та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні о 10 год. 30 хв. 05.07.2023 року, яке за клопотанням представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Шевчук О.С. відкладено до 09 год. 15 хв. 18.07.2023 року, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи відкладено до 14 год. 30 хв. 07.09.2023 року

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 07.09.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 09 год 00 хв 05.10.2023 року.

В зв`язку з неявкою відповідача у судове засідання, за згодою позивача суд у відповідності до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України 05.10.2023 року постановив ухвалу про заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення.

Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не надав, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України.

Виклад встановлених судом обставин, зміст спірних правовідносин та докази на їх підтвердження

Між сторонами виникли правовідносини щодо виконання обов`язків по вихованню та утриманню дитини, які регулюються нормами Сімейного кодексу України (далі СК України).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 з 22.01.2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Шепетівського місьрайонного суду Хмельницької області від 05.10.2020 року.

Також судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується даними свідоцтв про їх народження серії НОМЕР_1 від 19.07.2011 року та серії НОМЕР_2 від 09.10.2012 року відповідно.

Діти проживають разом з позивачем ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 з 2020 року з ними спільно не проживає, дітей не відвідує, участі в їхньому житті та вихованні не приймає, що підтверджується довідкою від 13.02.2023 року, виданою заступником голови ОСББ «Добробут людям за».

З довідки №13 від 03.02.2023 року та довідки-характеристики вбачається, що діти сторін ОСОБА_4 та ОСОБА_5 навчаються в Шепетівському НВК №3 у складі «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів ім. Н.Рибака та ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою» з 01.09.2020 року батько ОСОБА_3 у школі присутній не був, батьківські збори не відвідував, навчанням дітей не цікавився.

Згідно повідомлення директора Шепетівського Центру ПМСД діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з`являлись на прийом до лікаря педіатра в присутності матері ОСОБА_1 без присутності батька ОСОБА_3 .

Відповідно до повідомлення №11599/10 від 16.02.2023 року та розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 16.02.2023 року, у Шепетівському ВДВС у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на примусовому виконанні перебуває виконавчий лист №688/773/20 від 08.04.2020 року Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 16.03.2020 року і до досягнення дітьми повноліття, сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів становить 144281,55 грн.

Із висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради №03-28/1435 від 18.04.2023 року слідує, що розглянувши заяву ОСОБА_1 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 встановлено, що ОСОБА_3 вихованням дітей не займається, здоров`ям та навчанням не цікавиться, матеріально не допомагає, аліментів не сплачує, заборгованість становила 144181 грн. Враховуючи викладене, орган опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міьскої ради вважає доцільним позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підтвердили факт ухилення відповідача ОСОБА_3 від виконання батьківських обов`язків щодо виховання, забезпечення та розвитку своїх дітей, відсутність між ними тісного зв`язку, наявність страху у дітей через випадки фізичного впливу на останніх.

Застосовані норми права

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установленихКонституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч. 2, 3, 5 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають, зокрема, один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування; медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення батьківських прав свідчить про його інтерес до дитини.

Отже, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

При вирішенні такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.

Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків.

Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 29 квітня 2020 року у справі N 522/10703/18 (провадження N 61-4014св20), від 13 квітня 2020 року у справі N 760/468/18 (провадження N 61-8883св19), від 11 березня 2020 року у справі N 638/16622/17 (провадження N 61-13752св19), від 23 грудня 2020 року у справі N 522/21914/14 (провадження N 61-8179св19).

У постанові Верховного Суду від 17 червня 2021 року у справі № 643/7876/18 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (п. 100).

Мотиви та висновки суду

Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника третьої особи, показання свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

В рішенні ЄСПЛ від 10 вересня 2019 року у справі «Странд Лоббен та інші проти Норвегії» (Strand Lobben and Others v. Norway, заява № 37283/13) зазначено, що коли інтереси дитини суперечать інтересам батьків, органи влади повинні встановлювати справедливий баланс цих інтересів, при цьому особливе значення надається найкращим інтересам дитини.

Як правило, найкращі інтереси дитини вимагають, з одного боку, щоб зв`язки дитини з її сім`єю підтримувалися, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною для життя та розвитку дитини, оскільки порушення сімейних зв`язків означає від`єднання дитини від її коріння. З цього слідує, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише за вкрай виняткових обставин і що має бути зроблено все для збереження особистих відносин та «відновлення» сім`ї.

У матеріалах справи відсутні переконливі докази винної поведінки відповідача щодо ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, тобто, відсутні докази, що відповідач свідомо, систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки.

Дійсно, свої батьківські обов`язки після розірвання шлюбу відповідач повністю поклав на позивача, яка є мамою дітей та одноособово, без будь-якої матеріальної підтримки тривалий час опікується ними: дбає про їх розвиток, здоров`я, навчання та благополуччя в цілому. Відповідач має заборгованість зі сплати аліментів станом на 16.02.2023 року в сумі 144281,55 грн.

В той же час, згідно правової позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 23.04.2020 року у справі №420/1075/17 наявність заборгованості щодо сплати аліментів сама по собі не є підставою для позбавлення батька / матері дитини батьківських прав. Факт стягнення з одного з батьків на користь іншого аліментів на утримання дитини не може свідчити про свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо її утримання, оскільки таке стягнення є одним із способів захисту прав дитини на належне матеріальне забезпечення та свідчить про спонукання батька / матері до надання їй належного утримання.

З показань свідків та пояснень представника третьої особи вбачається, що батько із дітьми спілкування повністю не припинив, вітає їх із днем народження, мав з`ясовувати думку дітей, щодо позбавлення його батьківських прав, щоб сформувати власну позицію до розгляду органом опіки та піклування цього питання.

Суд вважає, що у цій справі державні органи взагалі не розглядали інші менш радикальні заходи, передбачені законодавством (соціальний супровід, попередження про недопущення неналежного ставлення до виконання батьківських обов`язків тощо), а розглянувши 18.04.2023 року заяву ОСОБА_1 щодо позбавлення батьківських прав, без участі відповідача, ухвалили рішення про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав.

У постанові від 26.04.2023 року по справі № 520/17217/13-ц Верховний Суд вказав, що за положенням частини шостої статі 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок має рекомендаційний характер. Самі по собі встановлені судами факти, що батьки спілкуються з дитиною, забезпечують її матеріально, приймають участь у вихованні не у достатній мірі не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальної забезпеченості. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав та усвідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

А тому, суд не бере до уваги висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки вказаний висновок не містить відомостей щодо наявності виключних обставин, підтверджених відповідними доказами, які б свідчили про свідоме нехтування ОСОБА_3 своїми обов`язками та які б були законною підставою для застосування такого крайнього заходу впливу, як позбавлення його батьківських прав.

Надані позивачем до суду докази не свідчать про злісне ухилення відповідача від виховання дітей, свідоме нехтування ним батьківськими обов`язками.

Врахувавши конкретні обставини справи, суд дійшов висновку про недоцільність застосування до відповідача крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення батьківських прав.

На переконання суду, позбавлення батьківських прав батька не призведе до безумовного покращення життя малолітніх дітей. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

Зважаючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дітей і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Розподіл судових витрат

У зв`язку з відмовою в позові відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір сплачений ОСОБА_1 при зверненні до суду слід залишити за останньою.

На підставі ст.ст. 150, 164 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 280-284, 289ЦПК України, суд -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача орган опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області, про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Попередити ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виховання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , поклавши на орган опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасник справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований по АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий 14 березня 2000 року Шепетівським МРВ УМВС України в Хмельницькій області.

Третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради, адреса місцезнаходження: 30405, вул. Соборності, 4, в м. Шепетівка Хмельницької області.

Суддя: С.В. Козачук