Справа № 451/718/23 Головуючий у 1 інстанції: Патинок О.П.
Провадження № 22-ц/811/2309/23 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Цяцяк Р.П.,

судді Ванівський О.М. та Шеремета Н.О.,

за участю секретаря Суди В.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Радехівського районного суду Львівської області від 29 червня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (в подальшому «позивач») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення зі згаданої відповідачки на користь позивача 96 150 грн. 00 коп. заборгованості за кредитним договором та судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що 02.11.2021 року між ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 за допомогою Веб-сайту https://creditkasa.ua, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 0837-5365 (в подальшому «Кредитний договір»), відповідно до умов якого позивач (як кредитодавець) надав відповідачці кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту - 15 000,00 грн; строк кредитування - 300 днів; заявлений строк* - 21 днів; знижена % ставка -2,00 % в день; стандартна % ставка - 3,00 % в день. Відповідачка здійснювала часткову оплату в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором від 02.11.2021 року шляхом здійснення платежів зазначених у розрахунку заборгованості за Кредитним договором, що є додатком до позовної заяви, однак не у повному обсязі і в кінцевому підсумку у неї станом на 05.05.2023 року виникла заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 96 150 грн. 00 коп., що складається з 15 000 грн. простроченої заборгованості за кредитом та 81 150 грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами, які і є предметом позовних вимог (а.с. 1-9).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» 96 150 грн. 00 коп. заборгованості за кредитним договором № 0837-5365 від 02.11.2021 року, з яких 15 000 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, а 81 150 грн. - прострочена заборгованість за нарахованими процентами, а також 2 147 грн. 20 коп. судових витрат(а.с. 85-92).

Дане рішення оскаржила відповідачка.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким «позов … задовольнити частково, лише в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 15 000 грн.»,покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм матеріального і процесуального права.

Вважає, «що нарахований позивачем розмір відсотків є несправедливим».

Покликається на те, що «у випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає …. засадам справедливості, добросовісності, розумності, …., суд має право її зменшити».

Вважає, що «вимоги банку про стягнення процентів після спливу строку кредитування не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства» (а.с. 101-103).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77);

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82).

Як вбачається з прохальної частини апеляційної скарги, оскаржуване рішення апелянтом оскаржується лише частково, а саме лише в частині стягнення з неї 81 150 грн. простроченої заборгованості за нарахованими процентами, оскільки апелянт просить«позов … задовольнити частково, лише в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 15 000 грн.».

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідачка визнає (не заперечує) укладення нею з позивачем 02.11.2021 року Кредитного договору, за умовами якого вона отримала «кредит у розмірі 15 000 грн.» і саме яким позивач і обґрунтовує заявлені ним до відповідачки позовні вимоги.

Як стверджується матеріалами справи, однією з позовних вимог є стягнення з відповідачки 81 150 грн. простроченої заборгованості за нарахованими процентами, а не «неустойки», а тому доводи апеляційної скарги стосовно того, що «у випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, …., суд має право її зменшити», до уваги прийматися не можуть, оскільки «неустойка» не є предметом позовних вимог і будь-якого рішення про стягнення такої суд не приймав.

Статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Кредитний договір, укладений між сторонами даного спору 02.11.2021 року, повністю або хоча б частково ніким (в тому числі і відповідачкою/апелянтом) у встановленому законом порядку не оскаржувався (докази про таке у матеріалах справи відсутні), а відтак є чинним.

Заявлені позовні вимоги позивач обґрунтовує цілим рядом документів, які ним долучені до позовної заяви, а саме: підписаним відповідачкою (одноразовим електронним підписом) Паспортом споживчого кредиту, розрахунком заборгованості тощо (а.с. 26-40).

Як стверджується матеріалами справи, щонайпізніше відповідачці стало відомо про позов до неї 06.06.2023 року: дана обставина нею визнається (а.с. 57).

На клопотання відповідачки судовий розгляд справи неодноразово відкладався (а.с. 67), однак зустрічного позову до ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» (наприклад про визнання Кредитного договору або його окремих положень недійсними) ОСОБА_1 не подала і в кінцевому підсумку подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності (а.с. 72, 98).

В той же час, відповідачкою так і не було подано до суду жодних розрахунків, які б спростовували правильність розрахунків заборгованості долучених до матеріалів справи позивачем, а за висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 11.07.2018 року у справі № 753/7883/15 (рішення у ЄДРСР № 75498350), доводи сторони про необґрунтованість розрахунку кредитної заборгованості (в даному випадку - заборгованості за нарахованими процентами) є безпідставними, якщо на його спростування сторона не надала власного розрахунку, оскільки спростування доказів позивача є процесуальним обов`язком саме відповідача (а не суду).

За наведених обставин доводи апеляційної скарги з посиланням на те, «що нарахований позивачем розмір відсотків є несправедливим», а також на неправильність розрахунків позивача розміру цих відсотків, також до уваги прийматися не можуть.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування (та, відповідно, для відмови у задоволенні позовних вимог) відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, що судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають.

Малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 1 частини шостої статті 19 ЦПК України).

Згідно з частиною дев`ятою наведеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено у 2023 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2023 року - 2 684, 00 грн.

Предметом позову у цій справі є майнові вимоги про стягнення з відповідачки 96 150 грн. заборгованості за кредитним договором.

Відтак, ціна позову у цій справі складає 96 150 грн., що станом на 01 січня 2023 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684, 00 грн. х 100 = 268 400, 00 грн).

Урахувавши, що ціна позову у цій справі становить 96 150 грн., судові рішення, ухвалені у такій справі, не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384, 389 частина 3 пункт 2 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Радехівського районного суду Львівської області від 29 червня 2023 року - без змін.

Постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Повну постанову складено 11 жовтня 2023 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.