Справа № 331/6231/23
Провадження № 2-о/331/647/2023
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2023 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Жукової О.Є.,

за участю секретаря : Мироненко О.В.,

представника заявника : Ткаченко Я.К.

розглянувши в порядку окремого провадження в режимі відео конференції справу за заявою ОСОБА_1 в особі представника адвоката ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Олександрівський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) , Запорізький районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки про встановлення факту смерті особи, яка загинула або пропала безвісти в районах проведення воєнних дій або АТО,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в особі представника адвоката ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаною заявою, в якій, посилаючись на приписи ст. ст. 315, 317 ЦПК України просив встановити факт, що має юридичне значення, а саме встановити факт смерті громадянина України, ОСОБА_3 , старшого механіка-водія танкової роти танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , старшого солдата, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, Запорізької області, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 в районі населеного пункту с. Вербове Пологівського району Запорізької області у віці 22 роки під час здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації.

Заява обґрунтована тим, що він є батьком ОСОБА_3 . ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , був прийнятий на військову службу у лави ЗСУ (СЗРУ) 19 листопада 2020 року. У березні 2023 року ОСОБА_3 , було зараховано в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .

Заявник отримав сповіщення сім`ї від 12 серпня 2023 року № ф/6915 від Запорізького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про те, що його син, старший механік-водій танкової роти танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , старший солдат ОСОБА_3 , 2000 р.н., відданий Військовій присязі на вірність Українському народу, мужньо виконавши військовий обов`язок, в бою за Україну, її свободу і незалежність, зник безвісти 07 серпня 2023 року в районі населеного пункту с. Вербове, Пологівського району, Запорізької області, мужньо виконавши військовий обов`язок , в бою за Україну, її свободу і незалежність.Також, до заявника зателефонував майор військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_4 - заступник командира МПЗ першого танкового батальйону, та повідомив про те, що екіпаж танку, в якому знаходився його син , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , був підбитий, внаслідок загоряння танку тіло евакуювати не вдалось, а тому є всі підстави вважати, що його син, ОСОБА_3 , помер .

З дня зникнення безвісти (дня смерті) ОСОБА_3 і по теперішній час будь- яких відомостей про його перебування в полоні чи будь-якому іншому місці не надходило, на зв`язок він не виходив, живим ніхто не бачив.

Заявник позбавлений можливості зареєструвати у відділі державної реєстрації актів цивільного стану смерть сина, оскільки для цього потрібно лікарське свідоцтво про смерть або довідка фельдшера про смерть, але, оскільки танк було підбито та внаслідок загоряння танку тіло від високої температури згоріло в попіл, зі слів майора військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , заступника командира МПЗ першого танкового батальйону, наразі відбувається службове розслідування.

Встановлення факту смерті ОСОБА_3 породжує юридичні наслідки для заявника, оскільки необхідне для отримання відповідного документу - свідоцтва про смерть з можливістю заявника у подальшому скористатися своїми сімейними, цивільними і соціальними правами, пов`язаними із смертю сина, зокрема: спадкування, отримання статусу членів сім`ї загиблого військовослужбовця, допомоги сім`ї загиблого військовослужбовця, та інших. При цьому, чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту смерті на території бойових дій, а тому заявник звернувся до суду з вказаною заявою.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21 вересня 2023 року заяву залишено без руху і надано заявнику строк для усунення недоліків.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02 жовтня 2023 року по справі відкрите спрощене провадження та залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи Запорізький районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки.

У вступному слові представник заявника надав пояснення аналогічні викладеним у заяві, наполягав на її задоволенні.

Представники заінтересованих осіб Олександрівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та Запорізького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, до судового засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, пояснення на заяву не надали, в зв`язку з чим на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у їх відсутність.

Суд, вислухавши вступне слово представника заявника , дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється в порядку окремого провадження. Особливістю окремого провадження є те, що воно спрямоване на з`ясування необхідних фактів за відсутності правового спору.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.317 Цивільного процесуального кодексу України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду.

Згідно до ч. 1, 6 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб.

Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5(у редакції наказу Міністерства юстиції від 24 грудня 2010 року № 3307/5) встановлено, що Підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин.

Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, зокрема, можуть бути: письмові докази; речові докази, зокрема звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; пояснення свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі в обставинах, що загрожували їй смертю.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , був прийнятий на військову службу у лави ЗСУ (СЗРУ) 19 листопада 2020 року.

У березні 2023 року, ОСОБА_3 , було зараховано в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .

Згідно Сповіщення сім`ї від 12 серпня 2023 року № ф/6915 старший механік-водій танкової роти танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , старший солдат ОСОБА_3 , 2000 р.н., відданий Військовій присязі на вірність Українському народу, мужньо виконавши військовий обов`язок, в бою за Україну, її свободу і незалежність, зник безвісті 07 серпня 2023 року в районі населеного пункту с. Вербове, Пологівського району, Запорізької області, мужньо виконавши військовий обов`язок , в бою за Україну, її свободу і незалежність.

Згідно Акту службового розслідування від 19.08.2023 , затвердженого Командиром Військової частини НОМЕР_1 полковником Л.Хода , обліковано , як такого, що з 07 серпня 2023 року зник безвісті під час захисту Батьківщини старшого солдата ОСОБА_3 , старшого механіка-водія танкового взводу 2 танкової роти 1 танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Аналіз телефонної размови, наданої заявником , дає суду дійти висновку, що майор ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_1 , що під час виконання бойового завдання в районі с. Мала Токмачка, екіпаж танку був підбитий , танк майже згорів, а син заявника скоріше за все загинув. При цьому з розмови вбачається, що наразі здійснюється робота з евакуації танку та ідентифікації тіл.

На відеозаписі, який надано заявником, зафіксовано влучання в танк та поряд з ним спостерігали тіло людини. Зазначений відеозапис було досліджено під час проведення службового розслідування, що зафіксовано в п.2.2. Акту службового розслідування від 19.08.2023 .

Тобто, судом встановлено, що ОСОБА_3 є військовослужбовцем ЗСУ, приймав участь у бойових діях на території Запорізької області, та відповідно до Акту службового розслідування від 19.08.2023 , затвердженого Командиром Військової частини НОМЕР_1 полковником Л.Хода , зник безвісти.

Правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, визначає Закон України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» , який забезпечує правове регулювання суспільних відносин, пов`язаних із набуттям правового статусу осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, з обліком, розшуком та соціальним захистом таких осіб і членів їхніх сімей.

За визначеннями, наведеними у статті 1 цього Закону:

особа, зникла безвісти, - фізична особа, стосовно якої немає відомостей про її місцеперебування на момент подання заявником заяви про її розшук;

особа, зникла безвісти за особливих обставин, - особа, зникла безвісти у зв`язку із збройним конфліктом, воєнними діями, тимчасовою окупацією частини території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру.

Згідно положень статті 4 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти» особа набуває статусу такої, що зникла безвісти, з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи безвісти та її розшук або за рішенням суду.

Особа вважається зниклою безвісти до моменту припинення її розшуку у порядку, передбаченому цим Законом.

Надання особі статусу зниклої безвісти відповідно до цього Закону не позбавляє її родичів або інших осіб права звернення до суду із заявою про визнання такої особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою у порядку, передбаченому законодавством.

Якщо особа, зникла безвісти, оголошена померлою, але її місцеперебування, місце поховання чи місцезнаходження її останків не встановлено, проведення розшуку такої особи в розумінні цього Закону не припиняється до встановлення її місцеперебування, місця поховання чи місцезнаходження її останків.

Згідно з частиною 2 статті 9 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» особам, які зникли безвісти за особливих обставин під час проходження військової служби, надаються гарантії, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та іншими актами законодавства України.

Статтями 18, 19 вищевказаного закону передбачений порядок подання заяви і розшуку особи, зниклої безвісти за особливих обставин.

Зокрема, заява про розшук особи, зниклої безвісти за особливих обставин, подається до відповідного територіального органу Національної поліції України.

Заява про розшук особи, зниклої безвісти за особливих обставин, може бути подана родичем такої особи, представником військового формування, органом державної влади, органом місцевого самоврядування, громадським об`єднанням або будь-якою іншою особою, якій стало відомо про зникнення.

Заява про розшук особи, зниклої безвісти за особливих обставин, може бути подана Уповноваженим, якщо зазначені в абзаці другому цієї частини особи звернулися до неї з повідомленням про зникнення особи.

У заяві про розшук особи, зниклої безвісти за особливих обставин, зазначається інформація, що може сприяти розшуку такої особи.

У разі отримання інформації про зникнення особи за особливих обставин або заяви про розшук такої особи Національна поліція України зобов`язана інформувати Уповноваженого протягом трьох днів з моменту отримання такої інформації або заяви.

Відомості, зазначені у заяві про розшук особи, зниклої безвісти за особливих обставин, підлягають внесенню до Реєстру в порядку, передбаченому цим Законом, протягом 24 годин після отримання Уповноваженим від Національної поліції України інформації про зникнення особи за особливих обставин або інформації про отримання заяви про розшук такої особи.

З метою отримання інформації, що може сприяти розшуку особи, зниклої безвісти за особливих обставин, Уповноважений надсилає запити на отримання інформації до органів державної влади (зокрема органів, уповноважених на облік та/або розшук осіб, зниклих безвісти за особливих обставин), органів місцевого самоврядування, їх посадових чи службових осіб, громадських об`єднань та міжнародних гуманітарних організацій, що можуть володіти необхідною інформацією.

Керівники органів державної влади (зокрема органів, уповноважених на облік та/або розшук осіб, зниклих безвісти за особливих обставин), органів місцевого самоврядування, їх посадові чи службові особи, а також керівники громадських об`єднань, до яких надійшов запит Уповноваженого на отримання інформації, зобов`язані повідомити Уповноваженого в письмовій формі про результати розгляду такого запиту в триденний строк з дня його одержання.

Статтею 21 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» передбачено, що у разі наявності достовірної інформації про те, що особа, яка зникла безвісти за особливих обставин, померла, Уповноважений надає висновок про наявність обставин, що свідчать про смерть цієї особи, та направляє його її родичам.

Достовірною інформацією про смерть особи є результати аналізу і зіставлення інформації про вилучення людських останків, наданої пошуковими групами, посмертної інформації про такі останки, наданої бюро судово-медичної експертизи, інформації про профілі ДНК та результати зіставлення ДНК, надані ДНК-лабораторіями, з інформацією, що відома про особу, зниклу безвісти за особливих обставин. Ця інформація міститься у комплексному звіті про ідентифікацію.

Відповідно до частин 1, 4 статті 6 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» близькі родичі та члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на отримання достовірних відомостей про місцеперебування особи, зниклої безвісти за особливих обставин, обставини її загибелі (смерті), місце поховання (якщо воно відоме).

Члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на соціальний захист у порядку, визначеному законодавством України.

Згідно з частиною 4 статті 285 Цивільного кодексу України у разі смерті фізичної особи члени її сім`ї або інші фізичні особи, уповноважені ними, мають право бути присутніми при дослідженні причин її смерті та ознайомитись із висновками щодо причин смерті, а також право на оскарження цих висновків до суду.

Статтею 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачена виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві, яка здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Детальний аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що особа вважається зниклою безвісти до моменту припинення її розшуку у порядку, передбаченому цим Законом і що за наявності достовірної інформації про те, що особа, яка зникла безвісти за особливих обставин, померла, Уповноважений надає висновок про наявність обставин, що свідчать про смерть цієї особи, та направляє його її родичам, які мають право звернутися до суду із заявою про оголошення її померлою у порядку, передбаченому законодавством, а не про встановлення факту смерті особи, що зникла безвісти.

Висновок Уповноваженого про наявність обставин, що свідчать про смерть військовослужбовця ОСОБА_3 , як це передбачено ст. 21 Закону №2505-УШ від 27.04.2022, в матеріалах справи відсутній.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку , що підстав для встановлення факту смерті військовослужбовця ОСОБА_3 не має , а тому в задоволенні заяви слід відмовити.

Відповідно до частини сьомої статті 294 ЦПК України судові витрати при ухваленні судом рішення не відшкодовуються.

Керуючись статтями 4, 10, 59, 60, 61, 208-218, 234, 256, 259, 315-318 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 в особі представника адвоката Ткаченко Яни Костянтинівни, заінтересовані особи: Олександрівський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) , Запорізький районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки про встановлення факту смерті особи, яка загинула або пропала безвісти в районах проведення воєнних дій або АТО відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Повний текст судового рішення складений 06 жовтня 2023 року.

Суддя:

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Рішення не набрало законної сили

Секретар судового засідання О.В. Мироненко

Копію засвідчено