Справа №303/9265/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Заболотного А.М.

секретар судового засідання Вагерич О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань в м. Мукачево заяву представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Компанієць Н.Г., про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Кішкін Денис Володимирович, про скасування рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно та витребування майна з чужого незаконного володіння,-

в с т а н о в и в:

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Кішкін Д.В., про скасування рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно та витребування майна з чужого незаконного володіння, а саме житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 04.10.2023 року позов ОСОБА_1 залишено без руху у зв`язку з його невідповідністю вимогам ст.ст. 175-177 ЦПК України.

Одночасно із поданням позовної заяви до суду ОСОБА_1 подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову відповідно до якої позивач просила накласти арешт на житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , та належить на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 04.10.2023 року заяву про забезпечення позову повернуто заявнику.

05.10.2023 року позивачем на виконання ухвали про залишення позову без руху було усунуто недоліки позову.

Ухвалою суду від 06.10.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання по справі призначено на 09.11.2023 року. Одночасно цією ж ухвалою суду клопотання про витребування доказів задоволено.

09.10.2023 року до суду від представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Компанієць Н.Г., надійшла заява про забезпечення позову. Так, в заяві представник просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , та належить на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_3 .

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Компанієць Н.Г., вказує на те, що на сьогоднішній існує загроза, що з метою уникнення правових наслідків задоволення позову, відповідач ОСОБА_3 спробує відчужити придбаний ним у лютому 2023 року спірний будинок, що може утруднити виконання в подальшому рішення суду, зробить обраний спосіб захисту прав позивача неефективним та призведе до необхідності звертатися до суду з черговим позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння. У зв`язку з цим вважає, що є достатні підстави для вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 , та належить на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_3 .

При цьому позов обґрунтовує тим, що державну реєстрацію речового права на житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , здійснено протиправно, а рішення приватного нотаріуса Кішкін Д.В. від 09.06.2015 року про задоволення вимоги іпотекодержателя та передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки прийняте з порушенням Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Закону України «Про іпотеку». Вказане з позиції позивача є підставою для скасування рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Крім того відповідно до договору купівлі-продажу від 09.02.2023 року відповідач ОСОБА_3 купив спірний житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , а тому такий має бути витребуваний від нього на користь ОСОБА_1 . У зв`язку з цим подала позов до суду для захисту своїх прав.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Також, оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оглянувши матеріали позову та заяви про забезпечення позову, суд приходить до такого висновку.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Згідно з ч. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст. 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, його метою є хоча і негайні, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

З точки зору закону забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4ст. 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 року у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) зазначено, що: «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

При цьому, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій у разі задоволення позову може бути ускладнено чи стане неможливим виконання рішення суду, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення.

Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Фундаментними критеріями, які формують висновок про наявність дійсних підстав для забезпечення позову, є логічний та юридичний аналіз обставин справи, на які посилається позивач, та доводи заяви про забезпечення позову. Процесуальні норми лише вказують на порядок вчинення дій.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.

Заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову, а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності (п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 151 ЦПК України).

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення заяви про забезпечення позову. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести відповідність (адекватність) засобу забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. За абзацом четвертим цієї норми права, виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Згідно з абзацами 1-2 частини 5 цієї статті, про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов`язковим.

За змістом ч. 1 ст. 150 ЦПК України види забезпечення позову не вичерпуються накладенням арешту на майно. У кожному випадку, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У цій справі, спірне нерухоме майно є житловим будинком, а тому можливі, з огляду на ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», опис, обмеження у користуванні, опечатування або передача будинку на відповідальне зберігання третьої особи, що із принципами ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не узгоджуються.

Арешт є крайнім заходом забезпечення позову та полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмеженні права користування майном або його вилученні у власника.

У цьому випадку співмірним заходом могла бути, наприклад, заборона власнику відчуження спірного будинку.

Саме до такий висновок зробив Верховний Суд у своїй постанові від 24.11.2022 року (справа № 204/4475/21), вирішуючи питання про наявність підстав для застосування заходу забезпечення позову саме у виді накладення арешту на спірне майно.

Таким чином надаючи оцінку доводам позивача щодо необхідності вжиття такого заходу забезпечення позову як арешт суд враховує, що накладення арешту на спірне житлове майно може призвести до безпідставної заборони користуватись майном та передачі його іншим особам, що є обмеженням житлових прав.

За таких обставин враховуючи те, що заява не містить достатнього належного обґрунтування необхідності вжиття заходу забезпечення позову саме у виді накладення арешту на спірне майно, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для забезпечення позову у цій справі у визначений заявником спосіб, у зв`язку з чим в задоволенні заяви слід відмовити у зв`язку з її необгрунованістю.

Окремо суд звертає увагу на те, що у ухвалі суду від 04.10.2023 року, постановленої в межах розгляду цієї справи, судом зверталася увага на необхідності обґрунтування наявності підстав для забезпечення позову саме у виді накладення арешту на нерухоме майно.

Керуючись ст. ст. 1-18, 149-150, 153, 154, 157 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Компанієць Н.Г., про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя А.М.Заболотний