П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2023 року м. Київ

Справа № 752/12003/13-ц

Провадження: № 22-ц/824/12841/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.,

суддів Нежури В. А., Верланова С. М.,

секретар Сакалош Б. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 ,

на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 01 червня 2023 року, постановлену під головуванням судді Плахотнюк К.Г.,

за заявою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення,

у справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 до Гаражно-будівельного кооперативу «Теремки-1», ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 про скасування, визнання протиправними протоколів та рішень зборів,

у с т а н о в и в:

В липні 2013 року позивачі звернулись до суду з вищевказаним позовом.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києві від 25 серпня 2015 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено в повному обсязі.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 15 жовтня 2015 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 березня 2016 року рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25 серпня 2015 року та ухвала Апеляційного суду м. Києва від 25 жовтня 2015 року залишені без змін.

Постановою Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року рішення Голосіївського районного суду м. Києві від 25 серпня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 15 жовтня 2015 року, а також ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 березня 2016 року, в частині позовних вимог про визнання незаконним рішення зборів уповноважених Гаражно-будівельного кооперативу «Теремки-1» від 15 липня 2010 року про виключення позивачів з членів Гаражно-будівельного кооперативу «Теремки-1», скасовано.

Ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов задоволено. Скасовано рішення зборів уповноважених Гаражно-будівельного кооперативу «Теремки-1» від 15 липня 2010 року про виключення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 з членів Гаражно-будівельного кооперативу «Теремки-1».

В іншій частині позовних вимог провадження у справі закрито.

В квітні 2018 року ОСОБА_1 , в інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_20 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , звернувся до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 01 червня 2023 року відмовлено у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 , в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити заяву.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що учасників справи не було належним чином повідомлено про розгляд заяви.

Відмітив, що норми процесуального законодавства, передбачають два можливих результати за наслідками розгляду заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, зокрема, в першому випадку рішення суду скасовується, а в другому випадку заява залишається без задоволення. При цьому, суд першої інстанції відмовив у розгляді заяви, що не передбачено нормами процесуального законодавства.

Зазначав, що Верховний Суд України 19 жовтня 2016 року прийняв абсолютно протиправну та незаконну постанову, оскаржувати яку до вищої інстанції не було можливості, оскільки Верховний Суд України є найвищим державним органом у системі судоустрою України.

Вказував, що права і свободи громадянина захищаються судом, а також, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини у державі.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 31 липня 2023 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Відзив у визначений судом строк не надходив.

В судовому засіданні ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, у провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебувала справа №752/12003/13 за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_20 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 до ГБК «Теремки-1», ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_21 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 про скасування, визнання протиправними протоколів та рішень зборів.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 25 серпня 2015 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_20 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 до ГБК «Теремки-1», ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_21 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 про скасування, визнання протиправними протоколів та рішень зборів.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 15 жовтня 2015 року апеляційні скарги представника позивачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 - ОСОБА_1 відхилено, рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 25 серпня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 березня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ОСОБА_22 в особі представника ОСОБА_1 відхилено. Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25 серпня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва від 15 жовтня 2015 року залишено без змін.

19 жовтня 2016 року судова палата у цивільних справах Верховного Суду України прийняла постанову, якою заяву ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 задоволено частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25 серпня 2015 року, ухвалу апеляційного суду м. Києва від 15 жовтня 2015 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 березня 2016 року в частині позовних вимог про визнання незаконним рішення зборів уповноважених ГБК «Теремки-1» від 15 липня 2010 року про виключення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 з членів ГБК «Теремки-1» скасовано. Ухвалено в цій частині нове рішення яким позов задоволено. Скасовано рішення зборів уповноважених ГБК «Теремки-1» від 15 липня 2010 року про виключення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 з членів ГБК «Теремки-1».

У іншій частині позовних вимог провадження у справі закрито.

Судом встановлено, що у справі №752/12003/13-ц за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_20 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 до ГБК «Теремки-1», ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_21 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 про скасування, визнання протиправними протоколів та рішень зборів судові рішення судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій скасовані, є чинною постанова Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року.

19.04.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва, як суду першої інстанції для перегляду за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року у справі №752/12003/13-ц за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_20 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 до ГБК «Теремки-1», ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_21 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 про скасування, визнання протиправними протоколів та рішень зборів.

Відмовляючи в розгляді заяви, суд першої інстанції виходив із того, що рішення суду першої інстанції від 25 серпня 2015 року у справі №752/12003/13-ц було скасоване постановою Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року, що позбавляє суд можливості переглядати за нововиявленими обставинами рішення, яке фактично відсутнє, а також суд не може переглядати постанову Верховного Суду України про його скасування через відсутність на те повноважень.

Перевіряючи вказані висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на доступ до суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), на справедливий судовий розгляд.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить згадану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, наданих сторонам у цивільних справах, а й захищає, у першу чергу, те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Право на справедливий судовий розгляд, врегульоване у пункті 1 статті 6 Конвенції, потрібно розглядати як право на доступ до правосуддя.

У рішеннях ЄСПЛ визначено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.

Частиною першою статті 423 ЦПК України передбачено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Перегляду за нововиявленими обставинами підлягають рішення суду першої інстанції (у тому числі заочне або додаткове рішення), ухвалене за будь-яким видом судового провадження, що набрало законної сили, а також рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції, якими рішення було змінено або ухвалено нове рішення.

Згідно із ст. 425 ЦПК України заява про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 3 частини третьої статті 423 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення.

Заява про перегляд судових рішень судів апеляційної і касаційної інстанцій з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, якими змінено або скасовано судове рішення, подається до суду тієї інстанції, яким змінено або ухвалено нове судове рішення.

Заява про перегляд судового рішення з підстави, визначеної пунктом 2 частини третьої статті 423 цього Кодексу, подається до Верховного Суду і розглядається у складі Великої Палати.

Встановленою є та обставина, що ОСОБА_1 , в інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_20 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , звернувся із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року, яка не може бути переглянута судом першої інстанції, а така заява повинна була б бути подана до суду тієї інстанції, яким змінено або ухвалено нове судове рішення.

Процесуальним наслідком звернення із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення, яке не є об`єктом перегляду у зв`язку з нововиявленими обставинами, є постановлення судом ухвали про відмову у прийнятті такої заяви.

Таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 21 серпня 2018 року у справі 463/6259/15 (провадження №61-2146св18).

У даній справі подана заявником заява про перегляд за нововиявленими обставинами була помилково прийнята судом та за нею було відкрито провадження, незважаючи на те, що рішення суду, яке просив переглянути заявник, не може бути об`єктом перегляду у зв`язку з нововиявленими обставинами для суду першої інстанції.

Суд першої інстанції вказану обставину встановив, однак ухвалу про відмову у прийнятті заяви ОСОБА_1 , в інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_20 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 не постановив, при цьому, помилково відкрив провадження у справі за такою заявою та в подальшому постановив ухвалу, якою відмовив у розгляді заяви, попри те, що провадження за такою заявою було відкрито, а відмова у розгляді заяви не передбачена нормами процесуального законодавства.

Згідно із ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З урахуванням вищевикладеного, ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 22 червня 2020 рокупро відкриття провадження за заявою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_20 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та від 01 червня 2023 року про відмову в розгляді такої заяви постановлені з порушенням норм процесуального права, а тому підлягають скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, а відтак апеляційна скарга ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 22 червня 2020 року та від 01 червня 2023 року скасувати, справу повернути для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 06 жовтня 2023 року.

Головуючий Т. О. Невідома

Судді В. А. Нежура

С. М. Верланов