Справа №705/4900/19
2-др/705/5/23
06 жовтня 2023 року м. Умань
Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Єщенко О.І., розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення у межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 , поданим представником адвокатом Кузьмич-Братком Романом Анатолійовичем, до Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» про стягнення грошової компенсації за всі не використані дні щорічної відпустки, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку та про відшкодування моральної шкоди,
В обґрунтування поданої заяви посилався на те, що 01.09.2023 ухвалено рішення у справі № 705/4900/19, яким частково задоволено позов ОСОБА_2 до АО «Гапоненко Роман і партнери» про стягнення грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку та про відшкодування моральної шкоди, а також вирішено стягнути з АО «Гапоненко Роман і партнери» на користь держави судовий збір. У позовній заяві позивач просила суд стягнути на її користь з відповідача судові витрати, що включають в себе сплачений судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_2 до АО «Гапоненко Роман і партнери» виник спір внаслідок несплати відповідачем на користь позивача компенсації за всі невикористані дні відпустки, як того вимагали приписи ст. 116 КЗпП та ст. 24 ЗУ «Про відпустки». Станом на сьогодні згадана вище компенсація на користь позивача відповідачем не сплачена. У зв`язку з вказаним позивач просить суд застосувати ч. 9 ст. 141 ЦПК України та покласти на відповідача повністю витрати позивача, до яких належить судовий збір та витрати на правничу допомогу. Позивач сплатила судовий збір у загальній сумі 3684,40 грн, що підтверджується відповідними квитанціями, який в силу положень ч. 9 ст. 141 ЦПК України просить стягнути на її користь з АО «Гапоненко Роман і партнери».
Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Згідно із ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Суддя вважає за необхідне відповідно до вимог ч. 4 ст. 270 ЦПК України розглянути заяву про ухвалення додаткового рішення без виклику сторін.
Перевіривши матеріали справи № 705/4900/19 та доводи заяви про ухвалення додаткового рішення у справі, суддя доходить таких висновків.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
У провадженні Уманського міськрайонного суду Черкаської області перебувала цивільна справа № 705/4900/19 за позовом ОСОБА_1 , поданим представником адвокатом Кузьмич-Братком Романом Анатолійовичем, до Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» про стягнення грошової компенсації за всі не використані дні щорічної відпустки, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку та про відшкодування моральної шкоди.
Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати по оплаті судового збору.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, а, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.
Згідно з п. 35 Постанови ВССУ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 № 10, при пред`явленні позову до кількох відповідачів одним або кількома позивачами, звільненими від сплати судового збору, він стягується в дохід держави за рішенням суду окремо з кожного відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При пред`явленні позову кількома звільненими від сплати судового збору позивачами до одного відповідача судовий збір з відповідача стягується в дохід держави з урахуванням загальної суми всіх вимог. При повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.
Враховуючи, що судом при ухваленні 01 вересня 2023 року рішення у справі за позовом ОСОБА_1 , поданим представником адвокатом Кузьмич-Братком Р.А., до АО «Гапоненко Роман і партнери» про стягнення грошової компенсації за всі не використані дні щорічної відпустки, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку та про відшкодування моральної шкоди було вирішено питання про розподіл судових витрат, що включають в себе судовий збір, тому заява в частині стягнення з АО «Гапоненко Роман і партнери» на користь ОСОБА_2 судового збору в загальній сумі 3684 грн 40 коп. задоволенню не підлягає.
Щодо вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої ).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України);
3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).
Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).
Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
З матеріалів справи вбачається, що позивачеві ОСОБА_1 надавалась правнича допомога адвокатом Кузьмич-Братком Романом Анатолійовичем, який здійснює свою діяльність на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 1159 від 04.07.2015, виданого Радою адвокатів Рівненської області, та останній представляв інтереси позивача за: Договором про надання правової допомоги від 19.04.2019: Додатковою угодою до Договору про надання правової допомоги від 19.04.2019, б/н, датованою 21.08.2019; Додатковою угодою до Договору про надання правової допомоги від 19.04.2019, датованою 10.01.2023.
Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 22.01.2021 у справі № 925/1137/19 наголосив, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.
З урахуванням викладеного, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Отже, з аналізу наведених норм законодавства встановлено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
З урахування вищевикладеного, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
У Постанові Верховного Суду № 922/676/21 від 14.12.2021 вказується на те, що подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити їх неспівмірність, відповідно забезпечує дотримання принципу змагальності.
Відповідач не був позбавлений права змагатися з позивачем з приводу розміру витрат на правничу допомогу, однак заяв до суду про їх неспівмірність складності справи, не подавав ні під час розгляду справи, ні після отримання заяви про ухвалення додаткового рішення, направленої на його адресу 05.09.2023.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу згідно з поданою заявою, суд враховує відсутність клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, обґрунтованість розміру цих витрат, складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності таких витрат.
З огляду на наведене, враховуючи, що розмір витрат, понесених позивачем, є обґрунтованим, оцінюючи складність справи, час, необхідний для вчинення дій та надання послуг, зазначених у акті № 19-04-13 наданих послуг (правової допомоги) від 04.09.2023 та розрахунку від 05.09.2023, суд доходить висновку про задоволення заяви представника ОСОБА_2 адвоката Кузьмич-Братка Р.А. про ухвалення додаткового рішення та стягнення з АО «Гапоненко Роман і партнери» в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись ст.ст. 133-141, 270 ЦПК України,
Заяву представника позивача ОСОБА_2 адвоката Кузьмич-Братка Романа Анатолійовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , поданим представником адвокатом Кузьмич-Братком Романом Анатолійовичем, до Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» про стягнення грошової компенсації за всі не використані дні щорічної відпустки, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку та про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.
В іншій частині в задоволенні заяви відмовити.
Додаткове рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення рішення.
Суддя О.І.Єщенко