Дата документу 10.10.2023 Справа № 333/7012/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 333/7012/21 Головуючий у 1 інстанції: Кулик В.Б.
№ 22-ц/807/1590/23 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу заапеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника за довіреністю ОСОБА_2 на рішення Комунарського районного суду Запорізької області від 25 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 в особі представника за довіреністю ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ

В жовтні 2021 року ОСОБА_1 в особі представника за довіреністю ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 01.09.2015 року між сторонами по справі було укладено шлюб.

Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась донька ОСОБА_4 .

Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, а також щодо виховання дітей. 05.05.2021 року шлюб був розірваний.

23.02.2021 року на підставі рішення суду з ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_1 на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти у розмірі 2700,00 грн. щомісячно, починаючи з 29.12.2020 року, до досягнення старшою дитиною ОСОБА_3 повноліття, та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1 000,00 грн., щомісячно, починаючи з 29.12.2020 року до досягнення дитиною ОСОБА_4 , 3-річного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідач ухиляється і не сплачує систематично аліменти, звільняється за власним бажанням з займаних посад і уникає від офіційного працевлаштування, заробітки не тривалі та носять мінливий характер, у зв`язку з чим в період з грудня 2020 року по вересень 2021 року утворилась заборгованість зі сплати аліментів на утримання дітей у розмірі 13 472 грн. 86 коп., а також утворилась заборгованість зі сплати аліментів на утримання ОСОБА_1 у розмірі 4 994 грн. 97 коп.

Загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), отже загальна сума пені за несвоєчасну сплату аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за період з грудня 2020 року по серпень 2021 року, складає: 107 873,00 грн., загальна сума пені за несвоєчасну сплату аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання дружини за період з грудня 2020 року по серпень 2021 року, складає: 39 954 грн. 51 коп.,

Посилаючись на вищезазначене просила суд, стягнути з відповідача пеню за несвоєчасно сплачені аліменти на утримання дітей та дружини в розмірі 147 827грн. 51 коп.

Рішенням Комунарського районного суду Запорізької області від 25 травня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів в період з грудня 2020 року по серпень 2021 року, на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 2 996 грн. 99 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів в період з грудня 2020 року по серпень 2021 року, на утримання ОСОБА_1 в розмірі 1 084 грн. 17 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 908 грн. в дохід держави.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_1 в особі представника за довіреністю ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування скарги зазначено, що здійснені відповідачем оплати аліментів були враховані позивачем при розрахунку неустойки зі сплати аліментів при пред`явленні позову. Також апелянт посилається на порушення порядку подачі доказів відповідачем у судовому засіданні 25 квітня 2023 року.

Відповідач своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу ч. 3 цієї статті не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Протягом апеляційного розгляду відповідач подав заяву про зупинення провадження, позаяк він перебуває у збройних силах, переведених на військовий стан.

Судова колегія враховує, що спрощений апеляційний перегляд не передбачає особистої участі у розгляді справи сторін,а відтак підстав для зупинення провадження немає.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України, у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно із частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 01.09.2015 року сторони по справі уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вільнянського районного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 141 (а.с. 13).

Від вказаного шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , виданого 01.09.2015 року, відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вільнянського районного управління юстиції у Запорізькій області, про що зроблено відповідний актовий запис № 164 (а.с. 33).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін по справі народилась донька ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 , виданого 19.11.2015 року, відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вільнянського районного управління юстиції у Запорізькій області, про що зроблено відповідний актовий запис № 229 (а.с. 14).

05.05.2021 року рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області шлюб між сторонами по справі розірвано (а.с. 15-17).

Так як, відповідач добровільно не надавав матеріальної допомоги на утримання дітей і ОСОБА_1 , то за рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 23.02.2021 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти у розмірі 2 700,00 грн. щомісячно, починаючи з 29.12.2020 року, до досягнення старшою дитиною ОСОБА_3 повноліття, та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1 000,00 грн., щомісячно, починаючи з 29.12.2020 року до досягнення дитиною ОСОБА_4 , 3-річного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 18-20).

У Комунарському ВДВС м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), за виконавчими листами № 314/5376/2020 від 24.02.2021 року, відкриті виконавчі провадження № 65222670 та № 65223333, щодо стягнення з відповідача аліментів на користь ОСОБА_5 , на утримання дітей та на її утримання. Стягнуті судом аліменти відповідач ОСОБА_3 сплачує не в повному розмірі, а також не кожного місяця, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість зі сплати аліментів. Згідно з розрахунком заборгованості від 02.09.2021 року, виданого Комунарським ВДВС м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) вбачається, що відповідач ОСОБА_3 має перед позивачем заборгованість станом на 31.08.2021 року: (виконавчий лист про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_1 ) 9 000,00 грн., (виконавчий лист про стягнення аліментів на утримання дітей) 24 300,00 грн. (а.с. 21-22).

Представником позивача до суду надано інформацію Комунарському ВДВС м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції станом на 12.05.2023 рік за виконавчими листами № 314/5376/2020 від 24.02.2021 року, відкриті виконавчі провадження, борг за якими складає: за виконавчим провадженням № 65222670 в розмірі 68 636 грн. 05 коп., за виконавчим провадженням № 65223333 в розмірі 16 994 грн. 97 коп.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наявності вини відповідача у допущенні заборгованості по сплаті аліментів з період з 29 грудня 2020 року по 31 березня 2021 року.

Із вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погоджується, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Відповідно до ст. ст. 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Частиною 3 статті 195 СК України визначено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом.

Згідно з ч. 4 ст. 194 СК України заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. Згідно зі ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки ( пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до зазначеного, неустойка нараховується на щомісячну заборгованість від суми несплачених аліментів за кожен день за весь час прострочення по день добровільного погашення боргу або на момент стягнення.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосуванням судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Вірним є виснування суду першої інстанції про те, що відповідачем та його представником не було надано належних доказів до суду, які б підтвердили відсутність вини у останнього щодо неможливості сплати аліментів.

Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Аналогічна правова позиція 25.04.2018 року висловлена у постанові Верховного Суду України у справі № 572/1762/15-ц та постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 року по справі № 333/6020/16-ц.

Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

?р=(А1?1%?Q1)+(А2?1%?Q2)+........(An?1%?Qn), де:

?р - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

А1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

А2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Встановлено, що на підставі рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 23.02.2021 року з ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_1 на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти у розмірі 2 700,00 грн. щомісячно, починаючи з 29.12.2020 року, до досягнення старшою дитиною ОСОБА_3 повноліття, та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1 000,00 грн., щомісячно, починаючи з 29.12.2020 року до досягнення дитиною ОСОБА_4 , 3-річного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Вказане рішення перебуває на виконанні у Комунарському ВДВС м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), на підставі якого відкриті виконавчі провадження № 65222670 та № 65223333.

Судом встановлено, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, однак рішення суду про стягнення аліментів виконує не в повному розмірі, а також не кожного місяця, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість зі сплати аліментів, що підтверджується розрахунками заборгованості зі сплати аліментів станом на 31.08.2021 рік, складеними державним виконавцем Комунарського ВДВС м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Щетинкіною А.С.

Звертаючись до суду із позовом, позивач надала розрахунок пені, за яким загальна сума пені за несвоєчасну сплату аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за період з грудня 2020 року по серпень 2021 року, складає 107 873,00 грн.; загальна сума пені за несвоєчасну сплату аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання дружини за період з грудня 2020 року по серпень 2021 року, складає: 39 954 грн. 51 коп., тобто позивач вправі стягнути з відповідача пеню за несвоєчасно сплачені аліменти на утримання дітей та дружини в розмірі 147 827 грн. 51 коп.

Окрім того, в процесі розгляду справи судом першої інстанції представником позивача надано до суду інформацію щодо боргу за виконавчими провадженнями станом на 12.05.2023 року: за виконавчим провадженням № 65222670 в розмірі 68 636 грн. 05 коп., за виконавчим провадженням № 65223333 в розмірі 16 994 грн. 97 коп.

Колегія суддів погоджується із тим, що зазначена інформація підтверджує недбале ставлення відповідача до виконання своїх обов`язків щодо сплати аліментів. Тобто, сума боргу у порівнянні з розрахунком виконавчої служби станом на 31.08.2021 рік збільшилась, проте детального розрахунку до суду не надано,представником відповідача зазначена інформація не спростована, а тому суд дійшов висновку, що відповідач має заборгованість зі сплати аліментів, не добросовісно виконує свої обов`язки.

Також, суд правильно зазначив, що лист Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі від 24.05.2023 року щодо наявної заборгованості носить для суду лише інформативний характер і підтверджує наявність боргу по аліментам, проте предметом розгляду зазначеної справи є стягнення пені по аліментам лише за період з період з грудня 2020 року по серпень 2021 року, і саме цей період і внесення платежів по сплаті аліментам підлягає розгляду.

Судова колегія погоджується із здійсненим судом розрахунком пені позивача по сплаті аліментів протягом періоду з 29.12.2020 року по 31.12.2020 року, в розрахунок якого враховані здійснені відповідачем оплати сум аліментів на дітей та на дружину, які не були враховані позивачем під час пред`явлення позовної заяви.

Зазначене спростовує твердження апеляційної скарги щодо незгоди із розрахунком, проведеним судом, оскільки позивачем при розрахунку неустойки (пені) за прострочку зі сплати аліментів не були враховані наступні платежі: 26.04.2021 року 1 000,00 грн (аліменти на утримання дружини) та 3 000,00 грн.; 28.05.2021 року 1 005 грн 03 коп. (аліменти на утримання дружини) та 2 713 грн. 57 коп.; 22.06.2021 року 2 700,00 грн. та 1 000,00 грн (аліменти на утримання дружини); 19.07.2021 року 2 700,00 грн. та 1 000,00 грн (аліменти на утримання дружини); 19.08.2021 року 2 713 грн. 57 коп. та 1 000,00 грн (аліменти на утримання дружини).

Отже, вірним є наступний розрахунок неустойки (пені) за прострочку зі сплати аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 :

грудень 2020 року (3 дні з 29.12.2020 по 31.12.2020): нарахована сума аліментів 261,29 грн. х пеня (1%) х 93 дні = 242,99 грн;

січень 2021 року: нарахована сума аліментів 2 700,00 грн. х пеня (1%) х 65 днів = 1 755 грн. сума неустойки (пені);

лютий 2021 року: нарахована сума аліментів 2 700,00 грн. х пеня (1%) х 34 дні = 918 грн. сума неустойки (пені);

березень 2021 року: нарахована сума аліментів 2 700,00 грн. х пеня (1%) х 3 дні = 81 грн. сума неустойки (пені);

всього: 2 996 грн. 99 коп.

на утримання ОСОБА_1 :

грудень 2020 року (3 дні, тобто з 29.12.2020 року по 31.12.2020 року): нарахована сума аліментів 69 грн. х пеня (1%) х 93 дні = 64,17 грн. сума неустойки (пені);

січень 2021 року: нарахована сума аліментів 1 000,00 грн. х пеня (1%) х 65 днів = 650 грн. сума неустойки (пені);

лютий 2021 року: нарахована сума аліментів 1 000,00 грн. х пеня (1%) х 34 дні = 340 грн. сума неустойки (пені);

березень 2021 року: нарахована сума аліментів 1 000,00 грн. х пеня (1%) х 3 дні = 30 грн. сума неустойки (пені);

всього: 1 084 грн. 17 коп.

Загальна сума пені складає 4 081 грн. 16 коп.

Положення ч. 1 ст. 196 СК України не передбачає права одержувача аліментів на стягнення неустойки (пені) більше 100 відсотків заборгованості.

Таким чином, враховуючи приписи ст. 196 СК України та виходячи із того, що сума неустойки (пені) за порушення відповідачем аліментних зобов`язань по виконавчим провадженням № 65222670 та № 65223333 станом на 31.08.2021 року складає 33 300,00 грн., проте зазначена заборгованість менша, так як відповідач здійснював сплату аліментів в період з квітня 2021 року по серпень 2021 року, що підтверджено в судовому засіданні та не спростовано позивачем та її представником, а отже правильним є висновок суду першої інстанції про наявність боргу лише з 29.12.2020 року по 31.03.2021 року.

Доводи апеляційної скарги щодо неналежності поданих стороною відповідача доказів оплати аліментів на утримання дітей та дружини спростовуються змістом рішення суду першої інстанції, яке містить висновки суду з цих питань, з якими погоджується колегія суддів.

Належних, достовірних та достатніх доказів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов до правильних висновків про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Ухвалюючи рішення по справі, суд першої інстанції правильно визначився із характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку та дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Законом України «Про судоустрій і статус суддів» регламентовано, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 3241), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено із додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

При вирішенні справи судом першої інстанції правильно визначено характер правовідносин між сторонами, а також застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам, а доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до підпункту "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381383 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Комунарського районного суду Запорізької області від 25 травня 2023 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 10 жовтня 2023 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков