КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
єдиний унікальний номер справи: №381/1294/23
номер провадження №22-ц/824/8531/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Білич І.М.

суддів Мостова Г.І., Слюсар Т.А.

секретаря Рагушіній І.В.

за участі: представника позивача - адвоката Криган А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Криган Артема Валерійовича на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2023 року, постановлену під головуванням судді Фастівського міськрайонного суду Київської області Соловей Г.В.,

у цивільній справі №381/1294/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Друга Фастівська державна нотаріальна контора, про визнання договору дарування удаваним правочином,-

в с т а н о в и л а:

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Друга Фастівська державна нотаріальна контора, за результатами розгляду якого просив:

визнати договір дарування 12/25 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений нотаріусом Другої Фастівської державної нотаріальної контори Бігіч С.Ю. 06 лютого 2023 року удаваним правочином, який вчинено сторонами для приховання договору купівлі-продажу;

визнати, що цивільно-правові відносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 регулюються правилами, щодо правочину, який ці сторони насправді вчинили, а саме, за договором купівлі-продажу ;

перевести на ОСОБА_1 обов`язки покупця за договором купівлі-продажу 12/25 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ;

скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Разом з позовною заявою ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом: накладення арешту на 12/25 частини житлового будинку АДРЕСА_1 ; заборони вчинення будівельних робіт на земельній ділянці, на якій розташована 12/25 частина житлового будинку АДРЕСА_1 .

В обґрунтування доводів заяви зазначаючи, що предметом позову який він просить забезпечити є: визнання договору дарування 12/25 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , укладеного 06 лютого 2023 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , удаваним правочином; визнання цивільно-правових відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що регулюються договором купівлі-продажу від 06 лютого 2023 року; переведення на ОСОБА_1 обов`язків покупця за договором від 06 лютого 2023 року; скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06 лютого 2023 року. Вказуючи, що у відповідача відсутні перешкоди для укладення нового договору дарування з метою ускладнення захисту прав позивача. Накладення арешту на спірну частину будинку, забезпечить виконання судового рішення, оскільки позивачу не потрібно буде повторно звертатися до суду з тим же предметом позову до іншого відповідача. Вказуючи, що у дворі, на земельній ділянці, на якій розташована 12/25 частини будинку ОСОБА_3 , активно ведуться будівельні роботи. Зміна прилеглої території до будинку ускладнить виконання судового рішення, оскільки у разі задоволення позову, позивач буде вимушений витрачати значні матеріальні ресурси та час для приведення подвір`я у початковий стан. Враховуючи той факт, що відповідач-2 зареєстрована ФОП та займаються підприємницькою діяльністю, вважав, що відповідач облаштовує територію біля будинку щоб облаштувати магазин або кафе, у зв`язку з чим, вважає, що наявні підстави для застосування заходу забезпечення позову шляхом заборони вчинення будівельних робіт на земельній ділянці на якій розташована 12/25 частини житлового будинку.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 , відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Криган А.В. подав апеляційну скаргу за результатами розгляду якої, просив ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву про забезпечення позову, задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначаючи, що між сторонами у даній справі виник спір щодо правомірності вчинення правочину, предметом якого є 12/25 частини житлового будинку АДРЕСА_1 . Позивач просив накласти арешт на вказану частину майна, оскільки існує ймовірність настання негативних наслідків, які порушить поновлення порушених прав позивача у разі задоволення позову. При цьому, накладення арешту на майно, не матиме для ОСОБА_3 негативних наслідків, оскільки воно не порушує її право на володіння та користування ним. Вказуючи, що застосування заходу забезпечення позову шляхом заборони вчинення будівельних робіт на земельній ділянці, на якій розташовано 12/25 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , є співмірним з предметом позову. Проведення будівництва на вказаній земельній ділянці, підтверджується долученим до апеляційної скарги актом комісійного обстеження земельної ділянки від 27 березня 2023 року. Враховуючи, що ОСОБА_3 має право на розпорядження майном, невжиття заходів забезпечення позову, може утруднити або унеможливити виконання рішення у суду у разі задоволення позовних вимог. Заявлені позивачем способи забезпечення позову, мають на меті недопущення додаткових зусиль для відновлення порушеного права позивача та збереження майна у стані, у якому воно існувало до порушення прав позивача.

23 травня 2023 року на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу з якого вбачається, що ОСОБА_3 не погоджується з доводами апеляційної скарги та просить залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін. Зазначаючи, що оскільки право власності на 12/25 частини будинку АДРЕСА_1 , на час укладення договору дарування, за позивачем зареєстровано не було, то його права не було порушено. Позивачем не надано доказів на існування ризиків відчуження частини спірного будинку. Долучений до апеляційної скарги акт комісійного обстеження земельної ділянки від 27 березня 2023 року, не доводить ймовірність ризиків продажу спірної частини будинку та прилеглої до нього земельної ділянки.

Учасники справи про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, у встановленому законом порядку.

У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити з підстав, зазначених у ній.

До початку розгляду справи від третьої особи - нотаріуса Другої Фастівської державної нотаріальної контори Бігіч С.Ю. та відповідача ОСОБА_3 надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутність осіб, що не з`явилися в силу вимог передбачених положеннями ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з відсутності доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, як і докази того, що відповідач має на меті подарувати 12/25 частин житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на яке заявник просить накласти арешт. Крім того, з наданих роздруківок фотографій, на яких, як зазначає заявник ведуться будівельні роботи, достовірно не встановлено, що це подвір`я біля 12/25 частин житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Твердження заявника про те, що існує ризик невиконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, ґрунтується виключно на припущеннях.

Проте повністю погодитися з такими висновками суду не можна виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема, тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд, обираючи вид забезпечення позову, у кожному випадку повинен обирати такий спосіб, який у найбільший мірі спрямований на забезпечення предмету спору. Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом у залежності до конкретного випадку.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім того, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Так, предметом даного позову є, зокрема, визнання договору дарування 12/25 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 укладеного 06 лютого 2023 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , удаваним.

Доказів на підтвердження того, що відповідачі визнають позовні вимоги, матеріали справи не містять, що свідчить про наявність між сторонами спору щодо 12/25 частини житлового будинку.

Наразі, 12/25 частини житлового будинку, належать на праві власності ОСОБА_3 , на підставі договору дарування від 06 лютого 2023 року, який позивач просить визнати удаваним.

Отже, ОСОБА_3 , як власник частини вказаного вище нерухомого майна, не позбавлена можливості розпорядитися їм на свій розсуд на час наявності в суді заявленої до неї вимоги щодо визнання договору дарування удаваним. В свою чергу, відчуження майна, з приводу якого існує спір, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог.

Водночас, такий вид забезпечення позову, як накладення арешту на щодо 12/25 частини житлового будинку, є саме тим заходом забезпечення позову, який, у разі задоволення позову, забезпечить ефективний захист поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При цьому, зазначений захід забезпечення позову, має тимчасовий характер і не порушує прав власника майна, а лише тимчасово (до розгляду справи по суті, ухвалення відповідного судового рішення та набрання ним законної сили) обмежує можливість розпорядження ним, забезпечуючи тим самим ефективну можливість виконання судового рішення, у випадку задоволення позову. У випадку ж відмови у задоволенні позову, вжиті судом заходи підлягають скасуванню.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не надав належну правову оцінку доводам позивача, на які він посилався як на підставу для забезпечення позову, не урахував фактичні обставини справи, та, як наслідок, дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту на 12/25 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Частиною 1 ст. 376 ЦПК України встановлено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову в частині накладення арешту на 12/25 частини житлового будинку, не ґрунтуються на нормах матеріального та процесуального права, зроблені за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, а відтак, оскаржувана ухвалу суду підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на 12/25 частини житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Водночас, суд не вбачає правових підстав для застосування заходу забезпечення позову шляхом заборони вчинення будівельних робіт на земельній ділянці, на якій розташована 12/25 частина житлового будинку АДРЕСА_1 , оскільки земельна ділянка не є предметом даного спору.

Керуючись ст.ст.368, 372, 374, 376, 381-384, 387 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Криган Артема Валерійовича задовольнити.

Ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2023 року скасувати та постановити нове судове рішення, за яким:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на 12/25 частини житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_3 .

В іншій частині відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 вересня 2023 року.

Суддя-доповідач:

Судді: