Справа № 472/214/22

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" жовтня 2023 р. смт Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Кучерявенко С.С.,

за участю секретаря

судового засідання Чорної О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 смт. Веселинове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства "Армада-А", про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, шляхом витребування майна від незаконного володільця,

В С Т А Н О В И В :

13.05.2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Фермерського господарства "Армада-А", про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, шляхом витребування майна від незаконного володільця.

В позовній заяві зазначила, що вона є власником земельної ділянки площею 7, 26 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах Порічанської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області.

Приблизно в 2017 році вона опинилася в складній життєвій ситуації, у зв`язку з чим звернулася до ОСОБА_3 , з проханням, щоб він надав їй необхідну суму грошових коштів, натомість вона передала йому в користування належну їй земельну ділянку на 2-3 роки без укладення договору оренди, на що останній погодився.

В 2021 році звернулася до ОСОБА_3 з проханням повернути їй в користування земельну ділянку. Проте, ОСОБА_3 повідомив, що не може повернути вказану земельну ділянку, оскільки вона перебуває в оренді з 2018 року у Фермерському господарстві «АРМАДА-А», де він є керівником та показав Договір оренди землі, нібито підписаним нею, проте її примірник Договору надавати відмовився. Одночасно зауважив, що його право оренди зареєстровано в ДРРП.

Достовірно знаючи, що жодних договорів оренди вона не укладала, зважаючи на те, що керівник ФГ «АРМАДА-А» відмовився надавати примірник договору оренди, вона звернулася до державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Веселинівської селищної ради та отримала його копію.

Ознайомившись зі змістом Договору, за умовами якого, вона надала, а Орендар прийняв, в строкове платне користування належну земельну ділянку площею 7,2570 га, з кадастровим номером :01:000:0212, для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в межах території Порічанської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, строком на 10 (десять) років, побачила, що підпис, який міститься на зворотному боці Договору в розділі «Місцезнаходження та реквізити Сторін» їй не належить.

Таким чином відповідач навмисно підробив підпис в Договорі оренди землі та зареєстрував своє право оренди в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з метою утримати в себе в користуванні належну їй земельну ділянку.

Зважаючи на те, що своїми неправомірними діями відповідач порушив її право власності, право вільно приймати рішення щодо укладення договорів відносно свого майна, вільно обирати контрагента та визначати умови договору, вона змушена звернутися до суду та просить усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, шляхом витребування майна від незаконного володільця.

Ухвалою суду 17.05.2022 року відкрито провадження по цивільній справі та призначено справу до підготовчого судового розгляду.

Ухвалою суду 08.08.2023 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, просили їх задовольнити та стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, суду показав, що договір був підписаний позивачем та виконувався сторонами.

Суд, заслухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , є власником земельної ділянки площею 7, 26 га, з кадастровим номером: :01:000:0212, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах Порічанської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області.

Право власності ОСОБА_1 посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії МК № 040051, виданим 01 вересня 2004 року Веселинівською районною державною адміністрацією Миколаївської області та зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 43, та зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису про право власності 29607196 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 217).

10.12.2018 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем Фермерським господарством "Армада - А" в особі керівника ОСОБА_3 укладено договір оренди землі з кадастровим номером: :01:000:0212, площею 7,2570 га, строком на 10 років, на підставі якого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно здійснено державну реєстрацію іншого речового права (права оренди) за номером: 29607278; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна : 217.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/115-23/5853-ПЧ від 13.06.2023 року підпис у графі " __ ОСОБА_1 " "Орендодавець" на останньому аркуші договору оренди землі від 10.12.2018 (кадастровий номер :01:000:0212), укладеного між ОСОБА_1 та ФГ "Армада-А", у примірнику "Державний реєстратор" виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою. Підпис у графі " __ ОСОБА_1 " "Орендодавець" на останньому аркуші договору оренди землі від 10.12.2018 (кадастровий номер :01:000:0212), укладеного між ОСОБА_1 та ФГ "Армада-А", у примірнику "Шестов ФГ "Армада-А" виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Отже, укладення договору оренди земельної ділянки від 10.12.2018 року відбувалось не з волі ОСОБА_1 , що свідчить про те, що відповідач незаконно користується земельною ділянкою.

Суд враховує, що відповідачем не було надано доказів, які б спростовували доводи позивача з приводу не підписання останнім договору оренди земельної ділянки від 10.12.2018 року.

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

За частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

За частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин) істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону (стаття 6 Закону України «Про оренду землі» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 34 Закону у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. У разі невиконання орендарем обов`язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов`язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки.

Позивач посилається на те, що відповідачем зазначені вимоги Закону виконано не було, згоди на укладення договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0212 від 10.12.2018 року позивач не давав та останнього не підписував, земельна ділянка позивачу відповідачем не повернута. Вказане відповідачем жодними доказами не спростовано.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 19.08.2020 у справі №387/970/17 зроблено висновок про те, що у тому випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним не виникли.

Зайняття земельної ділянки фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не пов`язане із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку.

У цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельної ділянки, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявлення вимог про повернення такої ділянки, які можуть бути заявлені впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця земельної ділянки.

Аналогічний висновок міститься в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.11.2018 у справі № 504/2864/13-ц (пункт 71), від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц (пункт 96), від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц (пункт 81), від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц (пункт 97).

Отже, власник земельної ділянки вправі захищати своє порушене право на користування земельною ділянкою, спростовуючи факт укладення ним договору оренди земельної ділянки у мотивах негаторного позову та виходячи з дійсності змісту правовідносин, які склалися у зв`язку з фактичним використанням земельної ділянки.

Враховуючи вище викладені обставини, суд вважає, що ОСОБА_1 спірний договір не підписувала отже, у цьому випадку відсутнє волевиявлення позивача на встановлення її цивільних прав та обов`язків щодо укладання договору оренди землі, яка перебуває у її власності. Оскільки оспорюваний договір укладений без волевиявлення орендодавця, це є підставою для визнання спірних договорів недійсними за приписами статей 202, 203, 215 ЦК України.

Частинами 1, 2 ст. 141 ЦПК України, встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу та пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи.

Таким чином, у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір в розмірі 1540, 83 грн., сплачений позивачем при зверненні до суду згідно квитанції № 0.0..1 від 13.05.2022 року.

Відповідно до ч.ч. 3,4 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Зважаючи на принципи співмірності та справедливості, враховуючи зміст позовних вимог та докази, подані стороною позивача на підтвердження обґрунтованості судових витрат на правничу допомогу адвоката, зокрема, договору про надання правничої (правової) допомоги № 31/21 від 16.11.2021; детального опису робіт (надання послуг) від 05.05.2022; розрахунком вартості наданих послуг по Договору про надання правничої (правової) допомоги № 31/21 від 16.11.2021 та квитанції до прибуткового касового ордера про оплату правничої допомоги від 05.05.2022, суд приходить до висновку, що витрати понесені на представництво інтересів 0позивача у суді підлягають задоволенню, а тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на правничу допомогу у розмірі 11 000 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача також витрати пов`язанні з проведенням судово-почеркознавчої експертизи №СЕ-19/115-23/5853-ПЧ від 13.06.2023 року в розмірі 4015,20 грн., згідно квитанції № 0.0..1 від 15.05.2023 року, оскільки ці витрати пов`язані з розглядом справи.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 202, 203, 207, 215, 216, 626, 627 ,638 ЦК України; ст. ст. 13, 14 Закону України «Про оренду землі»; ст. ст. 4, 5, 27, 141, 175 177 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Фермерського господарства "Армада-А", про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, шляхом витребування майна від незаконного володільця - задовольнити повністю.

Усунути перешкоди у користуванні належною ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), земельною ділянкоюплощею 7, 26 га, з кадастровим номером: :01:000:0212, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах Порічанської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, право власності якої посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії МК № 040051, виданим 01 вересня 2004 року Веселинівською районною державною адміністрацією Миколаївської області та зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 43, шляхом витребування її від Фермерського господарства «АРМАДА-А» (Код ; місце знаходження юридичної особи: смт Веселинове, вул. Ганнівська, 45-А, Вознесенський район Миколаївська область) та повернення у користування власнику.

Стягнути з Фермерського господарства «АРМАДА-А» (Код ; місце знаходження юридичної особи: смт Веселинове, вул. Ганнівська, 45-А, Вознесенський район Миколаївська область) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,судові витрати понесені позивачем в сумі 16 556 (шістнадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят шість) гривень 03 копійки, з яких 1540 (одна тисяча п`ятсот сорок) гривень 83 копійки витрати понесені на сплату судового збору, 11 000 (одинадцять тисяч) 00 копійок витрати понесені на оплату правничої (правової) допомоги та 4015 (чотири тисячі п`ятнадцять) гривень 20 копійок - витрати на проведення судової почеркознавчої експертизи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області С.С. Кучерявенко