Справа № 289/1729/23
Номер провадження 2/289/502/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2023 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі: під головуванням судді Мельника О.В., з секретарем судових засідань Галькевич Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (місце знаходження / місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Товариство з обмеженою відповідальністю «ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ» (місце знаходження / місце проживання: Майдан Перемоги, 10, м. Житомир, Житомирська обл., 10003) про захист прав споживачів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом в електронній формі, який сформований в системі «Електронний суд» 28.07.2023 року.

Ухвалою суду від 31.07.2023 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Ухвала надіслана сторонам по справі, встановлено строк для подання відзиву, відповіді на відзив.

Відповідач ухвалу суду отримав 04.08.2023, своїм правом на подання відзиву не скористався. Клопотання про проведення судового засідання із викликом сторін не заявив.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Правовідносини, які виникають між постачальником та споживачами, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2496 на виконання пункту 17 частини третьої статті 4 Закону України «Про ринок природного газу».

Дія цих Правил поширюється на постачальників, споживачів природного газу: фізичних осіб (побутових споживачів), фізичних осіб-підприємців, юридичних осіб та Операторів ГРМ/ГТС.

Пунктом 3 Правил передбачено, що постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється за договором, який має відповідати типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Вказана правова норма кореспондує зі статтею 12 Закону України «Про ринок природного газу», якою передбачено, що постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 13 Закону України «Про ринок природного газу» споживач має право, зокрема, на отримання природного газу належної якості та кількості, фізико-хімічні показники якого відповідають встановленим нормам, відповідно до умов укладених договорів, крім випадків припинення (обмеження) постачання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів.

Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України року кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

У справі, що розглядається, встановлено та не заперечувалося сторонами, що позивач є споживачем послуг із постачання природного газу (особовий рахунок НОМЕР_1 ), постачальником якого є відповідач.

Позивач є споживачем послуг постачання природного газу до квартири АДРЕСА_2 , на підставі договору оренди житла від 01.10.2022 (п.п.1.1., 1.4., 1.5 договору).

Не погоджуючись із застосованим коефіцієнтом приведення до стандартних умов, 06.04.2023 та повторно 18.04.2023 позивачем ОСОБА_1 на адресу ТОВ «ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ» в електронній формі із застосуванням КЕП направлено претензії з вимогою здійснити перерахунок об`ємів розподіленого газу. Також, в претензії ставилось питання про відновлення сплати за постачання природного газу за фактичними показниками лічильника і сплати компенсації за не дотримання мінімальних стандартів.

У претензіях позивач просив надати відповідь в електронному вигляді та вказав адресу електронної пошти.

Відповідач доказів направлення відповіді на претензії поштовим зв`язком, чи вручення особисто, суду не надав.

Не зважаючи на те, що в претензії від 06.04.2023 (п.5) та 18.04.2023 (п.6) ОСОБА_1 просить надати відповідь на адресу вказаної електронної пошти, доказів надсилання електронного листа відповідачем також не надано.

Вирішуючи заявлені позовні вимоги суд зазначає наступне.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1156 від 21.09.2017 затверджено Мінімальні стандарти та вимоги до якості обслуговування споживачів та постачання природного газу, в редакції із змінами, від 10.11.2022 № 1415.

Згідно п.п. 1.1. та 1.2. ці Стандарти та вимоги визначають перелік мінімальних стандартів та вимог до якості обслуговування споживачів природного газу (далі - Стандарти та вимоги), що регулюють відносини, пов`язані з розподілом та постачанням природного газу відповідно до мінімальних стандартів та вимог до якості обслуговування споживачів, захистом прав споживачів та наданням оператором газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ) або постачальником природного газу (далі - постачальник) компенсації за недотримання мінімальних стандартів та вимог до якості обслуговування споживачів при наданні послуг розподілу та постачання природного газу споживачам або замовникам (у випадку недотримання мінімальних стандартів та вимог до якості обслуговування споживачів під час приєднання до газових мереж).

Дія цих Стандартів та вимог поширюється на Операторів ГРМ та постачальників природного газу.

Зокрема глава 3 Постанови НКРЕКП № 1156 від 21.09.2017 (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин визначає:

3.1. Постачальник має забезпечити мінімальні стандарти якості послуг постачання природного газу споживачу.

3.2. До мінімальних стандартів якості при наданні постачальником послуг постачання природного газу належать в тому числі:

9) розгляд письмового звернення споживача (у тому числі електронного звернення побутового споживача) з дня надходження звернення у строк:

до 30 днів;

до 5 робочих днів для звернень щодо правильності рахунка/нарахувань за спожитий природний газ.

3.3. Тривалість надання послуг у робочих днях, встановлена у пункті 3.2 цієї глави, розраховується з урахуванням норм статті 67 Кодексу законів про працю України та рекомендацій Кабінету Міністрів України щодо перенесення робочих днів для режиму роботи з п`ятиденним робочим тижнем із двома вихідними днями в суботу та неділю.

3.4. У разі недотримання мінімальних стандартів якості послуг постачання природного газу, зазначених у пункті 3.2 цієї глави, постачальник сплачує споживачу компенсацію у розмірах, наведених у додатку 3 до цих Стандартів та вимог.

3.5. Постачальник надає споживачу компенсацію за недотримання мінімальних стандартів якості послуг постачання природного газу шляхом врахування суми відповідної компенсації у рахунку за спожитий природний газ у строк не більше 45 днів з дня недотримання мінімального стандарту якості (у разі недотримання мінімального стандарту, визначеного підпунктом 2 пункту 3.2 цієї глави, - з дати зміни умов договору постачання природного газу для непобутових споживачів).

3.6. Постачальник самостійно визначає факт недотримання мінімальних стандартів якості послуг постачання природного газу, визначає споживача, якому він має надати компенсацію за недотримання мінімальних стандартів якості, та надає таку компенсацію без додаткового звернення зі сторони споживача.

3.7. Якщо сума компенсації перевищує суму рахунка за спожитий природний газ, постачальник ураховує суму невиплаченої компенсації в розрахунках майбутніх періодів.

За наявності заборгованості споживача за спожитий природний газ компенсація надається в рахунок зменшення заборгованості споживача.

3.8. Постачальник за домовленістю зі споживачем може надавати компенсацію іншим способом, у тому числі шляхом перерахування коштів споживачу за банківськими реквізитами.

3.9. Постачальник зобов`язаний поінформувати споживача про надання йому компенсації шляхом зазначення у рахунку на оплату природного газу, у тому числі в «особистому кабінеті» споживача на вебсайті постачальника, або листом протягом 10 робочих днів з дня надання компенсації.

3.10. У разі ненадання постачальником компенсації за недотримання мінімальних стандартів якості послуг постачання природного газу в порядку, визначеному пунктом 3.4 цієї глави, споживач має право самостійно звернутися до постачальника із заявою за формою, наведеною в додатку 4 до цих Стандартів та вимог.

У разі необґрунтованої відмови у наданні компенсації або залишення заяви без розгляду споживач має право звернутись до НКРЕКП та її територіальних органів або до суду.

3.11. У разі невиконання постачальником вимог пункту 3.5 цієї глави щодо строків надання компенсацій сума відповідної компенсації подвоюється, а у разі прострочення граничного терміну надання компенсації на понад 90 днів - надається у п`ятикратному розмірі та має бути врахована при розрахунках у найближчому розрахунковому періоді.

3.12. У разі невиплати постачальником компенсації за недотримання мінімальних стандартів якості послуг постачання природного газу НКРЕКП з урахуванням даних звітності, та за результатами планових або позапланових перевірок дотримання постачальником ліцензійних умов приймає рішення про накладення штрафу у розмірі, визначеному Законом України «Про ринок природного газу», а також щодо надання споживачам компенсації відповідно до пункту 3.11 цієї глави.

3.13. Надання компенсації за недотримання мінімальних стандартів якості послуг постачання природного газу не позбавляє споживача права у порядку, встановленому чинним законодавством, вимагати від постачальника відшкодування збитків (витрат), завданих унаслідок недотримання постачальником мінімальних стандартів якості.

3.14. Компенсація за недотримання мінімальних стандартів якості послуг постачання природного газу не надається у випадках, якщо недотримання мінімальних стандартів якості послуг постачання природного газу було спричинено доведеними:

форс-мажорними обставинами, що підтверджується відповідно до чинного законодавства;

діями споживача, що призвели до затримки у наданні послуг. У разі доведених дій чи бездіяльності споживача, що призвели до затримки в наданні послуг, тривалість такої затримки не включається до тривалості надання послуги. Затримка в наданні послуг має бути документально підтверджена.

Компенсація не надається у разі письмової відмови споживача від отримання компенсації (із зазначенням недотриманого стандарту та розміру компенсації, від якої відмовляється споживач).

Згідно п. 9 додатку 3 до Мінімальних стандартів та вимог до якості обслуговування споживачів природного газу та порядку надання компенсації споживачам за їх недотримання: Розмір компенсації за недотримання постачальником мінімальних стандартів якості послуг постачання природного газуу разі не розгляду протягом 5 робочих днів письмового звернення споживача (у тому числі електронного звернення побутового споживача) для звернень щодо правильності рахунка/нарахувань за спожитий природний газ становить 600 грн.

У Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985 року № 39/248 наголошено, що визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.

Як встановлено судом, позивач є споживачем природного газу, постачання якого здійснює відповідач по справі ТОВ «ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ» і на якого розповсюджується дія Мінімальних стандартів та вимоги до якості обслуговування споживачів та постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1156 від 21.09.2017.

Відповідач не довів жодними доказами своєчасне, протягом 5 робочих днів, надання обґрунтованої відповіді побутовому споживачу на отримані ним дві претензії від 06.04.2023 та повторно 18.04.2023 з вимогою здійснити перерахунок об`ємів поставленого газу та виплату компенсації за не розгляд претензії.

За таких обставин, з відповідача підлягає стягненню компенсація в розмірі 1200 грн. (600*2).

Щодо відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 20 000 грн. заявлених позивачем суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно частин 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

В своїй постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

В постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 п.п.145, 147 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом даної справи, останній підтверджує наданими копіями: ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 25.04.2023, договору про надання правової допомоги від 25.04.2023, укладеного між ОСОБА_2 (Адвокатом), та ОСОБА_1 (Клієнтом), згідно розділу 3 якого сторони домовилися, що гонорар за договором в кожній окремій судовій інстанції становить в розмірі 50000,00 грн.

Кошторисом витрат на суму 50000,00 грн. у відповідності до якого витрати складаються, зокрема, із консультування клієнта до початку написання позовної заяви, написання позовної заяви, написання відповіді на відзив, написання заперечення по справі, написання додаткових пояснень, моніторинг ходу розгляду справи. Кошторис складений в день підписання договору, а саме 25.04.2023 року тобто до початку розгляду справи по суті і в який закладено написання відповіді на відзив та додаткових пояснень, необхідність подання яких не могли бути відомі позивачу на те й час.

Враховуючи вищевказані правові висновки Верховного Суду, доводи зазначені у відзиві відповідача щодо неспівмірності вказаних витрат, при вирішенні заявленої позивачем вимоги про стягнення на його користь витрат на професійну правничу допомогу суд бере до уваги, що поданий ОСОБА_1 позов складено на підставі усталеної позитивної практики Верхового Суду, тому його підготовка не мала займати значний час. Участі в судових засідань представник позивача не приймав. Моніторинг ходу справи не потребує спеціальних знань і відповідно не є предметом саме правничої допомоги.

Також судом враховано незначну кількість письмових доказів, які долучено до матеріалів позову, що свідчить про незначний час витрачений для підготовки та подачі позову до суду. Разом з тим, судом враховується складність справи, ціна позову та не тривалість перебування даної справи на розгляді.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд вважає, що клопотання позивача про стягнення на його користь витрат на правову допомогу в сумі 20 000 грн. підлягає частковому задоволенню в розмірі 2000 грн.

На підставі ст.ст. 23, 526, 611, 625, 651, 852, 857 ЦК України, ст. 4,10,18 Закону України "Про захист прав споживачів", ст.ст. 10,11,27,31,60, 79, 88,197, 212-215, 224-228 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ» (код місце знаходження / місце проживання: Майдан Перемоги, 10, м. Житомир, Житомирська обл., 10003) на користь ОСОБА_1 (місце знаходження / місце проживання: АДРЕСА_1 ) компенсацію за порушення підпункту 9 пункту 3.2. Мінімальних стандартів та вимог до якості обслуговування споживачів та постачання природного газу в розмірі 1200 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ» , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000 (двох тисяч) гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ» , на користь держави судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя О. В. Мельник