Справа №346/5085/22
Номер провадження №2/351/267/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2023 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді - Калиновського М.М.,

за участі секретаря - Равлюк М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Снятині цивільну справу за позовом адвоката Івасюка Ігора Георгійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 , власника торгової марки "Копійочка" ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_5 про стягнення компенсації за невикористані відпустки та за затримку виплати розрахунку середнього заробітку, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивачки звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути солідарно з кожного відповідача на користь ОСОБА_1 по 21 506,96 грн. та судові витрати.

Позовні вимоги мотивував тим, що 03 серпня 2021 року ОСОБА_1 було прийнято на роботу в магазин " ІНФОРМАЦІЯ_1 " ( АДРЕСА_1 ), на посаду продавця консультанта, де працювала до 22 лютого 2022 року.

Про те, що вона працювала у різних фізичних осіб підприємців їй стало відомо в день звільнення, остання вважає, що оскільки відповідачі з метою власної оптимізації податкових зобов`язань переписували самостійно місце її роботи, це не може не вплинути на ту обставину, що вона безперервно відпрацювала більше шести місяців і має право на компенсацію невикористаної відпустки.

У зв`язку із тим, що відповідачі не провели повні розрахунки при звільненні, з них підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку та компенсація за невикористану відпустку.

Просив стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_1 загальну суму заборгованості, а саме: з ФОП ОСОБА_2 -21506,96грн., з ФОП ОСОБА_4 -21506,96грн., з ФОП ОСОБА_5 -21506,96грн., з ОСОБА_3 - 21506,96грн.

08 червня 2023 року представник позивачки подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, однак просив надати йому час для підготовки виступу у дебатах. В подальшому в судові засідання не з`являвся, інших письмових пояснень чи клопотань не надав.

Представник відповідача ФОП ОСОБА_4 подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що ОСОБА_1 працювала у відповідача ФОП ОСОБА_4 з 03 серпня 2021 року по 16 серпня 2021 року, за вказаний період позивач відпрацювала 14 календарних днів, відповідно законом надано 1 календарний день щорічної основної відпустки (24/365*14). Останнім робочим днем ОСОБА_1 є 16.08.2021, в останній робочий день відповідачем виплачено заробітну плату та компенсацію за невикористану відпустку відповідно до розрахунку при звільненні №8 від 16.08.2021р. Відповідачем ФОП ОСОБА_4 не було порушено жодних вимог трудового законодавства та виплачено всі належні суми до виплат позивачу. В позовних вимогах про стягнення з ФОП ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 середнього заробітку в розмірі 21 506,96 грн. просила відмовити.

Представник відповідача ФОП ОСОБА_5 подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що ОСОБА_1 працювала у відповідача ФОП ОСОБА_5 з 17 серпня 2021 року по 30 листопада 2021 року, за вказаний період позивач відпрацювала 106 календарних днів, відповідно законом надано 7 календарних днів щорічної основної відпустки (24/365*106)=7. Останнім робочим днем ОСОБА_1 є 30.11.2021, в цей день відповідачем виплачено заробітну плату та компенсацію за невикористану відпустку відповідно до розрахунку при звільненні №6 від 30.11.2021р. Відповідачем ФОП ОСОБА_5 не було порушено жодних вимог трудового законодавства та виплачено всі належні суми до виплат позивачу. В позовних вимогах про стягнення з ФОП ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 середнього заробітку в розмірі 21 506,96 грн. просила відмовити.

Представник відповідача ФОП ОСОБА_2 подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що ОСОБА_1 працювала у відповідача ФОП ОСОБА_2 з 01 грудня 2021 року по 22 лютого 2022 року, за вказаний період позивач відпрацювала 84 календарних дні, відповідно законом надано 6 календарних днів щорічної основної відпустки (24/365*84)=6. Останнім робочим днем ОСОБА_1 є 22.02.2022, в цей день відповідачем виплачено заробітну плату та компенсацію за невикористану відпустку відповідно до розрахунку при звільненні №8 від 22.02.2022р. Відповідачем ФОП ОСОБА_5 не було порушено жодних вимог трудового законодавства та виплачено всі належні суми до виплат позивачу. В позовних вимогах про стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 середнього заробітку в розмірі 21 506,96 грн. просила відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_3 подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідач ОСОБА_3 не перебуває та ніколи не перебував у трудових відносинах з ОСОБА_1 , що підтверджується наданими позивачем копією трудової книжки та копією відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків. Жодного трудового договору чи циввільно-правового договору між позивачм та відповідачем ОСОБА_3 укладено не було, та ОСОБА_1 не надано жодних документів, які можуть вказувати на існування будь-яких трудових відносин між ними. В позовних вимогах про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 середнього заробітку в розмірі 21 506,96 грн. просила відмовити.

Представник відповідачів, адвокат Гринчишин М-М.В. подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності та відсутності відповідачів.

Дослідивши письмові матеріали справи, встановивши спірні правовідносини між сторонами та законодавство, яке їх регулює суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Частиною 1 статті 4 ЦПК україни визначено, що кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно вимог ст.ст.15-16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права уразі, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно до вимог ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Судом встановлено, що згідно Витягу з реєстру платників єдиного податку, ОСОБА_4 являється фізичною особаю -підприємцем. Місце провадження господарської діяльності: АДРЕСА_1 .

Згідно Наказу №14-К від 02.08.2021р. ФОП ОСОБА_4 , ОСОБА_1 прийнята на посаду продавця-консультанта на 1,0 штатних одиниць з окладом згідно штатного розпису.

03 серпня 2021 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено Трудовий договір між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю. Згідно письмової заяви ОСОБА_1 , остання просить щомісяця перераховувати суму належної їй заробітної плати, а також інші виплати на її картковий рахунок № НОМЕР_1 , що відкритий у ПриватБанк. Згідно наказу №16-К від 16.08.2021р. ОСОБА_1 звільнена з посади продавця-консультанта, 16.08.2021 року за угодою сторін згідно п.1 ст. 36 КЗпА України, з виплатою компенсації за 1 календарний день невикористаної відпустки. Відповідно до Розрахунку при звільненні №8 від 16.08.2021р. ОСОБА_1 виплачено заробітну плату та компенсацію відпустки у сумі 207,46 грн.

Згідно Витягу з реєстру платників єдиного податку, ОСОБА_5 являється фізичною особаю -підприємцем. Місце провадження господарської діяльності: АДРЕСА_1 .

Згідно Наказу №1-К від 16.08.2021р. ФОП ОСОБА_5 , ОСОБА_1 прийнята на посаду продавця-консультанта на 1,0 штатних одиниць з окладом згідно штатного розпису.

Між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 17 серпня 2021 року укладено Трудовий договір між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю.

Згідно письмової заяви ОСОБА_1 , остання просить щомісяця перераховувати суму належної їй заробітної плати, а також інші виплати на її картковий рахунок № НОМЕР_1 , що відкритий у ПриватБанк.

Згідно наказу №12-К від 30.11.2021р. ОСОБА_1 звільнена з посади продавця-консультанта, 30.11.2021 року за угодою сторін згідно п.1 ст. 36 КЗпА України, з виплатою компенсації за 7 календарних дні невикористаної відпустки.

Відповідно до Розрахунку при звільненні №6 від 30.11.2021р. ОСОБА_1 виплачено заробітну плату та компенсацію відпустки у сумі 1 459,43 грн. Згідно Витягу з реєстру платників єдиного податку, ОСОБА_2 являється фізичною особаю -підприємцем. Місце провадження господарської діяльності: АДРЕСА_1 .

Згідно Наказу №1-К від 30.11.2021р. ФОП ОСОБА_2 , ОСОБА_1 прийнята на посаду продавця-консультанта на 1,0 штатних одиниць з окладом згідно штатного розпису.

01 грудня 2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено Трудовий договір між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю. Згідно письмової заяви ОСОБА_1 , остання просить щомісяця перераховувати суму належної їй заробітної плати, а також інші виплати на її картковий рахунок № НОМЕР_1 , що відкритий у ПриватБанк. Згідно наказу №6-К від 22.02.2022р. ОСОБА_1 звільнена з посади продавця-консультанта, 22.02.2022 року за угодою сторін згідно п.1 ст. 36 КЗпА України, з виплатою компенсації за 6 календарних днів невикористаної відпустки. Відповідно до Розрахунку при звільненні №8 від 22.02.2022р. ОСОБА_1 виплачено заробітну плату та компенсацію відпустки у сумі 1 348,50 грн.

Відповідно до ст.43 Конституції України кожна особа має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Статтею третьою Кодексу законів про працю України встановлено, що трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю.

Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Аналогічні положення містить і ст.24 Закону України «Про оплату праці».

За приписами ч.4, 5 Закону України «Про оплату праці» виплата заробітної плати здійснюється за місцем роботи. Забороняється провадити виплату заробітної плати у магазинах роздрібної торгівлі, питних і розважальних закладах, за винятком тих випадків, коли заробітна плата виплачується працюючим у цих закладах особам. За особистою письмовою згодою працівника виплата заробітної плати може здійснюватися через установи банків, поштовими переказами на вказаний ними рахунок (адресу) з обов`язковою оплатою цих послуг за рахунок роботодавця.

При кожній виплаті заробітної плати роботодавець повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який проводиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави відрахувань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати. Роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку (ст.30 Закону України «Про оплату праці»).

Згідно з ст. 6 ЗУ "Про відпустки" щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менше 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору.

Відповідно до п.7 Порядку обчислення середньої заробітної плати затверджено постановою КМУ від 08.02.1995р. №100 нарахування компенсації за невикористані відпустки, тривалість яких розраховується в календарних днях проводиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за менший фактично відпрацьований період на відповідну кількість календарних днів року чи меншого відпрацьованого періоду (за винятком святкових і неробочих днів, встановлених законодавством). Одержаний результат перемножується на число календарних днів компенсації днів невикористаної відпустки.

Згідно з ст.47 КЗпП України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього кодексу.

За нормами ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, які належать працівникові від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ст.117 КзПП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Безпідставними суд вважає посилання представника позивача на порушення відповідачами Порядку обчислення середньої заробітної плати, затведженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. №100.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст.76 ЦПК України).

Згідно з ч.1, 2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Судом не встановлено порушень допущених при виплаті відповідачами ОСОБА_1 компенсації за невикористані відпустки та за затримку виплати розрахунку середнього заробітку, а тому в позові слід відмовити.

За правилами ст.141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

На підставі наведеного та керуючись ст.10, 12, 89, 141, 263-265, 273, 353, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Відмовити в позові ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 , власника торгової марки "Копійочка" ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_5 про стягнення компенсації за невикористані відпустки та за затримку виплати розрахунку середнього заробітку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Михайло КАЛИНОВСЬКИЙ