Справа № 939/479/22
УХВАЛА

Іменем України

02 жовтня 2023 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючого судді - Унятицького Д.Є.

за участю секретаря Щербакової К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Бородянка цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Валявського Олександра Анатолійовича, заінтересована особа - Акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний Банк",

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі вказаною скаргою, мотивуючи її тим, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Київської області Валявського О.А. перебуває виконавче провадження ВП №72329034 з примусового виконання виконавчого листа №939/479/22 від 03 травня 2023 року, виданого Бородянським районним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості в сумі 69 074,91 грн.. 24 липня 2023 року приватний виконавець виніс постанову у ВП №72329034, якою наклав арешт на кошти, які знаходяться на його рахунках, що відкриті в: 1) АТ «Райффайзен Банк» НОМЕР_1 куди зараховується його пенсія; 2) АТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_2 куди зараховується його заробітна плата. 17 серпня 2023 року направив приватному виконавцю заяву про зняття арешту з його рахунків та коштів, однак приватний виконавець відмовив йому у знятті арешту. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Тому просив зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Київської області Валявського О.А. зняти арешт з його майна (коштів), які розміщені на рахунках: НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Райффайзен Банк» та НОМЕР_2 , відкритий в АТ КБ «Приватбанк», накладений постановою про арешт коштів боржника від 24 липня 2023 року у виконавчому провадженні ВП №72329034.

В судове засідання скаржник ОСОБА_1 та його представник адвокат Бобович М.М. не з`явились, відповідно до заяви просили розглянути скаргу без їх участі, скаргу підтримали.

Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Валявський О.А. в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином.

Заінтересована особа - Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» в судове засідання представника не направило, про час та місце розгляду скарги повідомлене належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 21 липня 2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Валявським О.А. відкрите виконавче провадження ВП №72329034 з примусового виконання виконавчого листа №939/479/22, виданого 03 травня 2023 року Бородянським районним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Перший Український міжнародний банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 68 054,10 грн. та витрат по сплаті судового збору у розмірі 1020,81 грн.

24 липня 2023 року приватний виконавець Валявський О.А. виніс постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні ВП №72329034, якою накладено арешт на кошти та рахунки скаржника, відкриті в АТ «Райффайзен Банк» та АТ КБ «Приватбанк».

На рахунок НОМЕР_1 , відкритий в Акціонерному товаристві «Райффайзен Банк Аваль», ЄДРПОУ , перераховується пенсія ОСОБА_1 а на рахунок НОМЕР_2 , відкритий в Акціонерному товаристві комерційному банку "ПРИВАТБАНК", перераховується його заробітна плата.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Відповідно до частин першої та другої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення (частини третя та четверта статті 56 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частина перша та друга стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» чітко визначають порядок звернення стягнення на майно боржника та обмеження щодо накладення арешту на кошти, що знаходяться на банківських рахунках боржника, у випадках визначених Законами зазначеними у частині другій цієї статті та на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається: 1) у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, 2) відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, 3) у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів, зокрема аліментів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Відповідно частини першої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Частинами другою та третьою статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами.

З наведених норм права вбачається, що виконавець має повноваження звернути стягнення на заробітну плату боржника лише за відсутності іншого майна, на яке можливо звернення стягнення та для виконання рішення про стягнення періодичних платежів, однак у розмірі не більше 20 відсотків за наявності одного виконавчого документа та 50 відсотків заробітної плати за наявності декількох виконавчих документів (зведене виконавче провадження). Таке стягнення здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Встановлення відрахувань у певному відсотковому визначенні від заробітної плати боржника покликане гарантувати людині право на своєчасне, у передбачені законом строки, одержання винагороди за працю, що становить одне з основних трудових прав людини, тому й законодавець обмежив розмір будь - яких утримань із заробітної плати, і таке обмеження є законодавчо встановленою забороною на накладення арешту на заробітну плату, що виплачена боржнику після таких утримань, або частину заробітної плати, що перевищує граничну межу таких відрахувань.

Зняття арешту з коштів, що складають заробітну плату, здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих статус коштів виключно із заробітної плати, або на підставі повідомлення банку про заборону накладення арешту на такий рахунок відповідно до частини другої вищевказаної статті.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на кошти, що знаходяться на цьому рахунку, заборонено законом.

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону (абзац другий частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунку, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження на рахунку коштів, накладення арешту на які заборонено, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20) (пункти 7.14, 7.15 постанови).

При цьому передбачене абзацом другим частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» зобов`язання виконавця зняти арешт на підставі повідомлення банку не виключає зняття такого арешту на підставі повідомлення боржника, та за наслідками здійснення контролю за правильністю стягнення на підставі наданих звітів про стягнення, оскільки у відповідності до підпункту 1 частини четвертої статті 59 цього Закону підставами для зняття виконавцем арешту з майна боржника або його частини є отримання ним документального підтвердження, що звернення стягнення на такі кошти боржника заборонено законом.

Зазначені висновки викладені в Постанові ВП ВС у справі № 756/8815/20, провадження № 14-218цс21.

За зверненням ОСОБА_1 арешт коштів з рахунку для отримання грошових коштів державним виконавцем знятий не був.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку що при накладенні арешту на грошові кошти відповідно до постанови від 24 липня 2023 р. державний виконавець за відсутності інформації про правовий режим рахунків, що належать заявнику, діяв правомірно, однак, зважаючи на те, що відповідно до довідок АТ «Райффайзен Банк» і АТ КБ «Приватбанк» такі рахунки є рахунками зі спеціальним режимом використання, а саме для зарахування пенсії та заробітної плати, такий арешт підлягає скасуванню.

З огляду на зазначене скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 259-260, 447-451 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Валявського Олександра Анатолійовича, заінтересована особа - Акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний Банк" задовольнити.

Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Київської області Валявського Олександра Анатолійовича у виконавчому провадженні № 72329034 зняти арешт з коштів ОСОБА_1 , що знаходяться на рахунку НОМЕР_1 , відкритому в Акціонерному товаристві «Райффайзен Банк Аваль», ЄДРПОУ , та на рахунку НОМЕР_2 , відкритому в Акціонерному товаристві комерційному банку "ПРИВАТБАНК", накладений постановою державного виконавця від 24 липня 2023 року про арешт коштів боржника.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Повний текст ухвали суду складено 06 жовтня 2023 року.

Головуючий-суддяД. Унятицький