КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/8494/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2023 року м. Київ

Справа № 752/18638/22

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Левенця Б.Б., Немировської О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 09 березня 2023 року, постановлену у складі судді Мазура Ю.Ю.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» у м. Києві про зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 09 березня 2023 року визнано неподаною та повернуто позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» у м. Києвіпро зобов`язання вчинити певні дії.

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, відновити провадження у справі та задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі, посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Зазначає, що предметом позовних вимог є матеріально-правова вимога щодо протиправної бездіяльності АТ «Ощадбанк», яка полягає в тому, що «Ощадбанк» незаконно порушив умови двостороннього договору № 2109363 від 27.11.2014 року, що в свою чергу спричинило матеріальну та моральну шкоду позивачу.

Вказує, що доказом направлення копії позовної заяви відповідачу є скріншот, який значиться під №1 у «Переліку документів та інших доказів, що додаються в копіях суду та відповідачу», зазначено і також є доказом сплати судового збору та направлення позовної заяви суду і відповідачу з додатками: копія позовної заяви та копії всіх документів, що додаються до неї, направлено засобами електронного зв`язку на електронну адресу відповідача.

Звертає увагу, що позовна заява з додатками направлялася електронними засобами зв`язку на електронні адреси отримувачів: Голосіївський районний суд міста Києва та 2 та Головне управління AT «Ощадбанк». Посилання суду на те, що ОСОБА_1 не усунув недоліки в повному обсязі, а саме: не зазначив вірного способу захисту цивільних прав у разі його порушення з посиланням на статтю 15 ЦПК України є помилковими, оскільки порушення цивільних прав позивача виявилась в протиправному позбавленні права власності (пенсійних грошей) позивача та незаконне обмеження вчасного отримання пенсії, що дало можливість відповідачу безпідставно заволодіти особою майном іншої особи-власника, що було зазначено позивачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V (перегляд судових рішень) ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зокрема, про повернення заяви позивачеві (заявникові), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, справу розглянуто апеляційним судом відповідно до ст. 369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 засобами електронного зв`язку через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до Головного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» у м. Києві про зобов`язання вчинити певні дії, в якому, зокрема, просив:

- зобов`язати АТ «Ощадбанк»: змінити (відновити) статус рахунку № НОМЕР_1 на рахунок зі статусом: «пенсійний рахунок» зі спеціальним режимом використання», який передбачений чинним двостороннім Договором № 2109363 від 27.11.2014 року;

- розблокувати арештовані пенсійні кошти шляхом повернення постанови про арешт пенсійних коштів приватному виконавцю Оліфір О.О. (ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження, ВП №67505298;), що дасть можливість ОСОБА_1 вільно, без обмежень, на свій розсуд розпоряджатись пенсійними грошима.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 06 січня 2023 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції виходив з того, що всупереч вимог п.7 ст.43 ЦПК України, позивачем не надано доказів направлення відповідачу копій поданих до суду документів листом з описом вкладення.

Крім того, суд першої інстанції звертав увагу позивача на те, що прохальна частина має особливо важливе значення при розгляді справи з огляду на застосування принципу диспозитивності розгляду, оскільки є тією формою захисту, яку просить заявник у суду, тому вона має бути чітко та конкретно сформульована, уникаючи загальних тез, а тому в даному випадку позивачу необхідно уточнити позовні вимоги.

Тому суд першої інстанції надав строк для усунення недоліків шляхом надання виправленого примірнику позовної заяви з додатками разом з примірником позовної заяви з додатками відповідно до кількості учасників справи, із зазначенням вірного способу захисту цивільних прав, надати докази направлення відповідачу копій поданих до суду документів листом з описом вкладення.

27 лютого 2023 року засобами електронного зв`язку через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 подав заяву про усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду від 06 січня 2023 року.

У виправленій редакції позовної заяви позивач ОСОБА_1 просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління АТ «Державний ощадний банк України» та зобов`язати відновити/змінити банківський рахунок відповідно до умов Договору № 2109363 від 27.11.2014 р. про обслуговування пенсійного рахунку на умовах пакету «Пенсійний» (в т.ч. «Арсенал»),

- розблокувати арештовані пенсійні кошти шляхом повернення постанови про арешт пенсійних коштів приватному виконавцю Оліфір О.О. відповідно до вимог ч.3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02.06.2016 року, виконавче провадження ВП № 67505298, щоб забезпечити можливість ОСОБА_1 вільно, без обмежень, на свій розсуд розпоряджатись пенсійними грошима.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 09 березня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу.

Постановляючи оскаржувану ухвалу від 09 березня 2023 року, суд першої інстанції виходив з того, що як вбачається із заяви ОСОБА_1 про усунення недоліків, поданої на виконання ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 06 січня 2023 року, недоліки в повному обсязі не усунуті, а саме: не зазначено вірного способу захисту цивільних прав, передбаченого ст. 15 ЦПК України, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно положень ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління АТ «Ощадбанк» про зобов`язання вчинити певні дії вважається неподаною та підлягає поверненню позивачу, відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України, оскільки останнім не усунуто в повному обсязі недоліки даної заяви.

З висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набула чинності для України з 11.09.1997 року, Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Згідно з вимогами ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Форма та зміст позовної заяви, яка подається до суду, визначені у ст.ст.175, 177 ЦПК України. Зокрема, п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України визначено, що позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Відповідно до частини 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Згідно з ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Як вбачається з позовної заяви та з виправленої редакції позовної заяви, позивачем викладено обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги і зазначено зміст позовних вимог - спосіб захисту прав або інтересів, зокрема, позивач просить: визнати протиправною бездіяльність Головного управління АТ «Державний ощадний банк України» та зобов`язати відновити/змінити банківський рахунок відповідно до умов Договору № 2109363 від 27.11.2014 р. про обслуговування пенсійного рахунку на умовах пакету «Пенсійний» (в т.ч. «Арсенал»), а також розблокувати арештовані пенсійні кошти шляхом повернення постанови про арешт пенсійних коштів приватному виконавцю Оліфір О.О. відповідно до вимог ч.3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02.06.2016 року, виконавче провадження ВП № 67505298, щоб забезпечити можливість ОСОБА_1 вільно, без обмежень, на свій розсуд розпоряджатись пенсійними грошима. При цьому позивач посилається на порушення його прав, що виявилась в протиправному позбавленні права власності (пенсійних коштів) позивача та незаконне обмеження вчасного отримання пенсії, що дало можливість відповідачу безпідставно заволодіти майном іншої особи-власника, що було зазначено позивачем.

Перевіривши матеріали справи, проаналізувавши зміст позовних вимог, характер спірних правовідносин, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про повернення позовної заяви з тих підстав, що позивачем не зазначено вірного способу захисту цивільних прав, передбаченого ст. 15 ЦПК України, тобто неусунення в повному обсязі недоліків, викладених в ухвалі Голосіївського районного суду м. Києва від 06 січня 2023 року, неможливо визнати законним та обґрунтованим, оскільки суд фактично вдався до оцінки того, чи є спосіб захисту, обраний позивачем, належним та ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах.

Разом з тим, наявність чи відсутність порушеного права позивача та правильність обраного позивачем способу захисту цивільних прав встановлюється судом при розгляді справи по суті і може бути підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову в разі встановлення судом факту не порушення прав позивача відповідачем або не вірно обраного позивачем способу захисту, адже обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

Особа, яка подала позов, самостійно визначає порушене, невизнане чи оспорюване право або охоронюваний законом інтерес, які потребують судового захисту.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч.2 ст. 16 ЦК України.

Статтею 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Під час оцінки обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17).

Позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначає порушене, невизнане чи оспорюване право або охоронюваний законом інтерес, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Зазначений правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц, від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц.

Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року в справі №523/9076/16-ц викладено висновок, що встановлення обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про визнання неподаною та повернення позивачу позовної заяви у зв`язку з не усуненням в повному обсязі недоліків є помилковими та не відповідають обставинам справи.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає ухвалу суду такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_1 не були предметом розгляду суду першої інстанції, а позовна заява оскаржуваною ухвалою суду була повернута позивачу, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для розгляду заявлених позовних вимог по суті спору, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню частково : оскаржувану ухвалу суду слід скасувати, а справу - направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374 - 379, 381 - 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 09 березня 2023 року - скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Левенець Б.Б.

Немировська О.В.