Справа № 753/9465/22
Головуючий у суді першої інстанції: Гусак О.С.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Матвієнко Ю.О., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Шпирук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Падалко Ольги Юріївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 31 травня 2023 року, ухвалене у складі судді Гусака О.С., у справі № 753/9465/22 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Якименко Валентина Онісімівна, про усунення від права на спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Якименко В.О., про усунення від права на спадкування. Зазначали, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , який є їх батьком. 17 травня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. відкрито спадкову справу №13/2020 після смерті батька та видано свідоцтва про право на спадщину за законом. Вже після смерті батька його колишня дружина, ОСОБА_3 , звернулась до суду із заявою про перегляд заочного рішення про розірвання шлюбу, який було розірвано судом у 2013 році. Постановою Верховного Суду від 16 червня 2021 року заочне рішення Дарницького районного суду від 14 лютого 2013 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 березня 2021 року скасовано, провадження у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 закрито у зв`язку зі смертю позивача. Позивачі зазначають, що Батько розірвав шлюб з відповідачкою в 2013 році, з 2012 року вони не проживали разом, їй було добре відомо, що вона не є дружиною батька. За всі ці роки вона періодично навідувалась до батька, але не з метою надання допомоги хворій літній людині, а з метою знайти якісь документи, зробити фотографії, написати якусь заяву, щоб потім вдати видимість перебування у шлюбних відносинах. Посилаючись на те, що ОСОБА_4 за станом здоров`я та віку перебував в безпорадному стані та потребував допомоги сторонніх осіб, в тому числі дружини, яка повинна була піклуватись про нього, а відповідачка ОСОБА_3 з ним не проживала, не вела спільне господарство, не опікувалася ним та не доглядала його, просили усунути ОСОБА_3 від спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 31 травня 2023 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаним рішенням адвокат Падалко О.Ю., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу. Просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. Посилається на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що ОСОБА_1 неодноразово заявлялось клопотання про визнання явки відповідачки в судове засідання обов`язковою, проте, судом безпідставно було відхилено дані клопотання. Судом першої інстанції надано неналежну оцінку показам свідків та висновку експерта з питань в галузі судово-медичної експертизи від 29 липня 2022 року Центру судово-медичних послуг «МІБІ-Лекс». Згідно вказаного висновку у ОСОБА_4 були наявні численні захворювання ендокринної, серцево-судинної, опорно-рухової, нервової систем організму. Вказані захворювання призводили до значного обмеження у виконанні фізичних навантажень, пересуванні, що виникають в повсякденному побуті (обмеження життєдіяльності). ОСОБА_4 , маючи численні захворювання з вираженими стадіями розвитку, перебував у важкому стані та потребував стороннього догляду, допомоги та піклування для забезпечення умов свого життя. Тобто, наявні у нього захворювання за ступенем прояву та впливом на здоров`я відповідають критеріям «безпорадного стану». Також, суд безпідставно послався на те, що експерт не був попереджений про кримінальну відповідальність. Вищевказаний висновок є експертним дослідженням, а не експертизою, а тому його виконавці не попереджаються про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку та за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків. Таким чином, судом було зроблено хибний висновок про недоведеність позивачами перебування спадкодавця ОСОБА_4 у безпорадному стані. Зазначає, що істотною обставиною даної справи, яка повинна бути врахована судом при оцінці доказів та встановленню фактичних обставин є той факт, що ОСОБА_3 отримала право на звернення із заявою про вступ у спадщину вже після смерті ОСОБА_4 , скасувавши заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва про розірвання шлюбу через десять років після його постановлення та виконання. Тобто, за життя спадкодавця відповідачка перебувала з ним в розірваному шлюбі, хоча в своєму відзиві на позов стверджувала, що була його дружиною і проживала з ним до його смерті. Проте, наявні у справі належні докази спростовують її неправдиві, штучно створені доводи про її перебування у шлюбі зі спадкодавцем до його смерті. Крім того, зазначає, що ОСОБА_4 мав стосунки з іншими жінками після розірвання шлюбу з відповідачкою. З деякими позивачі досі підтримують зв`язки. Так, свідок ОСОБА_6 , клопотання про допит якої було задоволено судом, проте не допитано в зв`язку з її неявкою в судове засідання саме 28 травня 2023 року, коли судом проводився допит свідків, деякий час проживала з ОСОБА_4 і перебувала з ним в гарних стосунках. При цьому, відповідачка не надавала будь-якої допомоги ОСОБА_4 .

В судовому засіданні ОСОБА_1 , адвокат Падалко О.Ю., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити з наведених у ній підстав.

ОСОБА_3 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. в судове засідання не з`явилися, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, ОСОБА_3 , подала заяву про розгляд справи без її участі, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 13 серпня 2020 року Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (т.1, а.с. 11).

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сином ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Головного районного управління юстиції в м. Києві 12 жовтня 1966 року (т.1, а.с. 6).

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є сином ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції в м. Києві 21 серпня 1984 року (т.1, а.с. 7).

20 вересня 2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1362.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві 20 вересня 2011 року, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_8 (т.1, а.с. 93).

Заочним рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 14 лютого 2013 року у справі № 2602/2827/12 задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та розірвано шлюб між ними, зареєстрований 20 вересня 2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1352 (т.1, а.с. 182).

Постановою Київського апеляційного суду від 10 березня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 14 лютого 2013 року залишено без змін (т.2, а.с. 85-86).

Постановою Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 2602/2827/12 (провадження № 61-5888св21) заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 14 лютого 2013 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 березня 2021 року скасовано. Провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу закрито (т.2, а.с. 149-154).

Відповідно до положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини.

Таким чином, відповідачка ОСОБА_3 є дружиною ОСОБА_4 , та відноситься до спадкоємців першої черги.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на спадкове майно та приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якименко В.О. заведено спадкову справу за № 13/2020 (номер у спадковому реєстрі 66273985) (т.2, а.с. 37-137).

Як убачається з матеріалів спадкової справи № 13/2020 позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_9 подали заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 (т.2, а.с. 39, 50, 56).

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . Ухвалюючи рішення, суд виходив з того, що позивачами не наведено достатньо доказів на підтвердження підстав для усунення відповідачки ОСОБА_3 від права на спадкування за законом.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу.

Частиною 5 ст. 1224 ЦК України визначено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

Відповідно до змісту вказаної норми для усунення особи від права на спадкування за законом має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен установити сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин та їх доведеності в сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 26 квітня 2021 року у справі № 569/12523/16-ц.

Безпорадним необхідно розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Відповідно до правових висновків викладених у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2019 року у справі № 752/12158/14-ц, провадження № 61-3197св 19, від 25 березня 2019 року у справі № 766/810/17, провадження № 61-37615св18, від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15-ц, провадження № 61-1302св 18, ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, суд має з`ясувати, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Статтями 12, 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З медичної документації, наданої позивачами, зокрема виписних епікризів із медичної картки стаціонарного хворого із клінічної лікарні «Феофанія» ДУС, та отриманої на запит суду виписки із амбулаторної картки вбачається, що ОСОБА_4 мав не одне захворвання, зокрема: цукровий діабет 2 типу, компенсований стеноз вихідного отвору шлунку, стеатогепатоз, остеоартроз, поліостеоартроз, церебральний стенозуючий атеросклероз, атеросклеротичний кардіосклероз, поліостеоартроз.

Згідно висновку експертів з питань в галузі судово-медичної експертизи від 29 липня 2022 року Центру судово-медичних послуг «МІБІ-Лекс», у ОСОБА_5 були наявні численні захворювання ендокринної, серцево-судинної, опорно-рухової, нервової систем організму, зокрема: цукровий діабет 2 тип інсулінозалежний, стадія декомпенсації, діабетична ангіопатія, полі невропатія, поліоостеоартроз з переважним враженням великих суглобів II ст., гіпертонічна хвороба III ст., високий ризик, ішемічна хвороба серця: стенокардія напруги III ФК, дифузний кардіосклероз CH II А ст., дисциркуляторна та дисметаболічна енцефалопатія III ст. з лівобічною та правобічною пірамідною недостатністю на фоні неодноразового (2013, 2014, 2016 років) перенесеного гострого порушення мозкового кровообігу, що потребувало госпіталізації та стаціонарного лікування; тривожний синдром на тлі соматичної патології; компресійний перелом хребців поперекового відділу та краю 12-го ребра (квітень 2016 року); синдром залежності від алкоголю (2017 рік), що потребувало стаціонарного лікування. Таким чином, захворювання, які були наявні у ОСОБА_5 вже на 2013 рік і в подальшому як кожне окремо, так і в сукупності, призводили до значного обмеження в виконанні фізичних навантажень, пересуванні, що виникають в повсякденному побуті (обмеження життєдіяльності), що проявлялося: порушенням самообслуговування (захворювання серцево-судинної системи та захворювання судин головного мозку); порушенням пересування (захворювання серцево-судинної системи, захворювання судин головного мозку, захворювання опорно-рухового апарату, ендокринологічні захворювання); і тому постійно існувала необхідність у сторонньому догляді (сторонній допомозі).

Разом з тим, надані позивачами докази не підтверджуютьфакт перебування померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 у важкому стані, що свідчило б про безпорадність такого стану. Надані документи вказують лише про наявність хвороби у померлого та не підтверджують факту, що ОСОБА_4 через наявну хворобу не міг самостійно забезпечити умови свого життя, чи потребував стороннього догляду, допомоги та піклування.

У наданому представником позивачів висновку експертів з питань в галузі судово-медичної експертизи від 29 липня 2022 року Центру судово-медичних послуг «МІБІ-Лекс», який зроблений на підставі виписних епікризів, вказано лише про те, що існувала необхідність в сторонньому догляді у ОСОБА_9 , проте висновок про його безпорадний стан відсутній.

Згідно наданого суду апеляційної інстанції додаткового висновку експертів з питань в галузі судово-медичної експертизи від 11 липня 2023 року Центру судово-медичних послуг «МІБІ-Лекс», який зроблений на підставі виписних епікризів, вбачається, що наявні у ОСОБА_5 захворювання за ступенем прояву та впливом на здоров`я відповідають критеріям «безпорадного стану».

Разом з тим, як вбачається зі змісту вказаного висновку, він зроблений експертами Центру судово-медичних послуг «МІБІ-Лекс» на підставі звернення адвоката Падалко О.Ю. від 03 липня 2023 року, тобто вже після ухвалення рішення у даній справі, а відтак, не може впливати на висновки суду першої інстанції. При цьому, колегія суддів критично ставиться до вказаного висновку експертів, оскільки в попередньому висновку експертів від 29 липня 2022 року, який за своїм змістом є ідентичним до даного висновку, не було зазначено про перебування ОСОБА_5 у безпорадному стані.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що зі змісту самих виписних епікризів стаціонарного хворого, які були підписані лікарями клінічної лікарні «Феофанія» ДУС, не йде мова про те, що ОСОБА_4 перебував у безпорадному стані.

Також слід зазначити, що жоден з наданих суду медичних документів не містить лікарського висновку про стан здоров`я ОСОБА_4 , відповідно до якого він потребував стороннього допомоги, саме у зв`язку з перебуванням у безпорадному стані.

Обставин, які б вказували на те, що ОСОБА_4 перебував у безпорадному стані ані судом першої, ані судом апеляційної інстанцій не встановлено.

Також матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_3 ухилялася від надання допомоги ОСОБА_4 , а також того, що останній потребував допомоги саме від ОСОБА_3 , але не отримував її.

Допитані в суді першої інстанції свідки ОСОБА_10 ,ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , показали, що ОСОБА_4 помер у віці 81 рік, мав низку хронічних захворювань, отримував пенсію за віком, останні роки свого життя потребував сторонньої фізичної допомоги, яку йому надавали домогосподарки.

Проте, покази вказаних свідків також не підтверджують той факт, що ОСОБА_4 потребував сторонньої допомоги саме від ОСОБА_3 , а остання, маючи можливість надавати таку допомогу, свідомо ухилилася від надання спадкодавцеві допомоги.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов законного і обґрунтованого висновку про відмову в позові ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно тавсебічно розглянув справу, надав всім доводам заявника належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і обґрунтоване судове рішення.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення суду, в справі не виявлено.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суд першої інстанції.

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Падалко Ольги Юріївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 31 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 09 жовтня 2023 року.

Суддя-доповідач

Судді