Справа № 307/2875/21
Провадження № 2/307/762/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2023 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Бобрушко В.І., при секретарі Она О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги мотивує тим, що водій ОСОБА_2 14 липня 2020 року, в 11 год. 40 хв., керуючи автомобілем марки «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем марки «Mersedes Benz Sprinter 313 CDI», державний номерний знак НОМЕР_2 під його керуванням, що рухався в зустрічному напрямку. При цьому водій ОСОБА_2 порушив п.п.12.1, 13.1. Правил дорожнього руху. Внаслідок зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а він, крім цього, отримав тілесні ушкодження. Відповідно до постанови Тячівського районного суду Закарпатської області від 13.10.2020 року у справі №307/2682/20 на ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень. Вчиненою відповідачем ОСОБА_2 дорожньо-транспортною пригодою йому спричинено матеріальні збитки і завдано моральної шкоди. Таким чином, вина водія ОСОБА_2 , що керував джерелом підвищеної небезпеки, у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та пошкодження автомобіля позивача встановлені постановою суду від 13.10.2020 року в справі про адміністративне правопорушення №307/2682/20, що набрала законної сили. Згідно зі Звітом №310 від 09.09.2020 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складеним оцінювачем ОСОБА_3 , вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля марки «Mersedes Benz Sprinter 313 CDI», державний номерний знак НОМЕР_3 , дорівнює вартості колісного транспортного засобу і на день пошкодження складає 266818,65 гривень. Водночас вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу складає 685561,47 гривень. Оцінювач ОСОБА_3 особисто оглядав автомобіль марки «Mersedes Benz Sprinter 313 CDI», державний номерний знак НОМЕР_3 , за адресою місця реєстрації: АДРЕСА_1 , про що свідчать копія акту огляду транспортного засобу від 28.07.2020 року та виготовлені оцінювачем кольорові фотографії. Відповідно до Звіту №301/1 від 10.09.2020 року про розрахунок ринкової вартості пошкодженого колісного транспортного засобу, складеного оцінювачем ОСОБА_3 , ринкова вартість пошкодженого автомобіля марки «Mersedes Benz Sprinter 313 CDI», державний номерний знак НОМЕР_3 , у після аварійному стані складає 68774,42 гривень. Також, позивач зазначив, що спеціальним нормативним актом, яким врегульовуються цивільно-правові відносини, пов`язані з відшкодуванням шкоди внаслідок дорожньо-транспортних пригод, є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , якого постановою Тячівського районного суду від 13.10.2020 року визнано винуватим за ст.124 КУпАП, на час ДТП, була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант» (поліс №АО2493503). Згідно з цим полісом ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становить 130000 (сто тридцять тисяч) гривень, франшиза - 2000 (дві тисячі) гривень. Дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої заподіяна шкода майну потерпілого, відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) є страховим випадком. У зв`язку з тим, що вартість автомобіля марки «Mersedes Benz Sprinter 313 CDI», державний номерний знак НОМЕР_3 , на день пошкодження складала 266818,65 гривень, а ринкова вартість пошкодженого автомобіля марки «Mersedes Benz Sprinter 313 CDI», державний номерний знак НОМЕР_3 , у після аварійному стані складала 68774,42 гривень, то власнику повинна бути відшкодована різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, тобто 198044,23 гривень (266818,65 - 68774,42 = 198044.23). Згідно із ч. 1 ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність. у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, оскільки йому завдано майнову шкоду в розмірі 198044,23 гривні то ТДВ СК «Альфа-Гарант» повинна була відшкодувати в межах ліміту суму в розмірі 128000 (сто двадцять вісім тисяч) гривень (130000 - 2000 = 128000), а решту майнової шкоди, тобто 68044,23 гривень і франшизу в розмірі 2000 гривень повинен відшкодувати завдавач шкоди ОСОБА_2 . Водночас, відповідно до звіту-рахунку за період з 17.11.2020 по 17.11.2020 роках «Otpbank» він отримав 17.11.2020 року від ТДВ СК «Альфа-Гарант» на картковий рахунок грошові кошти в сумі 76757,48 гривень. як виплату страхового відшкодування згідно зі страховим актом № ЦВ/20/4880 за договором страхування №АО- від 26.11.2019 року. Представником позивача ОСОБА_4 14.12.2020 року направлено адвокатський запит в ТДВ СК «Альфа-Гарант», в якому висловлювалось прохання направити копії таких документів: акту огляду пошкодженого автомобіля марки «Mercedes Benz 313», державний номерний знак НОМЕР_4 ; розрахунку вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Mersedes Benz Sprinter 313 CDI», державний номерний знак НОМЕР_3 , із додатками, в тому числі фотографіями пошкоджень автомобіля; страхового акту за страховим випадком внаслідок ДТП, що мала місце 14.07.2020 року, близько 12 год., на автодорозі в смт. Усть-Чорна Тячівського району Закарпатської області, де було пошкоджено автомобіль марки «Mersedes Benz Sprinter 313 CDI», державний номерний знак НОМЕР_3 , документів на підтвердження сплати відшкодування за цим страховим випадком потерпілому ОСОБА_1 . На цей адвокатський запит надійшла відповідь від 23.12.2020 року за №12/6115 за підписом заступника начальника відділу врегулювання збитків по роботі з клієнтами Ревенко Н.А., до якої додано копії таких документів: протокол (акт) огляду Т3, складеного 28.07.2020 року оцінювачем ОСОБА_3 , висновок №105-1/20 експертного авто-товарознавчого дослідження, висновок №105-2/20 експертного авто-товарознавчого дослідження. Фотографій пошкоджень автомобіля не було направлено, в тому числі як додатків до висновків експертних авто-товарознавчих досліджень. Не зважаючи на неодноразові адвокатські запити представника, копію страхового акту страховою компанією так і не було направлено. Водночас є очевидним, що страхове відшкодування в розмірі 76757 гривень 48 коп. ТДВ СК «Альфа-Гарант» було розраховано на підставі висновку експертного авто-товарознавчого дослідження від 08.11.2020 року за №105-1/20 та висновку експертного авто-товарознавчого дослідження від 09.11.2020 року за №105-2/20, проведених на замовлення ТДВ СК «Альфа-Гарант». Обидва дослідження проводились приватним підприємцем судовим експертом автотоварознавцем Різниченком В.Д. Так, у висновку від 08.11.2020 року за №105-1/20 зазначено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Mersedes Benz Sprinter 313 CDI», державний номерний знак НОМЕР_3 , за наданими матеріалами складав 223841,25 гривень, ринкова вартість автомобіля до його пошкодження складала 223841,25 гривень. На стор.3 експертного авто-товарознавчого дослідження від 08.11.2020 року за №105-1/20, копію якого надіслано представнику на адвокатський запит, зазначено таке: «Технічним оглядом встановлено: автомобіль не справний, має пошкодження аварійного характеру (дивитися матеріали справи)». Згідно із п.4.4 Методики товарознавчої експертизи й оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України від 24.11.2003 року за №142/5/2092, у звіті (акті) або висновку експерта (експертного дослідження) про оцінку КТЗ зазначається така інформація: а) повне найменування суб`єкта оціночної діяльності. його місцезнаходження, телефон (факс), номер та термін дії сертифіката суб`єкта оціночної діяльності; 6) дата надходження матеріалів для оцінки і дата підписання звіту (акта), висновку: в) найменування юридичної особи або прізвище, ім?я, по батькові фізичної особи, яка призначила (замовила) оцінку КТ3; г) питання (завдання), що поставлені перед оцінювачем (експертом) (мета оцінки); г) назва об`єкта (об`єктів), представленого для оцінки; д) найменування юридичної особи (прізвище, ім?я, по батькові фізичної особи). місцезнаходження (місце проживання) власника майна та його майнові права на КТ3; е) відомості про фізичну особу, що здійснює оцінку КТЗ: посада, прізвище, ім?я, по батькові, освіта, спеціальності (загальна й оціночна за напрямом програми базової підготовки). стаж роботи за цими спеціальностями, учений ступінь і вчене звання (за наявності), номер, дата видачі кваліфікаційного свідоцтва та посвідчення про підвищення кваліфікації, є) інформація, що має значення для виконання оцінки, з посиланням на джерела її отримання; ж) клопотання оцінювача, експерта про надання додаткових матеріалів, результати їх розгляду (якщо це мало місце); 3) перелік використаних довідкових джерел інформації, літератури із зазначенням основних бібліографічних даних (найменування, автори, місце та рік видання); и) дані про час та місце проведення огляду КТ3 оцінювачем (експертом); і) відомості про осіб, які брали участь в огляді об?єкта оцінки, якщо їх участь обумовлена призначенням оцінки або договором про виконання оцінки; і) ідентифікаційні дані КТЗ відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорта) або з копій цих документів; й) показання одометра (тахографа) КТ3 або лічильника (за наявності); к) результати візуального огляду щодо відповідності (невідповідності) номерів кузова. шасі, інших складових частин записам у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу (технічному паспорті) або в інших документах; л) відомості про комплектність та укомплектованість КТ3; м) відомості про склад оновлених складників КТЗ, інформаційні ознаки виконаного відновлювального ремонту, інші обставини, які мають значення для розв?язання поставлених питань; н) відомості про виявлені під час огляду дефекти, пошкодження, а також обгрунтування засобів і обсягу відновлювальних робіт з їх усунення чи інших способів урахування дефектів; і) перелік обмежень щодо застосування результатів оцінки та припущення, у межах яких проводилася оцінка; п) викладення змісту використаних методичних підходів, методів, оціночних процедур та відповідних розрахунків; p) висновок про вартість майна або висновок про результати авто-товарознавчої експертизи (експертного дослідження); c) додатки. які становлять невід?ємну частину звіту (акта), висновку експерта (експертного дослідження) про оцінку і містять дані стосовно технічного стану КТ3 (його складників). їх фотографічні зображення і дані, що підтверджують припущення та розрахунки. У додатках також може бути графічна розгортка побудови пошкодженого або розукомплектованого КТЗ з відображенням характеру пошкоджень або протокол технічного огляду з посиланням на характер і обсяг його пошкодження. Відповідно до п.5.1 вказаної методики, технічний огляд КТ3 оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду. необхідні для оцінки майна (оцінювачем), який складає висновок чи звіт (акт), можливе тільки за рішенням органу (посадової особи), який здійснює судове чи досудове слідство, у разі надання ними даних, необхідних для оцінки. Однак авто-товарознавець ОСОБА_5 особисто не оглядав автомобіль, рішення суду чи органу, що здійснює досудове розслідування щодо визначення матеріального збитку авто-товарознавцем ОСОБА_5 не було, у дослідженні №105-1/20 не зазначено, які саме матеріали справи досліджував експерт, в тому числі не долучено фотографії як автомобіля в цілому, так і фотографії пошкоджень. Ці обставини не дають підстав вважати вказаний висновок експертного авто-товарознавчого дослідження повним і об`єктивним, оскільки його складено з істотними порушеннями нормативно-правових актів. У висновку від 09.11.2020 року за №105-2/20 вказано, що вартість утилізації автомобіля марки «Mersedes Benz Sprinter 313 CDI», державний номерний знак НОМЕР_3 , у пошкодженому стані на 14.07.2020 року за наданими матеріалами складала 144503,74 гривень. На стор.3 експертного автотоварознавчого дослідження від 09.11.2020 року за №105-2/20, копію якого надіслано представнику на адвокатський запит, зазначено таке: «Технічним оглядом встановлено: автомобіль не справний, має пошкодження аварійного характеру (дивитися матеріали справи)». Однак у дослідженні не зазначено, які саме матеріали справи досліджував експерт, в тому числі не долучено фотографії як автомобіля в цілому, так і фотографії пошкоджень. Ця обставина викликає сумніви у повноті та об`єктивності цього висновку експертного авто-товарознавчого дослідження. Крім цього, в дослідницькій частині висновку на стор. 3 указано, що «вартість утилізації визначається як сума ринкової вартості технічно справних складових частин і вартості металобрухту складових частин, які залишилися. Вартість технічно справних складових частин визначається на підставі результатів їх діагностування на спеціалізованому для даної моделі КТЗ підприємстві, а в разі необхідності дефектовки. Далі на стор. 5 висновку експерт зазначає, що «так, як на спеціалізованих підприємствах України відсутнє обладнання для дефектування та визначення придатності складових даної моделі на предмет їх подальшого безпечного використання, для розрахунку утилізаційної вартості по матеріалам справи прийняті складові, справність яких не визивають сумнівів у експерта та ті, які не перебувають під статичною напругою, мають товарний вид, не мають осередків корозії та корозійних пробоїн, та які раніше не відновлювались та без мілких та супутніх складових». Однак, у дослідженні не зазначено, які саме матеріали справи досліджував експерт. на підставі яких саме даних він прийшов до висновку, що «складові, справність яких не визивають сумнівів у експерта та ті, які не перебувають під статичною напругою, мають товарний вид, не мають осередків корозії та корозійних пробоїн, та які раніше не відновлювались та без мілких та супутніх складових». Ця обставина викликає сумніви у повноті та об`єктивності цього висновку експертного авто-товарознавчого дослідження. Про те експерт авто-товарознавець ОСОБА_5 , здійснюючи експертні дослідження, не зазначив, які саме матеріали він досліджував, у тому числі не досліджував фотографії пошкодженого транспортного засобу, що є грубим порушенням Інструкції «Про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень». Крім цього, згідно із п.7.21 Методики товарознавчої експертизи й оцінки колісних транспортних засобів, вартість технічно справних складників визначається відповідно до вимог пункту 7.36 та підпунктів 8.5.10 - 8.5.12 пункту 8.5 цієї Методики з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та з відніманням вартості робіт з їх демонтажу, діагностування, дефектування витрат, пов`язаних з їх продажем у регіоні (складські, транспортні, торговельні витрати та інше. суми податків, зборів, інших обов`язкових платежів та прибутку, що очікується від реалізації складників на вторинному ринку. Зазначені витрати, окрім вартості робіт з демонтажу, діагностування, дефектування складників, мають бути задані як вихідні дані замовника оцінки або визначені залученими до оцінки фахівцями у галузі економіки. Про те експерт авто-товарознавець ОСОБА_5 , при проведенні дослідження від 09.11.2020 року за №105-2/20 не зазначив, які саме він досліджував «складові, справність яких не визивають сумнівів», чому у нього справність складових не викликала сумнівів, адже ці складові він безпосередньо не досліджував. Крім цього, експерт Різниченко В.Д. у своєму дослідженні не встановив суму вартості робіт з демонтування технічно справних складників та витрат, пов`язаних з їх продажем у регіоні що є грубим порушенням п. 7.23 Методики й поза будь яким сумнівом, повністю спотворило результати дослідження від 09.11.2020 року за №105-2/20. Враховуючи викладене, висновки експертних авто-товарознавчих досліджень від 08.11.2020 року за №105-1/20 та від 09.11.2020 року за №105-2/20, проведені на замовлення ТДВ СК «Альфа-Гарант», є неналежними й недопустимими доказами розрахунку завданої шкоди. Є очевидним, що у цих висновках явно занижена вартість автомобіля на день пошкодження і значно необгрунтовано та безпідставно завищена утилізаційна вартість пошкодженого автомобіля. Відповідно до наведеного ТДВ СК «Альфа-Гарант» при оцінці завданої майнової шкоди та виплаті страхового відшкодування порушено вимоги ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки така шкода не була оцінена згідно із встановленим цим Законом порядку. Згідно із п. 36.7 ст. 36 вищевказаного Закону, рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку. Тому при розрахунку завданої шкоди слід брати до уваги належні та допустимі докази: Звіт про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, №310 від 09.09.2020 року, та Звіт про розрахунок ринкової вартості пошкодженого колісного транспортного засобу №301/1 від 10.09.2020 року, складені оцінювачем ОСОБА_3 , який особисто оглядав автомобіль марки «Mersedes Benz Sprinter 313 CDI», державний номерний знак НОМЕР_3 , й належним чином зафіксував відповідні пошкодження. Таким чином, оскільки з 198044 гривень 23 коп. завданої майнової шкоди ТДВ СК «Альфа-Гарант» відшкодувала ОСОБА_1 тільки 76757 гривень 48 коп., хоча повинні була відшкодувати в межах ліміту суму в розмірі 128000 гривень, то повинна згідно із вимогами закону відшкодувати ще 51242,52 гривень (130000 - 2000 - 76757,48 = 51242,52). Решту майнової шкоди, тобто 68044 (шістдесят вісім тисяч сорок чотири) гривні 23 коп. і франшизу в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень повинен відшкодувати завдавач шкоди ОСОБА_2 . Всього розмір завданої майнової шкоди становить 121286 (сто двадцять одну тисячу двісті вісімдесят шість тисяч) гривень 75 коп. (51242,52 + 88044,23 + 2000 = 121286,75). Що стосується моральної шкоди позивач зазначив, що моральна шкода пов`язана із тим, що внаслідок ДТП він отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійно-рвано-скальпованої рани лобно-тім?яно-скроневої ділянок голови справа, забою грудної клітини, з якими в період 3 14.07.2020 року по 17.07.2020 року він лікувався в КНП «Тячівська районна лікарня», а з 17.07.2020 року по 20.07.2020 року - в КНП «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради». Факт лікування протягом указаного часу підтверджується копією виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого КНП «Тячівська районна лікарня» №3665 і копією виписки із медичної карти стаціонарного хворого КНП «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради» №937920. Під час лікування позивач був змушений терпіти біль і страждання, пов?язані з травмами та необхідними медичними процедурами. Через отримані травми до 29.07.2020 року був непрацездатним, що підтверджується копіями листків непрацездатності серії АКА Ne 066316, серії АДУ № 955339, серії АДФ №005309. Крім цього додаткові душевні страждання пов`язані із неможливістю експлуатувати пошкоджений під час ДТП належний йому автомобіль марки «Mersedes Benz Sprinter 313 CDI», державний номерний знак НОМЕР_3 Ця обставина спричинила непередбачувані незручності, у зв`язку з цим змушений тривалий час користуватися громадським транспортом, а також був обмежений у можливості заробляти гроші перевезеннями вантажів на цьому автомобілі. Враховуючи всі вищенаведені факти і обставини, завдану моральну шкоду в грошовому еквіваленті позивач оцінює в 5000 гривень, яку слід стягнути з відповідача ОСОБА_6 . Що стосується судових витрат, то згідно із ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Оскільки витрати на правову допомогу адвоката Любчика С.Р. з його боку згідно із квитанцією від 28.07.2020 року за №022997 за надання правової допомоги складають 14000 гривень - цю суму слід стягнути з відповідачів у солідарному порядку на користь позивача. Відповідно до рахунку-фактури №310 від 03.09.2020 року та квитанції №0.0..1 від 03.09.2020 року за складання Звіту №310 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу позивачем сплачено 3000 (три тисячі) гривень - цю суму слід стягнути з відповідачів у солідарному порядку на користь позивача. Згідно із рахунком-фактурою № 310/1 від 03.09.2020 року та квитанцією №0.0..1 від 03.09.2020 року за складання Звіту № 310/1 про визначення ринкової вартості пошкодженого транспортного засобу позивачем сплачено 1500 гривень. Цю суму слід стягнути з відповідачів у солідарному порядку на користь позивача.

З врахуванням залишених без розгляду частини позовних вимог без розгляду позивач ОСОБА_1 просить змінити рішення відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» про виплату йому страхового відшкодування в розмірі 76757 гривень 48 копійок, встановити розмір страхового відшкодування, що має бути сплачений ТДВ СК «Альфа-Гарант» на його користь - в сумі 128000 гривень, стягнути з відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» на його користь невиплачене страхове відшкодування в межах ліміту цивільно-правової відповідальності в розмірі 51242 гривні 52 копійки, а також стягнути на його користь витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 гривень, витрати в розмірі 3000 гривень за складання Звіту №310 від 09.09.2020 року про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, витрати в розмірі 1500 гривень за складання Звіту №301/1 від 10.09.2020 року про визначення ринкової вартості пошкодженого транспортного засобу, витрати в розмірі 2389 гривень 80 копійок за проведення судової авто товарознавчої експертизи, витрати на судовий збір у розмірі 1212 гривень 87 копійок, пов`язаний з вимогою щодо відшкодування майнової шкоди.

Представник відповідача Товариства з додаткового відповідальністю «Страхова компанія «Альфа - Гарант» надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому представник зазначив, що 24 липня 2020 року позивач надіслав до Товариства з додаткового відповідальністю «Страхова компанія «Альфа - Гарант» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяву про страхове відшкодування. Товариством було визначено розмір страхового відшкодування на підставі висновку експертного авто товарознавчого дослідження №105-1/20 від 08.11.2020 року та висновку експертного автотоварознавчого дослідження №105-2/20 від 09.11.2020 року, виконаних судовим експертом Різниченко В.Д. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №105-1720 від 08.11.2020 року визначено що вартість відновлювального ремонту автомобіля Мерседес, НОМЕР_2 (844189,88 грн.) перевищує ринкову вартість автомобіля до пошкодження (223841,25 грн.). Відповідно до п. 30.1 ст. 30 Закону України « Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необгрунтованим. Ремонт вважається економічно необгрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до п.30.2 ст. 30 вищевказаного Закону зазначено, що якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно ж до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №105-2/20 від 09.11.2020 року ринкова вартість пошкодженого автомобіля Мерседес, НОМЕР_5 (утилізаційна вартість Т3) складає 144503,74 грн. Таким чином, було здійснено наступний розрахунок страхового відшкодування: 223841,25 - 144503,74 - 2 000.00 (Франшиза) = 77337,51 грн. 17.11.2021 року Товариством, складено та : затверджено розрахунок страхового відшкодування і страховий акт та сплачено страхове відшкодування в розмірі 77337.51 грн., що не заперечується позивачем. Позивач посилається на не чинну редакцію пункту 5.1. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України. 24.11.2003 року за № 142/5/2092. Абзац другий пункту 5.1 розділу V в редакції Наказу Міністерства юстиції №3207/5/1033 від 21.10.2019 року, викладено в наступній редакції: «визначення матеріального збитку чи вартості КТ3 без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив (ла) експертизу (залучив(ла) експерта), у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження.» Отже, пунктом 5.1. в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства Юстиції України 24.11.2003 року №142/5/2092, передбачено визначення матеріального збитку чи вартості КТ3 без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе за рішенням органу (особи) яка залучила експерта, тобто в даному випадку за рішенням страховика ТДВ СК «Альфа-Гарант» як замовника дослідження, у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження Такими вихідними даними і був протокол огляду пошкодженого ТЗ складений 28.07.2020 року. Експерт ОСОБА_5 визнав надані вихідні дані достатніми для проведення дослідження. Те, що особа, яка за замовленням Товариства виконала огляд автомобіля 28.07.2020 року ОСОБА_3 , пізніше за заявою Позивача здійснив власний розрахунок розміру завданих збитків, не заперечує можливості експертом ОСОБА_7 визначати розмір матеріального збитку на підставі вихідних даних, наданих замовником дослідження ТДВ СК «Альфа-Гарант», тобто на підставі протоколу огляду від 28.07.2020 року. Вважають докази, надані позивачем, а саме: Звіт №310 від 09.09.2020 року та Звіт №301/1 від 10.09.2020 року, неналежними та недостатніми доказами, з огляду на наступне. Згідно з пунктами 34.1, 34.2, 34.3 згаданого Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик зобов?язаний протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Позивач має довести те що відповідач порушив 10 денний строк та не направив своєчасно свого представника на огляд пошкодженого автомобіля, оскільки саме тільки в разі порушення вказаного строку у позивача виникає право визначення розміру збитків на підставі висновку автотоварозначого дослідження виконаного на його замовлення. Як було зазначено вище, на виконання вимог п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», 28.07.2020 року ( на 4-й робочий день з моменту звернення позивача) було здійснено огляд пошкодженого автомобіля. Отже, ТДВ СК «Альфа-Гарант» вчасно виконало свій обов?язок щодо направлення експерта для огляду пошкодженого автомобіля. Тобто, виходячи з аналізу вищенаведених норм Закону, можна дійти висновку, що якщо з вини страховика ним не направлено свого представника для оцінки розміру шкоди, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. Отже, право позивача на самостійне визначення розміру збитків виникає лише у тому випадку, якщо страховик на протязі десяти робочих днів не направить аварійного комісара, експерта або свого представника на огляд пошкодженого майна. Відтак, позивач не довів належними та допустимими доказами наявність обставин, визначених ст. 34 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», необхідних для самостійного визначення позивачем розміру завданої йому шкоди. Отже, враховуючи що відповідач виконав свій обов?язок, передбачений ст. 34 вказаного Закону, у відповідача відсутнє зобов?язання перед позивачем зі сплати страхового відшкодування на підставі висновків зроблених на замовлення Позивача. Позивач не спростував висновки, що містяться в висновку експертного автотоварознавчого дослідження №105-1/20 від 08.11.2020 року та висновку експертного автотоварознавчого дослідження №105-2/20 від 09.11.2020 року, виконаних судовим експертом Різниченко В.Д. щодо розміру завданої йому шкоди. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов?язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Висновки, на підставі яких було виплачено страхове відшкодування є чинними, та позивачем не доведено, що вартість матеріального збитку визначена експертом, визначена з порушенням чинного законодавства. Суд повинен відштовхуватись від суті спору по оскарженню дій відповідача щодо виплати страхового відшкодування з можливим його заниженням, в такому випадку саме на позивача покладено обов?язок надання доказів в підтвердження наведеної позиції. Саме позивач повинен надати належні спростовуючі докази неправильності нарахувань страхового відшкодування, розмір якого визначено на підставі висновку експертного дослідження №105-1/20 від 08.11.2020 року та висновку експертного дослідження №105-2/20 від 09.11.2020 року, виконаних судовим експертом Різниченко В.Д. Позивач не надав належних, достатніх доказів, які б спростували висновки, на підставі яких страховик визначив суму страхового відшкодування. До того ж, звіти експерта Євченка Є.М. не є рецензією на висновки експерта Різниченка В.Д., на підставі яких було визначено суму страхового відшкодування в розумінні ЗУ «Про оцінку майна майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Позивач має довести вину страховика у невиплаті суми страхового відшкодування у тому розмірі, який він вважав необхідним для повного відшкодування шкоди. Вважають такі обставини позивач не довів. 3 огляду на вищевикладене, просять відмовити в задоволенні позовних вимог до ТВ СК «Альфа-Гарант» та судові витрати покласти на позивача.

Позивач ОСОБА_1 надіслав до суду відповідь на відзив на позовну заяву, де зазначив, що ознайомившись із відзивом на позовну заяву, поданим представником відповідача, вважає, що аргументи зазначені у відзиві є необгрунтованимим та такими що не можуть братися до уваги судом при вирішенні даної справи. Згідно із п. 4.4 Методики товарознавчої експертизи й оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фондом держаного майна України від 24.11.2003 року за №142/5/2092, у звіті (акті) або висновку експерта (експертного дослідження) про оцінку КТЗ зазначається така інформація: 1)інформація, що мас значення для виконання оцінки. з посиланням на джерела отримання; 2) дані про час та місце проведення огляду КТ3 оцінювачем (експертом); 3) додатки, які становлять невід?ємну частину звіту (акта), висновку експерта (експертного дослідження) про оцінку і містять дані стосовно технічного стану КТЗ (його складників) їх фотографічні зображення і дані, що підтверджують припущення та розрахунки. У додатках також може бути графічна розгортка побудови пошкодженого або розукомплектованого КТ3 відображенням характеру пошкоджень або протокол технічного огляду з посиланням на характер і обсяг його пошкодження. Однак автотоварознавець ОСОБА_5 особисто не оглядав автомобіль. у дослідженні №105-1/20 не зазначено, які саме матеріали справи досліджував експерт, в тому числі не долучено фотографії як автомобіля в цілому, так і фотографії пошкоджень. Ці обставини не дають підстав вважати вказаний висновок експертного автотоварознавчого дослідження повним і об?єктивним, оскільки його складено з істотними порушеннями нормативно-правових актів. Посилання відповідача на те, що вихідні дані - протокол огляду пошкодженого Т3 складений 28.07.2020 року, є достатніми для проведення дослідження, тільки підтверджують неповноту і необ?єктивність дослідження № 105-1/20 від 08.11.2020 року (відсутні фотографічні зображення. які становлять невід?ємну частину звіту), оскільки цих даних у будь-якому разі недостатньо для того щоб переконатися в об?єктивності цього висновку. Такий підхід свідчить або про низьку кваліфікацію експерта, або про його недбале ставлення до виконання своїх обов`язків або про прямий умисел. З цих же підстав через явну неповноту вихідних даних викликає сумнів у своїй об?єктивності висновок від 09.11.2020 року за №105-2/20. Відповідач явно перекручує зміст позовної заяви, оскільки зміщує акцент з очевидно неправильного визначення на замовлення страховика розміру завданої мені шкоди на дотримання страховиком вимог закону щодо своєчасного огляду належного позивачу транспортного засобу. Водночас відповідач безпідставно наголошує на відсутності права позивача на самостійне визначення розміру збитків, при цьому жодної правової норми на підтвердження такого твердження не навів. Звертає увагу суду на те, що позивачем до позовної заяви додано звіт №310 від 09.09.2020 року про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу складений оцінювачем ОСОБА_3 та звіт №301/1 від 10.09.2020 року про розрахунок ринкової вартості пошкодженого колісного транспортного засобу складений ним же. Ці звіти складені не як рецензія на вочевидь неповні та необгрунтовані дослідження №105-1/20 від 08.11.2020 та №105-2/20 від 09.11.2020 року, складені автотоварознавцем ОСОБА_5 , а як належні і допустимі докази на обгрунтування завданої шкоди. При складанні звіту №310 від 09.09.2020 та звіту № 301/1 від 10.09.2020 повною мірою дотримано усі вимоги відповідних нормативно правових актів. Відповідач зазначив, що нібито позивач не спростував висновок експертного автотоварознавчого досліджения №105-1/20 від 08.11.2020 року та висновок експертного автотоварознавчого дослідження №105-2/20 від 09.11.2020 року, виконані судовим експертом Різниченком В.Д. щодо розміру завданої шкоди. Проте така позиція відповідача є вкрай суб`єктивною і необґрунтованою, адже автотоварознавець ОСОБА_8 особисто не оглядав автомобіль. Можна було би погодитись із позицією відповідача, якби автотоварознавець ОСОБА_5 при проведенні своїх досліджень використовував фотографії пошкодженого автомобіля, як то прямо передбачено підпунктом «с» пункту 4.4 Методики. Проте, оскільки це порушення є фундаментальним, таким, що викликає неспростовані сумніви в обґрунтованості вищевказаних висновків експертних досліджень, ці дослідження у будь-якому разі не можна брати до уваги при визначенні розміру матеріального збитку. У висновку експертного автотоварозначого дослідження №105-2/20 від 09.11.2020 року не зазначено які саме матеріали оправи досліджував експерт, на підставі яких саме даних він прийшов до висновку, що «складові, справність яких не викликають сумнів у експерта та ті, які не перебувають під статичною напругою, мають товарний вид, не мають осередків корозії та обставина викликає сумніви у повноті та об`єктивності цього висновку експертного дослідження. Крім цього, згідно із п.7.21 Методики товарознавчої експертизи й оцінки колісних транспортних засобів вартість технічно стравних складників визначається відповідно до вимог пункту 7.36 та підпунктів 8.5.10 8.5.12 пункту 8.5 цієї Методики з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та відніманням вартості робіт з їх демонтажу, діагностування, дефектування, витрат, пов`язаних з їх продажем у регіоні, суми податків, платежів та прибутку, що очікується від реалізації складників на вторинному ринку Зазначені витрати, окрім вартості робіт з демонтажу, діагностування, дефектування складників. мають бути задані як вихідні дані замовника оцінки або визначені залученими до оцінки фахівцями у галузі економіки. У п.7.23 Методики зазначено, що якщо ринкова вартість менша за суму вартості робіт з і демонтування та витрат, пов?язаних з їх продажем у регіоні, то вартість оцінюваного КТЗ дорівнює вартості металобрухту складників, що залишилися, з урахуванням витрат на утилізацію. Відповідно до п 7.24 Методики. у разі перевищення витрат на утилізацію КТ3 над вартістю металобрухту складників, що залишилися ці обставини зазначаються у висновку про вартість КТ3. Проте експерт автотоварознавець ОСОБА_5 при проведенні дослідження від 09.11.2020 року за №105-2/20 не зазначив, які саме він досліджував «складові, справність яких не визивають сумнівів у експерта та ті, які не перебувають під статичною напругою» і на підставі чого саме прийшов до висновку, що ці складові «мають товарний вид, не мають осередків корозії та корозійних пробоїн, та які раніше не відновлювались та без мілких та супутніх складових». Чому в експерта справність складових не викликала сумнівів, адже ні ці складові безпосередньо, ні їх фотографічні зображення, він не досліджував. Крім цього, експерт Різниченко В.Д. у своєму дослідженні не встановив суму вартості робіт з демонтування технічно справних складників та витрат, пов?язаних з їх продажем у регіоні, що є грубим порушенням п. 7.23 Методики й поза будь яким сумнівом, повністю спотворило результати дослідження від 09.11.2020 року за №105-2/20. Враховуючи викладене, висновки експертних автотоварознавчих досліджень від 08.11.2020 року за №105-1/20 та від 09.11.2020 року за №105-2/20, проведені на замовлення ТДВ СК «Альфа- Гарант», є неналежними й недопустимими доказами розрахунку завданої шкоди. Є очевидним, що у цих висновках явно занижена вартість автомобіля на день пошкодження і значно необґрунтовано та безпідставно завищена утилізаційна вартість пошкодженого автомобіля. Експертні автотоварознавчі дослідження від 08.11.2020 року за №105-1/20 та від 09.11.2020 року за №105-2/20, які є неналежними і недопустимими доказами, проводились за рішенням страховика ТДВ СК «Альфа-Гарант». Висновки цих досліджень послужили обгрунтуванням ТДВ СК «Альфа-Гарант» для виплати страхової суми, яка с значно заниженою. У відповіді на відзив відповідач підтвердив правомірність своєї позиції та зазначив про обгрунтованість досліджень від 08.1.2020 року за №105-1/20 та від 09.11.2020 року за №105-2/20, які у нього не викликають сумнівів. Зважаючи на очевидні порушення, допущені при їх складанні. Тим самим доводиться вина ТДВ СК «Альфа-Гарант» у невиплаті обгрунтованої суми страхового відшкодування. Щодо посилання відповідача на обгрунтування своїх доводів на висновок Верховного Сулу в складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 20.11 2019 року у справі № 760 500/16-ц, то таке посилання є некоректним. Адже у вказаному висновку Верховного Суду йдеться про те, що Законом не встановлено обов`язок страховика коригувати розмір страхового відшкодування у зв`язку зі зміною вартості відновлювального ремонту. Також зазначено, що позивач має довести вину страховику в прострочці виплати страхового відшкодування. Тобто правовий спір у справі №760/50-16-ц вирішувався щодо зовсім інших обставин. У п. п. 22.1, 22.3 ст. 22 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У позовній заяві позивачем обгрунтовано доведено, що страховик відшкодував шкоду, яка не була оцінена у встановленому Законом порядку. І ця відшкодована страховиком шкода є значно заниженою щодо реально завданої шкоди.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просять позов задовольнити. На продовження розгляду справи в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяву про розгляд справи в їх відсутності, позовні вимоги підтримали, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у їх відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Представник відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант»в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля марки «Mersedes Benz Sprinter 313 CDI», державний номерний знак НОМЕР_2 (Т.1 а.с.89).

Постановою Тячівського районного суду Закарпатської області від 13 жовтня 2020 року в справі №307/2682/20 на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмір 340 гривень (Т.1 а.с.14).

За змістом вказаної постанови від 13 жовтня 2020 року водій ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 14 липня 2020 року, о 11 год. 40 хв., керуючи автомобілем марки «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем марки «Mersedes Benz Sprinter 313 CDI», державний номерний знак НОМЕР_2 , що рухався в зустрічному напрямку, під керуванням ОСОБА_1 , і внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, при цьому водій ОСОБА_2 порушив п.п.12.1, 13.1. Правил дорожнього руху (Т.1 а.с.14).

Згідно перевірки даних чинності полісів внутрішнього страхування поліс за №АО2493503 станом на 14 липня 2020 року був діючим, він виданий ТДВ СК «Альфа-Гарант», який є діючим членом МТСБУ, полісом застрахована цивільна відповідальність водія автомобіля марки «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_7 (а.с.15).

З листа ТДВ СК «Альфа-Гарант» від 2 липня 2021 року за №12/2659 вбачається , що цивільна відповідальність водія автомобіля марки «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_7 , застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант» згідно полісу №АО- від 26.11.2019 року, який передбачає ліміти відповідальності за шкоду, заподіяну майну потерпілих 130000 гривень, за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих 260000 гривень, франшиза - 2000 гривень (Т.1 а.с.85).

Відповідно до звіту-рахунку за період з 17.11.2020 року по 17.11.2020 року «Otpbank» позивач ОСОБА_1 отримав 17.11.2020 року від ТДВ СК «Альфа-Гарант» на картковий рахунок грошові кошти в сумі 76757,48 гривень як виплату страхового відшкодування згідно зі страховим актом №ЦВ/20/4880 за договором страхування №АО- від 26.11.2019 року (Т.1 а.с.16).

Згідно платіжного доручення від 17 листопада 2020 року за №13133 ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» оплачено позивачу ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 77337,51 гривень як виплату страхового відшкодування згідно зі страховим актом №ЦВ/20/4880 за договором страхування №АО- від 26.11.2019 року (Т.1 а.с.164).

Згідно зі Звітом №310 від 09.09.2020 року про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу з доданими фото-таблицями, складеним оцінювачем ОСОБА_3 , вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля марки «Mersedes Benz Sprinter 313 CDI», державний номерний знак НОМЕР_3 , дорівнює вартості колісного транспортного засобу по курсу НБУ на день пошкодження і складає 266818 (двісті шістдесят шість тисяч вісімсот вісімнадцять) гривень 65 коп., вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу марки «Mersedes Benz Sprinter 313 CDI», державний номерний знак НОМЕР_3 , складає 685561 (шістсот вісімдесят п`ять тисяч п`ятсот шістдесят одна) гривня 47 коп. (Т.1 а.с.17-24).

Відповідно до Звіту №301/1 від 10.09.2020 року про розрахунок ринкової вартості пошкодженого колісного транспортного засобу, складеного оцінювачем ОСОБА_3 , ринкова вартість пошкодженого автомобіля марки «Mersedes Benz Sprinter 313 CDI», державний номерний знак НОМЕР_3 , у після аварійному стані складає 68774 (шістдесят вісім тисяч сімсот сімдесят чотири) гривні 42 коп. (Т.1 а.с.52-62).

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження судового експерта В.Різниченко від 08.11.2020 року за №105-1/20 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Mersedes Benz Sprinter 313 CDI», державний номерний знак НОМЕР_3 , за наданими матеріалами складав 223841,25 гривень, ринкова вартість автомобіля до його пошкодження складала 223841,25 гривень (Т.1 а.с.66-69).

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження судового експерта В.Різниченко від 09.11.2020 року за №105-2/20 вартість утилізації автомобіля марки «Mersedes Benz Sprinter 313 CDI», державний номерний знак НОМЕР_3 , у пошкодженому стані станом на 14.07.2020 року, по наданим матеріалам складала 144503,74 гривень (Т.1 а.с.75-77).

Згідно виписки Тячівської районної поліклініки №3665 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_1 встановлено діагноз: струс головного мозку, забійно-рвано-скальпована рана лобно-тім`яно-скроневої ділянок голови справа та забій грудної клітки. Травма сталась внаслідок ДТП в смт.Усть-Чорна, Тячівського району Закарпатської області 14.07.2020 року, ОСОБА_1 доставлений в КНП Тячівської РЛ, оглянутий та госпіталізований в травматологічне відділення, час знаходження на стаціонарі з 14.07.2020 року по 17.07.2020 року (Т.1 а.с.90).

Згідно виписки «Обласної клінічної лікарні Івано-Франківської обласної ради» №937920 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_1 встановлено діагноз: струс головного мозку, забійно-рвано-скальпована рана лобно-тім`яно-скроневої ділянки справа. Травма сталась внаслідок ДТП в смт.Усть-Чорна, Тячівського району Закарпатської області 14.07.2020 року, ОСОБА_1 доставлений в КНП Тячівської РЛ, оглянутий та госпіталізований в травматологічне відділення. 17.07.2020 року самостійно звернувся до КНПОКЛІФОР та був госпіталізований до відділення нейрохірургії (Т.1 а.с.91).

Згідно листа непрацездатності серії АКА №066316, виданого лікарем КНП «Тячівська районна лікарня», встановлено, що ОСОБА_1 був звільнений з роботи та перебував на стаціонарному лікуванні, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності з 14.07.2020 року по 17.07.2020 року (Т.1 а.с.92).

Згідно листа непрацездатності серії АДУ №955339, виданого лікарем КНП «КНПОКЛІФОР», встановлено, що ОСОБА_1 був звільнений з роботи, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та перебував на стаціонарному лікуванні з 17.07.2020 року по 20.07.2020 року (Т.1 а.с.93).

Згідно листа непрацездатності серії АДФ №005309, виданого лікарем КНП «ЦПМКДД», встановлено, що ОСОБА_1 був звільнений з роботи, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та перебував на лікуванні з 21.07.2020 року по 29.07.2020 року (Т.1 а.с.94).

Згідно рахунку-фактури від 03.09.2020 року за №310, виданого експертом ОСОБА_3 , квитанції від 03.09.2020 року за №0.0..1, встановлено, що вартість звіту про оцінку вартості матеріального збитку КТЗ марки «MERCEDES BENZ SPRINTER 313 CDI», державний номерний знак НОМЕР_4 , яка сплачена позивачем ОСОБА_1 , становить 3000 гривень (Т.1 а.с.95, 96).

Згідно рахунку-фактури від 03.09.2020 року за №310/1, виданого експертом ОСОБА_3 , квитанції від 03.09.2020 року за №0.0..1, встановлено, що вартість звіту про визначення ринкової вартості КТЗ марки «MERCEDES BENZ SPRINTER 313 CDI», державний номерний знак НОМЕР_8 , яка сплачена позивачем ОСОБА_1 , становить 1500 гривень (Т.1 а.с.97, 98).

Згідно повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 24 липня 2020 року встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернувся до ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» і повідомив про дорожньо-транспортну пригоду, яка відбулась 14 липня 2020 року за участю автомобілів марки «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_1 , та марки «Mersedes Benz Sprinter 313 CDI», державний номерний знак НОМЕР_2 , які отримали механічні пошкодження (Т.1 а.с.131-132).

Також, позивач ОСОБА_1 24 липня 2020 року звернувся до ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» із заявою про страхове відшкодування, в якій просив відшкодувати йому витрати пов`язані із пошкодження майна та витрати, які пов`язані із шкодою, нанесеною життю та здоров`ю власника (Т.1 а.с.133).

Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи від 25 квітня 2023 року за №2186/22-28 встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Mersedes Benz Sprinter 313 CDI», державний номерний знак НОМЕР_2 , з урахуванням зносу, станом на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди 14 липня 2020 року складає: 260501,29 гривень; ринкова вартість автомобіля марки «Mersedes Benz Sprinter 313 CDI», державний номерний знак НОМЕР_2 , до його пошкодження під час дорожньо-транспортної пригоди, станом на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди 14 липня 2020 року, складає: 296213,92 гривень; ринкова вартість автомобіля марки «Mersedes Benz Sprinter 313 CDI», державний номерний знак НОМЕР_2 , після його пошкодження під час дорожньо-транспортної пригоди, станом на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди 14 липня 2020 року складає 35712,63 гривень.

Згідно рахунку від 06.04.2023 року за №1024, квитанції від 07.04.2023 року за №0.0..1, встановлено, що вартість авто товарознавчої експертизи про оцінку вартості матеріального збитку автомобіля марки «Mersedes Benz Sprinter 313 CDI», державний номерний знак НОМЕР_2 , яка сплачена позивачем ОСОБА_1 , становить 2389,80 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першої статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом частин першої, другої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи і виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст. 7 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним законом - Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV (далі Закон №1961-IV).

У цьому Законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пункти 1.4, 1.7 статті 1).

За вимогами статті 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону N 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону №1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом пункту 22.1 статті 22, статті 23 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Отже, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом порядку.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

У пункті 33.1.4 статті 33 Закону №1961-IV передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього закону, МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Крім того, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 статті 35).

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону №1961-IV (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Відповідно до пунктів 37.1.1, 37.1.4 статті 37 Закону №1961-IV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону; вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного кримінального правопорушення, що призвело до страхового випадку (події, передбаченої статтею 41 цього Закону); невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди;

При цьому зазначений у пункті 37.1.4 статті 37 Закону №1961-IV строк є присічним і поновленню не підлягає.

Із аналізу наведених норм спеціального Закону №1961-IV можна зробити висновок, що підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування, передбачені у статті 37 Закону №1961-IV, а їх перелік є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає.

Тому саме річний (трирічний) строк звернення із заявою про виплату страхового відшкодування є припинювальним і з його спливом у страховика настає право на відмову у виплаті страхового відшкодування.

Разом з тим у Законі №1961-IV прямо не передбачено, що встановлено досудовий порядок урегулювання спору. Не зазначено про обов`язок особи, яка заявляє вимогу про виплату страхового відшкодування, спочатку звернутися до страховика, та не пов`язано дотримання такого порядку з правом чи можливістю цієї особи звернутися до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування.

Тому у контексті вказаних обставин справи можна зробити висновок, що у №1961-IV не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.

У будь-якому разі строк звернення обмежується щодо стягнення майнової шкоди річним строком, а щодо шкоди, заподіяної життю і здоров`ю потерпілого трьома роками.

Інших обмежень щодо порядку звернення із заявою про виплату страхового відшкодування норми Закону №1961-IV не містять.

У разі звернення із заявою безпосередньо до суду, страховик з цього моменту має діяти відповідно до статті 36 Закону №1961-IV, та не позбавлений можливості, у разі відсутності заперечень проти позову, його визнати та сплатити страхове відшкодування.

Отже попереднє звернення потерпілого у випадках, передбачених законом, до страховика чи МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному статтею 35 Закону №1961-IV, загалом не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування.

Саме такий правовий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 червня 2019 року (справа №465/4621/16-к, провадження N 13-24кс19), підстав від відступлення якого не вбачає і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.12.2019 (справа №465/4287/15).

Матеріалами справи встановлено, що страховий випадок (ДТП) стався 14 липня 2020 року, а до суду позивач ОСОБА_1 до відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» з позовними вимогами про стягнення майнової шкоди звернувся 12 серпня 2021 року, тобто в межах установленого законом строку для відшкодування шкоди, з моменту вчинення дорожньо-транспортної пригоди 14 липня 2020 року.

Також в судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 звертався до відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про виплату йому страхового відшкодування за заподіяння майнової шкоди, яке відповідачем ТОВ СК «Страхова компанія «Альфа-Гарант» було виплачено частково в сумі 76757,48 гривень.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у п. 8 постанови від 01.03.2013 №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішені спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Верховний Суд України 03.12.2014 року, при розгляді цивільної справи №6-183цс14 зробив правовий висновок, відповідно до якого законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен довести факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку.

Крім цього, відповідно до ухвали Верховного Суду України від 19 жовтня 2011 року у справі №6- 208св10 під справою, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства мається на увазі справа, порушена у встановленому законом порядку, що розглядається відповідним судом. Порушення кримінальної справи органами досудового слідства не є підставою для зупинення провадження у справі.

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача, коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

В судовому засіданні встановлено, що розмір збитків (вартість відновлювального ремонту автомобіля), що завдані власнику транспортного засобу марки «Mersedes Benz Sprinter 313 CDI», державний номерний знак НОМЕР_3 ,ОСОБА_1 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 14 липня 2020 року з вини водія автомобіля марки «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована відповідачем ТДВ «СК «Альфа-Гарант» згідно полісу №АО- від 26.11.2019 року, становить 260501,29 гривень, що підтверджується висновком автотоварознавчої експертизи від 25 квітня 2023 року за №2186/22-28.

Відповідно до страхового полісу №АО- від 26.11.2019 рокуліміт відповідальності водія автомобіля марки «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_1 , за шкоду завдану майну складає 130000 гривень, франшиза - 2000 гривень.

Таким чином, за встановлених обставин справи, відповідач ТДВ СК «Альфа Гарант» як страховик є зобов`язальним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України №1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону, страховик набуває права зворотної вимоги до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Отже, відповідач ТДВ «СК «Альфа-Гарант» має виплатити позивачу ОСОБА_1 відшкодування вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля в розмірі 128000 гривень (130000 гривень 2000 гривень франшизи).

Враховуючи те, що відповідачем ТДВ «СК «Альфа-Гарант» вже відшкодовано позивачу ОСОБА_1 страхове відшкодування майнової шкоди в сумі 76757,48 гривень, то залишок майнової шкоди, який необхідно сплатити позивачу ОСОБА_1 відповідачем ТДВ «СК «Альфа-Гарант», становить 51242,52 гривень (128000 гривень 76757,48 гривень = 51242,52 гривень), а тому позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині слід задовольнити та стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на його користь страхове відшкодування майнової шкоди в розмірі 5124,52 гривень.

За змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Оцінивши в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зміну рішення відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» про виплату йому страхового відшкодування в розмірі 76757 гривень 48 копійок, та встановлення судом розміру страхового відшкодування, що має бути сплачений ТДВ СК «Альфа-Гарант» на його користь - в сумі 128000 гривень, слід відмовити, оскільки цивільним законодавством не передбачено такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів осіб.

До витрат, пов`язаних зрозглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (частина 3 статті 133 ЦПК).

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина 1 статті 137 ЦПК).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 137 ЦПК).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5, 6 статті 137 ЦПК).

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1 статті 141 ЦПК).

При визначенні суми відшкодування судових витрат, суд має виходити з критерію обґрунтованих дій позивача, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та запровадження певних запобіжників від можливих зловживань з боку учасників судового процесу та осіб, які надають правничу допомогу, зокрема, неможливості стягнення необґрунтовано завищених витрат на правничу допомогу.

Тобто, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат на правничу допомогу адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Однак, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, оскільки правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо.

Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права, однак відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Натомість не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Відтак, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Суд зазначає, що визначення співмірності витрат є саме оціночною діяльністю суду. На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат (витрат на проїзд тощо), пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Оцінюючи зміст обсягу фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількості витраченого часу, розміру гонорару, співмірності послуг категорії складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, неминучості витрат, значенню справи, суд вважає, що винагорода в розмірі 7000 гривень витрат на правничу допомогу, на думку суду, відповідає критерію «розумної необхідності» таких витрат.

Таким чином, з відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 гривень.

Також, суд вважає, що підлягають стягненню з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані із залученням спеціалістів, експертів, проведенням звітів та експертизи в розмірі 6889,80 гривень, які підтверджуються дослідженими в судовому засіданні належними письмовими доказами.

Оскільки ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 1 червня 2023 року в даній цивільній справі позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, були залишені без розгляду, суд вважає, що судові витрати в частині сплати судового збору слід розділити між сторонамипропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, з відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 512 гривень 43 копійки.

Керуючись ст.ст.5, 12, 13, 81, 209, 223, 263, 265, 268 ЦПК України, ст.ст.1, 3, 6, 7, 23, 29, 33, 36, 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV, ст.ст. 979, 999, 1166, 1187 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування майнової шкоди в розмірі 51242 (п`ятдесят одна тисяча двісті сорок дві) гривні 52 копійки.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 512 (п`ятсот дванадцять) гривень 43 копійки сплаченого судового збору.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 (сім тисяч) гривень.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані із залученням спеціалістів, експертів, проведенням звітів та експертизи в розмірі 6889 (шість тисяч вісімсот вісімдесят дев`ять) гривень 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення (складання), при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу 13 «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_2 , України, РНОКПП - НОМЕР_9

Відповідач Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», адреса: 01033, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, України, ЄДРОПУ - 32382598.

Повний текст рішення суду складено 22 вересня 2023 року.

Головуючий В.І. Бобрушко