Номер провадження 2/754/4154/23
Справа №754/9219/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Лісовської О.В.

за участю секретаря - Грей О.П.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІП КАР СЕРВІС» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «ВІП КАР СЕРВІС» звернувся до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 з позовом про стягнення шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що 24.02.2023 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Hyundai д/н НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 , автомобіля ЗАЗ д/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 , автомобіля Peugeot д/н НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля Renault д/н НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_1 . В результаті ДТП автомобіль Hyundai д/н НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження, а власнику автомобіля ТОВ «ВІП КАР СЕРВІС» заподіяна матеріальна шкода в розмірі 103913,34 грн. Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 04.04.2023 року встановлено вину водія транспортного засобу Peugeot д/н НОМЕР_3 відповідача ОСОБА_2 . Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 14.03.2023 року встановлено вину водія транспортного засобу Renault д/н НОМЕР_4 відповідача ОСОБА_1 . Транспортний засіб відповідача ОСОБА_2 був застрахований у ПрАТ «СК «УТСК» згідно полісу № АР/006007716. Транспортний засіб відповідача ОСОБА_1 був застрахований у ПрАТ «СК «Саламандра» згідно полісу № ЕР/21213280. Згідно звіту про оцінку автотранспорту № 9549 від 20.04.2023 року, вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу Hyundai д/н НОМЕР_1 складає 103 913,34 грн., а вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізично зносу (матеріальний збиток) складає 58 068,68 грн. Отже, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Hyundai д/н НОМЕР_1 з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу (матеріальний збиток) та за вирахуванням сум франшиз за полісами обов`язкового страхування в сумі 54 968,68 грн. (58 068,68 грн. - 2600,00 грн. - 500,00 грн.), покладається законом на страховиків. Враховуючи вищевикладене та керуючись ч. 1 ст. 1194 ЦК України, відповідачі разом

мають відшкодувати позивачу різницю між фактичним розміром завданої шкоди та страховим відшкодуванням, що складає 48 944,66 грн. На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ВІП КАР СЕРВІС» вартість заподіяної шкоди у розмірі 23422,33 грн.; стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ВІП КАР СЕРВІС» вартість заподіяної шкоди у розмірі 25522,33 грн.; стягнути з відповідачів судовий збір та витрати на правничу (правову) допомогу в сумі 12000,00 грн.

02.03.2020 року від представника відповідача ОСОБА_2 до суду надійшов Відзив на позовну заяву. Відповідно до заперечень, викладених у Відзиві, представник зазначає, що звіт про оцінку автотранспорту № 9549 від 20.04.2023 року не відповідає вимогам Методики, а тому не є належним та допустимим засобом доказування у справі. Оскільки позивач мав намір використовувати Звіт як доказ спричиненої йому шкоди, він повинен був викликати відповідача ОСОБА_2 як заінтересовану сторону для участі в технічному огляді транспортного засобу. Однак цього зроблено не було, тому відповідач ОСОБА_2 не може погодитись із розміром шкоди, яка визначена звітом, так як не приймав участі в огляді та не мав можливості подання своїх уточнень чи заперечень в процедурі оцінки. Звіт про оцінку автотранспорту № 9549 від 20.04.2023 року був виготовлений оцінювачем ОСОБА_5 (СПД « ОСОБА_5 »). Однак, в матеріалах справи відсутні сертифікат оцінювача та підтверджуючі документи зайняття оціночною діяльністю СПД «Горобець Ю.М.». Отже, Звіт підписаний оцінювачем, кваліфікація та сертифікація якого не підтверджені. Крім того, звіт про оцінку майна є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що визначає розмір збитку. Також, відповідач ОСОБА_2 зазначає, що оцінка транспортного засобу проводилася не відразу, а майже через місяць після настання ДТП - 14.03.2023 року, за цей період автомобіль міг отримати додаткові пошкодження під час його експлуатації, відповідальність за які ОСОБА_2 не несе. Крім того, заявлена позивачем сума витрат на правничу допомогу у розмірі 12000,00 грн. є необгрунтованою та значно завищеною (не співмірною відповідно до ціни позову). На підставі викладеного, відповідач просить суд відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

04.08.2023 року від представника позивача до суду надійшла Відповідь на відзив, відповідно до якої зазначено, що згідно п. 5.2 Методики, у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату. В свою чергу, позивач зазначає, що відповідачі завдали шкоди позивачу шляхом пошкодження належного позивачу транспортного засобу. З моменту ДТП жоден з відповідачів не звернулись до позивача з пропозицією оцінити завдані ними збитки позивачу (прийняти в цьому участь тощо), не кажучи навіть про зацікавленість та бажання її відшкодувати. Отже, керуючись п. 5.2 Методики, позивач зазначає, що у нього не виникло потреби у виклику відповідачів на огляд пошкодженого ТЗ. Позивач звертає увагу суду на той факт, що Відповідачем не надано жодних доказів щодо будь-яких помилок у звіті та його калькуляції, а зазначає про певні «сумніви» у зв`язку з тим, що не був присутній на огляді ТЗ. В той же час, оцінювачем було повно та всебічно оцінено шкоду, із вирахуванням пошкоджень, які ТЗ вже мав і які не були покладені в розрахунок. Враховуючи наведене, Звіт є єдиним, належним, допустимим, достовірним і достатнім доказом у справі. Позивач зазначає, внаслідок ДТП за участю відповідачів, належний позивачу транспортний засіб отримав пошкодження задньої частини автомобіля та боковини, що підтверджується і складеною працівниками поліції схемою місця ДТП. Після ДТП належний позивачу транспортний засіб взагалі не експлуатувався та з моменту

ДТП зберігається на площадці станції технічно обслуговування. Тому, твердження відповідача-1 про отримання якихось додаткових пошкоджень є нічим іншим, ніж припущеннями. Отже, на думку позивача, відповідач-1 лише намагається будь-яким способом уникнути відповідальності за завдану ним шкоду та перекласти свою бездіяльність та не зацікавленість у її відшкодуванні на користь позивача. Враховуючи наведене, позивач просить суд долучити до матеріалів справи відповідь на відзив, поновити строки подання доказів та задовольнити позов в повному обсязі.

11.08.2023 року від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшли Заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких зазначено, що достовірність звіту про оцінку автотранспорту № 9549 від 20.04.2023 року викликає сумніви, а розрахунок вартості матеріального збиткує необ`єктивним і значно завищеним. Позивачем не подано жодних доказів здійснення ремонтних робіт на відновлення пошкодженого автомобіля, а тому розмір матеріальної шкоди є недоведеним. На підставі викладеного відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

14.08.2023 року від представника відповідача ОСОБА_1 до суду надійшов Відзив на позовну заяву. Відповідно до заперечень, викладених у Відзиві, представник зазначає, що цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 , як власника транспортного засобу Renault д/н НОМЕР_4 була застрахована в ПрАТ «СК Саламандра». Відповідно до Полісу ЕР № 212132680 заявлена позивачем загальна сума відшкодування повністю покривається страховою сумою у розмірі 160000,00 грн. Відповідач ОСОБА_1 вважає, що страхове відшкодування має передувати зверненню позивача до суду про стягнення шкоди з відповідачів на різницю відшкодування, яка не компенсована страховиками. Позивачем не надано доказів звернення позивача з вимогами до страхових компаній про відшкодування вартості ремонту. Таким чином, зважаючи на те, що страховики відповідачів не здійснили виплату страхового відшкодування позивачу, у останнього відсутні підстави згідно норм глави 82 ЦК України на стягнення коштів у відповідному провадженні. Відповідач ОСОБА_1 зазначає, що звіт про оцінку автотранспорту № 9549 від 13.03.2023 року взагалі не являється належним доказом у справі. Більше того, транспортні засоби відповідачів безпосередньо не контактували з транспортним засобом позивача, а безпосередню шкоду його транспортному засобу заподіяв водій автомобіля ЗАЗ д/н НОМЕР_2 . На підставі викладеного, відповідач просить суд відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника, за наявних у справі матеріалів.

Відповідач ОСОБА_1 проти позову заперечував, просив відмовити в задоволенні з підстав, викладених у Відзиві на позов.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутність відповідача, за наявних у справі матеріалів.

Вислухавши пояснення відповідача ОСОБА_1 , вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Судом встановлено, що 24.02.2023 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Hyundai д/н НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 , автомобіля ЗАЗ д/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 , автомобіля Peugeot д/н НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля Renault д/н НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_1 .

В результаті ДТП автомобіль Hyundai д/н НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження, а власнику автомобіля ТОВ «ВІП КАР СЕРВІС» заподіяна матеріальна шкода в розмірі 103913,34 грн., що підтверджується Звітом №9549 про оцінку автотранспорту від 14.03.2023 року.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 04.04.2023 року визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення водія транспортного засобу Peugeot д/н НОМЕР_3 відповідача ОСОБА_2 , передбаченого ст. 124 КпАП України.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 14.03.2023 року визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення водія транспортного засобу Renault д/н НОМЕР_4 відповідача ОСОБА_1 , передбаченого ст. 124 КпАП України.

Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована у у ПрАТ «СК «УТСК» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформленого полісом № АР/006007716. Згідно даного полісу страхова сума за шкоду заподіяну майну становить 130000, 00 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована у у ПрАТ «СК «Саламандра» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформленого полісом № ЕР/21213280. Згідно даного полісу страхова сума за шкоду заподіяну майну становить 160000, 00 грн.

Відтак, цивільно-правова відповідальність відповідачів на час ДТП 24.02.2023 року була належним чином застрахованою.

Згідно ст. 10 ЗУ «Про страхування», страховий платіж (страховий внесок, страхова премія) - плата за страхування, яку страхувальник зобов`язаний внести страховику згідно з договором страхування.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 980 ЦК України, предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Згідно п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно досліджених полісів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/006007716, страхова сума за шкоду, заподіяну майну, становить 130000,00 грн., № ЕР/21213280, страхова сума за шкоду, заподіяну майну, становить 160000,00 грн.

В свою чергу, заявлена позивачем загальна сума відшкодування майнової шкоди спричиненої внаслідок ДТП, згідно звіту вартість відновлювального ремонту КТЗ складає 103913,34 грн., що повністю відповідає страховим сумам згідно полісів відповідачів.

Відповідно до висновків викладених у п. 69, 71-74 Постанови ВСУ у справі №755/18006/15-ц від 04.07.2018р., у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно, з врахуванням викладених обставин, позивачу ТОВ «ВІП КАР СЕРВІС» слід було звернутися із заявою про страхове відшкодування до страховиків, а саме у ПрАТ «СК «УТСК» та ПрАТ «СК «Саламандра».

Страхова сума за шкоду заподіяну майну становить 290000,00 грн., що значно перевищує шкоду заподіяну майну позивача.

Таким чином, вимоги позивача ТОВ «ВІП КАР СЕРВІС`до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 щодо відшкодування майнової шкоди спричиненої внаслідок ДТП, що мала місце 24.02.2023 року є безпідставними та задоволенню не підлягають, оскільки відповідачі на момент настання ДТП мали застраховану цивільно-правову відповідальність.

Враховуючи викладене вище, вимоги діючого законодавства, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позову в частині стягнення витрат на правничу (правову) допомогу в розмірі 12000,00 також відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265 ЦПК України, ст. 990, 1191, 1192 ЦК України, Законом України "Про страхування", Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІП КАР СЕРВІС» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІП КАР СЕРВІС», , адреса: м. Київ, вул. А. Ахматової, оф. 277.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлений 09 жовтня 2023 року.

Суддя О.В.Лісовська