Справа №:755/9416/23
Провадження №: 4-с/755/104/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" вересня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Гончарука В.П.,

за участю секретаря: Гриценка О.І.

розглянувши у судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , за участі заінтересованих осіб: Старшого державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Очеретяної Ірини Олександрівни, ОСОБА_2 на бездіяльність держаного виконавця, суд

В С Т А Н О В И В :

Скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Очеретяної Ірини Олександрівни.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що на виконанні Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження щодо стягнення з боржника ( скаржника) ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до судового наказу виданого Дніпровським районним судом м.Києва стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітніх доньок ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку на кожну дитину , починаючи з 5 вересня 2017 року і до досягнення кожною дитиною повноліття.

Даний судовий наказ перебуває на виконанні Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) .

Борджник ОСОБА_1 офіційно працює у ТОВ «НАСКА+», що також було втсановлено суб`єктом оскарження державним виконавцем Очеретяною І.В.,так - як дана інформація міститься в процесуальних документах виконавчого провадження, але суб`єкт оскарження старший державний виконавець Очеретява І.В. при складанні довідок - розрахунків про стан заборгованості по аліментах, остання від 22.03.2023 р. вих. № 35491 з якої вбачається, що його заборгованість зі сплати аліментів складає 170321,92 грн.

Частиною першою статті 195 Сімейного кодексу України (далі СК України) передбачено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Відповідно до частини другої статті 195 СК України заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Отже, якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості з зі сплати аліментів, розрахунок розміру належних до сплати аліментів має здійснюватися виходячи із середньої заробітної плати працівника для місцевості, в якій проживає платник аліментів.

Зі змісту довідки - розрахунку про стан заборгованості по аліментах вбачається, що розмір аліментів, які мав сплачувати скаржник, визначено державним виконавцем виходячи з середньої заробітної плати працівника для місцевості, в якій проживає скаржник, а саме м.Київ .

В той же час у копіях виконавчого провадження, що надані скаржником вбачається, що суб`єкту оскраження було відомо, що скаржник (боржник по виконавчому провадженню) працював спочатку на ТОВ «Єко - Комфорт» з 2015 р. по вересень 2020 р. та в послідуючому в ТОВ «Наска +».

З врахуванням визначеної суми заборгованості суб`єктом оскарження на скаржника накладені певні обтяження в тому числі тимчасово у праві керування транспортними засобами, виїзду за кордон праві полювання.

Скаржник визнає, що на даний час у нього існує певна заборгованість зі сплати аліментів, але дана сума є значно меншою, ніж визначена заборгованість суб`єктом оскарження.

Відповідно державний виконавець, визначаючи розмір заборгованості зі сплати аліментів, повинен був вираховувати її виходячи з розміру заробітної плати боржника.

За таких обставин скаржник вважає, що державним виконавцем неправомірно нараховано суму заборгованості у розмірі 170 321, 92 грн., оскільки розрахунок здійснювався не відповідно до норм чинного законодавства, а саме не з розміру його офіційної заробітної плати яку він отримував на підприємстві.

В судове засіданні представник скаржника подав заяву та просив її задовольнити з обставин викладених в скарзі .

Суб`єкт оскарження та зацікавлена особа в зал судового засідання не з`явилися.

Суд дослідивши матеріали справи, копію виконавчого провадження дійшов наступного, що відповідно до ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державне виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Відповідно до положень ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають прав звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під ча виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права ч свободи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до положень ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника), а якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чіжов проти України" (заява №6962/02) зазначено, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

В судовому засіданні встановлено, що 25.05. 2018р. старшим державним виконавцем Другого Київського відділу державної виконавчої служби м.Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській обл. Намазенко А.В. відкрито виконавче провадження за № 56478230 на підставі судового наказу про стягнення аліментів, що був виданий Дніпровським районним судом м.Києва

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Так, відповідно до ст. 17 Закону України ,,Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична чи юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах , передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рн/2013 від 26.06.2013 року по справі № 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема законодавчо визначений комплекс дій спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства , держави. Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20.07.2004 року по справі ,,Шмалько" вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбачений ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухвалено будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Статтею 71 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, виконавцем у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку. Індексація розміру аліментів проводиться щороку, починаючи з другого року після визначення Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Згідно з п. 12 розділу X Інструкції з організації примусового виконання рішень, визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому ст. 195 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном

Відповідно до ч. 2 ст. 195 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна

В матеріалах справи міститься довідка - розрахунок заборгованості від 22.03.2023 р. складеною старшим державним виконавцем Очеретяною І.О. відповідно до якої боржнику були нараховані суми зі сплати аліментів за період з вересня 2017 по березень 2023 р. з врахуванням довідок статистики по середньомісячній заробітній платі на одного штатного працівника по м. Києву

Тобто, як вбачається з матеріалів справи, що суб`єктом оскарження при складані вказаної довідки про заборгованість боржника ОСОБА_1 для розрахунку заборгованості були взято за основу середній заробіток по регіону м.Київ, а не його заробітна плата, яку він офіційно отримує ( отримував) на підприємствах.

Крім того, як убачається з матеріалів справи, що з врахуванням визначеної заборгованості державним виконавцем в рамках вказаного вище виконавчого провадження, стосовно боржника ОСОБА_5 встановлювалися відповідні обмеження.

Частиною 2 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що за наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Як убачається з матеріалів справи, що скаржник ( боржник) ОСОБА_1 визнає той факт, що у нього існує заборгованість зі сплати аліментів, але при цьому не погоджується з сумою заборгованості, що визначена йому державним виконавцем.

За умовами ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 259-261, 268, 352-355, 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд -

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу ОСОБА_1 , за участі заінтересованих осіб: Старшого державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Очеретяної Ірини Олександрівни, ОСОБА_2 на бездіяльність держаного виконавця- задовольнити частково.

Визнати протиправними дії старшого державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Очеретяної Ірини Олександрівни в частині визначення суми заборгованості зі сплати аліментів боржника ОСОБА_1 шляхом видання довідки розрахунку заборгованості від 22.03.2023 р. вих. 35491 в рамках ВП 56488904, без врахування заробітної плати боржника.

В іншій частині задоволення скарги - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала , якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 27.09.2023 р.

Суддя: