Провадження № 2/344/258/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі судді Бородовського С.О.,

за участі секретаря судового засідання Бурянна Н.,

представнкиа позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання квартири особистою приватною власністю,-

ВСТАНОВИВ:

в позові вказано, що квартиру АДРЕСА_1 позивач придбав за рахунок продажу його іншої квартири, яка належала йому на праві сумісної власності з іншими співвласниками, до складу яких не входила ОСОБА_6 ; спірну квартиру придбано за рахунок особистих грошових коштів, а тому вона є особистою власністю позивача; відповідачки є доньками ОСОБА_6 , яка не була співвласником спірної квартири, а тому не мають права претендувати на частку в ній, однак спірну квартиру зареєстровано під час шлюбу з ОСОБА_6 , що використовується відповідачами як формальний спосіб порушення прав позивача на відповідну квартиру.

Тому позивач просив суд визнати особистою приватною власністю ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ) квартиру АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні представник позивача надала перед судом пояснення про те, що квартиру АДРЕСА_1 позивач придбав за рахунок продажу його іншої квартири, яка належала йому на праві сумісної власності з іншими співвласниками, до складу яких не входила ОСОБА_6 ; спірну квартиру придбано за рахунок особистих грошових коштів, а тому вона є особистою власністю позивача; відповідачки є доньками ОСОБА_6 , яка не була співвласником спірної квартири, а тому не мають права претендувати на частку в ній, однак спірну квартиру зареєстровано під час шлюбу з ОСОБА_6 , що використовується відповідачами як формальний спосіб порушення прав позивача на відповідну квартиру; 13/07/2001 позивач приватизував квартиру по АДРЕСА_2 , яку серед інших викуповували представники забудовника; продав квартиру на АДРЕСА_2 для заміни на спірну квартиру; забудовник та позивач уклали договір на суму 298200 гривень на спірну квартиру за договором дольової участі;гроші на дольову участь отримав від продажу квартири, яка належала йому на праві спільної власності з його родичами, до складу яких не входила ОСОБА_6 ; виплати здійснював поквартально; кожного разу, коли отримував кошти за попередню квартиру вносив їх же і за нову квартиру; договір про дольову участь уклав до шлюбу з ОСОБА_6 ; про отриману квартиру в м. Тисмениця представнику нічого не відомо; відсутні будь-які докази про припущення відповідачів, що позивач та ОСОБА_6 жили разом до шлюбу; свідоцтво про право власності видано виключно на позивача; прописав дружину в квартирі тільки через два роки після її придбання; рішення суду про спільне проживання позивача та ОСОБА_6 немає; оплату за квартиру здійснив особисто позивач з грошових коштів від продажу квартири, співвласником якої ОСОБА_6 не була.; ОСОБА_7 і ОСОБА_8 це одна особа; 22/06/2008 уклали всі співвласники квартири по АДРЕСА_2 ; квитанції за дольову участь всі сумі і дати співпадають; договір укладено та грошові кошти виплачено за спірну квартиру до шлюбу, а оформлено її після завершення будівництва, яке затягнулось; кошти за квартиру на АДРЕСА_2 - це особисті кошти позивача, оскільки квартира на ОСОБА_9 належала позивачу з його родичами, серед яких не було ОСОБА_6 ; відповідачі підтвердили фактичні обставини, але надають їм іншу оцінку для зазіхання на майно позивача; відповідачі підтвердили, що їх матір нічого не вкладала в спірну квартиру.

В судовому засіданні представник відповідача заперечив позов та надав перед судом пояснення про те, що мати відповідачів була дружиною позивача, до шлюбу позивач жив з матір?ю відповідачів; в 2020 ОСОБА_6 померла; договір про дольову участь не заперечує, але університет не будував житло; мати відповідачів просила позивача придбати квартиру в тому районі; квартиру зареєстровано на позивача, бо він слухався ОСОБА_6 ; у позивача є інша сім?я і там теж є діти; матір відповідачів мала пенсію; позивач та ОСОБА_6 на грошові кошти забудовника також купили квартиру в м. Тисмениця; квартиру придбали за спільні кошти; «…якісь там накопичення і кошти мали і так дальше…»; дольову участь уклали в 2005, а договір уклали в 2008.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 надала перед судом показання про те, що: «…позивач є її братом; захищає свого брата; з 1945 року жили там; потім він найшов собі жіночку; ми пішли на сторону; чужі люди хочуть присвоїти квартиру, а свідок просить суд захистити її брата; він з нею мало жив; її діти хочуть поділити квартиру, яка братова; квартира була в аварійному будинку; почали там будувати новий будинок; брат брав кредит на квартиру в новобудові; на гвоздики і штукатурку брав кредит; скільки не знає; в Тисмениці для дочки двохкімнатну квартиру виділено, а брату в Івано-Франківську; приходила йому їсти робити і собаку годувала, доглядала за квартирою; свої кошти не вкладав все дала будівельна компанія…».

Відповідач ОСОБА_3 надала перед судом пояснення про те, що вона заперечує позов, він неправдивий; "квартиру отримали діти і розміняли через матір відповідачки; матір відповідачки має право на квартиру; забудовник дав 100 000 доларів США, на які купили квартиру позивачу та окремо доньці з дітьми, про що була опікунська рада і дали дозвіл на продаж квартири; основною була квартира в Тисмениці для доньки і дітей, а на решту купили квартиру позивачу; з позивачем було прописано двоє дітей і тому здійснили розмін квартири по АДРЕСА_2 на квартиру для доньки позивача з дітьми і на квартиру для позивача; «…хитрістю чи ні, але розмін відбувся…»; за квартиру на АДРЕСА_2 виторгували 130 000 доларів США, з яких ОСОБА_11 взяла 50000 доларів США і купила собі квартиру в м. Тисмениця, а квартиру на ОСОБА_12 . Бульварі придбано на іншу частину коштів; позивач зловживав алкоголем, тому обмін організувала матір відповідача; також матір відповідача організувала і отримання позивачем земельної ділянки; з 2005 року матір відповідача була знайома з позивачем, а з 2008 перебувала з ним в шлюбі; матір відповідача не була зареєстрована; сподівається, що половина квартири позивача належить матері відповідача за її дії з обміну; але «… як все зроблено не знаю…».

Відповідач ОСОБА_13 надала перед судом пояснення про те, що: «… моя мама казала неправду і обманула сусідів і тому вони підписали, що ділянка належала позивачу…», забудовник дав 130 000 доларів США; сусідам прийшлось залишити їх житло; «…це внесок моєї мами…»; «… я бачила як мама носила документи…документи були фальшиві…, а моя мама всіх обманула, а тепер обманули мою маму…»; це не по чоловічому; позивач і мама купили нову квартиру; «…мій син в 6 класі допомагав, а корінчуків не було… тепер з?явились»;

Представник позивача відмовилась від виклику її свідків.

25/02/2021 адвокат Блащук І.В. подав заяву про залучення її в якості третьої особи на стороні відповідача, оскільки судове рішення однозначно вплине на її права.

Оскільки судове рішення однозначно вплине на права ОСОБА_3 з тих самих підстав, що вказано в позові щодо ОСОБА_14 тому така особа підлягає залученню в спорі саме в якості співвідповідача, а не третьої особи та це належало до обов?язку позивача ще на час подання позову.

Відповідно до поданої адвокатом Підлуським В. довідки від 01/02/2021 ОСОБА_15 є донькою ОСОБА_6 та подала заяву про прийняття її спадщини.

Крім цього позивач 07/04/2021 подав заяву про залучення ОСОБА_15 до участі в спорі саме в якості співвідповідача, а не третьої особи.

Відповідно до довідки від 05/04/2021 позивач та відповідачі подали заяви про прийняття спадщини ОСОБА_6 .

Відповідно до свідоцтва про шлюб № НОМЕР_2 ОСОБА_5 та ОСОБА_16 уклали шлюб 27/09/2006.

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу № НОМЕР_3 ОСОБА_17 та ОСОБА_18 розірвали шлюб 04/12/1998 та позивач змінив прізвище на ОСОБА_8 .

Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №61841740 ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до довідки від 04/11/2020 позивач та ОСОБА_2 подали заяву про прийняття спадщини ОСОБА_19 .

Відповідно до договору найму житлового приміщення по АДРЕСА_3 його укладено з ОСОБА_5 15/06/2001.

15/06/2001 складено акт здачі та прийому квартири по АДРЕСА_3 .

Відповідно до виписки з домової книги в квартирі по АДРЕСА_3 зі складу учасників спору зареєстровано тільки позивача.

20/07/2001 видано свідоцтво про право власності на житло на ім?я ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 ,, ОСОБА_23

20/06/2008 укладено договір купівлі-продажу квартири по АДРЕСА_3 між позивачем зі співвласниками та ОСОБА_24 в сумі 298200 гривень.

16/01/2009 позивач зі співвласниками квартири по АДРЕСА_3 склали заяву про те, що вони отримали від ОСОБА_24 298200 гривень.

Відповідно до квитанцій до прибуткових касових ордерів з нумерацією та без неї позивач сплатив на користь ПВНЗ ІВ-ФР університет Данила Галицького на підставі дольової участі на будівництво по 50000, 50000, 50000, 50000, 50000, 50000, 50000 гривень за період з 11/08/2008 по 16/01/2009.

Відповідно до акту приймання-передачі квартири від 16/05/2011 позивачу передано квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до витягу з додатку 1 до рішення Виконкому від 25/06/2011 №383 за позивачем оформлено право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до акту приймання-передачі від 25/05/2011 ПВНЗ ІВ-ФР університет Данила Галицького передав позивачу квартиру АДРЕСА_1 .

06/12/2005 ПВНЗ ІВ-ФР університет Данила Галицького та позивач уклали договір про дольову участь у будівництві житлового будинку та передання в ньому позивачу квартиру АДРЕСА_1 .

19/07/2011 видано свідоцтво на ім?я позивача на квартиру АДРЕСА_1 та здійснено державну реєстрацію речових прав на позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 77 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Отже суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 214 ЦПК України головуючий відповідно до завдання цивільного судочинства керує ходом судового засідання, усуваючи із судового розгляду все, що не має істотного значення для вирішення справи.

Договір про дольову участь в будівництві укладено 06/12/2005.

Відповідно до ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу.

Таким чином, позивачем однозначно доведено перед судом ту обставину, що в його спільній сумісній власності перебувала квартира по АДРЕСА_2 , яку він зі співвласниками, до яких ОСОБА_19 не входила, продав і отримав грошові кошти які належали до їх власності. Будь-яких прав ОСОБА_19 на грошові кошти від продажу квартири по АДРЕСА_2 не мала.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Отже, позивач незалежно від волі ОСОБА_19 здійснив розпорядження грошовими коштами від продажу квартири по АДРЕСА_2 .

Усі учасники даного спору надали перед судом пояснення про те, що грошові кошти від продажу квартири по АДРЕСА_2 використано для придбання спірної квартири і для придбання житла в м. Тисмениця для інших співвласників квартири по АДРЕСА_2 , а саме для доньки та онуків позивача.

В ч. 1 ст. 12 ЦПК України проголошено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

В ч. 3 ст. 12 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже обов?язок надання суду доказів на спростування позову процесуальним законом покладено безпосередньо на відповідача.

В ч. 2 ст. 13 ЦПК України вказано, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В ч. 5 ст. 81 ЦПК України вказано, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

В ч. 7 ст. 81 ЦПК України вказано, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже, суд не збирає доказів на обґрунтування правових позицій сторін. Вказаний обов?язок покладено безпосередньо на сторін. Правові наслідки невиконання зазначеного обов?язку або його неналежного виконання покладено безпосередньо на відповідну сторону спору.

Таким чином, саме на відповідача на підставі принципу змагальності цивільних процесуальних відносин покладено обов?язок на спростування доводів позивача щодо порушення його прав.

Відповідачами не спростовано факт використання позивачем особистих грошових коштів для придбання спірної квартири. Незалежно від обставини реєстрації позивачем шлюбу використання ним особистих грошових коштів для придбання спірної квартири має єдиний правовий наслідок набуття спірної квартири в особисту приватну власність.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

УХВАЛИВ:

позов задовольнити;

визнати особистою приватною власністю ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ) квартиру АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 по 5255 гривень судового збору з кожного на користь ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до апеляційного суду, з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий суддя Бородовський С.О.