Номер провадження: 22-ц/813/2658/23
Справа № 498/1008/19
Головуючий у першій інстанції Чернецька Н.С.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Громіка Р.Д.,

Драгомерецького М.М.,

за участю:

секретаря Козлової В.А.,

представника ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) адвоката Войтенка І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, за допомогою системи «ВКЗ» апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) адвоката Войтенка Ігоря Васильовича на рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 09 грудня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Чернецької Н.С., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (Бідсворд) до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів,

встановив:

27.12.2019 року ОСОБА_4 (Бідсворд), громадянин Великобританії, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 327 990,00 грн., а також судових витрат.

Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що позивач перерахував вказані грошові кошти на картку відповідача № НОМЕР_1 в Акціонерному товаристві комерційний банк (далі - АТ КБ) «ПриватБанк» помилково, за відсутності будь-яких на те правових підстав, оскільки з відповідачем ніколи не був знайомий та у будь-які договірні відносини не вступав, обов`язку надавати грошові кошти або майно не мав. Зазначив, що підстави для набуття відповідачем вказаних грошових коштів відсутні (т.1, а.с.1-5).

Заочним рішенням Великомихайлівського районного суду Одеської області від 26 травня 2020 року у справі № 498/1008/19 було стягнуто з відповідача на користь позивача безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 327 990, 00 грн. і судовий збір у розмірі 3573,90 грн. (т.1, а.с. 89-92).

07.08.2020 року до Великомихайлівського районного суду Одеської області від відповідача ОСОБА_3 надійшла заява про перегляд вищевказаного заочного рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 26 травня 2020 року (т.1, а.с.97-100).

Ухвалою Великомихайлівського районного суду Одеської області від 17 листопада 2020 року вказане заочне рішення було скасоване і справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження (т.1, а.с.144-147).

Рішенням Великомихайлівського районного суду Одеської області від 09 грудня 2021 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (Бідсворд) було відмовлено (т.1, а.с.264-270).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) адвокат Войтенко І.В. ставить питання про скасування рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 09 грудня 2021 року, та просить ухвалити нове рішення про задоволення позовної заяви, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (т.2, а.с.1-12).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.01.2022 року визначено склад суду: головуючий суддя Гірняк Л.А., судді: Комлева О.С., Цюра Т.В. (т.2, а.с.20).

Однак, через звільнення головуючого у справі судді ОСОБА_5 у відставку з посади судді, відповідно до рішення Вищої ради правосуддя № 126/0/15-23 року від 21 лютого 2023 року, з урахуванням службової записки у даній справі про заміну судді-доповідача, на підставі п. 3.9 Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу в Одеському апеляційному суді, затверджених рішенням зборів суддів Одеського апеляційного суду від 28 грудня 2018 року (із змінами та доповненнями), протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.03.2023 року головуючий у справі суддя Гірняк Л.А. замінена на суддю Сегеду С.М., судді: Комлева О.С., Цюра Т.В. (т.2, а.с.51).

В подальшому, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи замінено суддів Комлеву О.С. та Цюру Т.В. на суддів постійно діючої колегії: Громіка Р.Д. та Драгомерецького М.М. (т.2, а.с.55).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 10.07.2023 судове засідання, призначене на 20 вересня 2023 року, за заявою представника ОСОБА_6 ( ОСОБА_2 ) адвоката Войтенка І.В. було призначено в режимі відеоконференції (т.2, а.с.64).

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Вирішуючи питання про слухання справи у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, за допомогою програмного забезпечення «ВКЗ», за участю представника заявника апеляційної скарги ОСОБА_7 ( ОСОБА_2 ) адвоката Войтенка І.В., колегія суддів виходить із того, що учасники справи належним чином повідомлені про час і місце судового засідання, у тому числі щодо розгляду справи в режимі відеоконференції (т.2, а.с.64-67).

Колегія суддів також зазначає, що у відповідності до ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність. Згідно зі ст. 12-2 вказаного Закону в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Згідно зі ст. 26 вказаного Закону правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. Явка сторони до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою, а тому перешкоди для розгляду справи в даному випадку відсутні.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що дана справа перебуває на розгляді суду апеляційної інстанції більше року (т.2, а.с.27), колегія суддів вирішила дану справу розглядати судом апеляційної інстанції в режимі відеоконференції, за допомогою програмного забезпечення «ВКЗ», за участю представника заявника апеляційної скарги ОСОБА_1 ( ОСОБА_8 адвоката Войтенка І.В., за відсутності інших учасників справи (т.2, а.с.78-81).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що за результатами дослідження у сукупності всіх наданих сторонами доказів про встановлення обставин, між сторонами наявні договірні правовідносин, на виконання яких позивач повинен був передати відповідачу грошові кошти у розмірі 327 990 грн., що не заборонено ст. 628 Цивільного кодексу (далі ЦК) України.

Крім того, суд вказав, що надані позивачем докази не підтверджують тієї обставини, що зазначені у позові спірні грошові кошти на користь відповідача сплатив саме позивач.

Однак колегія суддів з таким твердженням суду першої інстанції не погоджується, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як вбачається із матеріалів справи, 01 жовтня 2016 року позивач ОСОБА_9 зареєстрував шлюб з ОСОБА_10 , змінивши після шлюбу прізвище на « ОСОБА_11 », вказане підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 01 жовтня 2016 року Шевченківським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №1408 (т.1, а.с.20).

Відповідно до засвідченого приватним нотаріусом Максак І.М. перекладу копії паспорту громадянина Великої Британії тип P код НОМЕР_3 , виданого 31.10.2016 року, позивач іменується як - « ОСОБА_12 ».

Крім того, з дубліката квитанції від 02 вересня 2019 року, позивачем Alan Beadsworth перераховані кошти за допомогою TRANSFERWISE у сумі 10 714.22 англійських фунтів стерлінгів, що під час транзакції було конвертовано у національну валюту України - гривню у сумі 327 990 грн., на банківський рахунок (банківська картка НОМЕР_1 ), відкритий в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_3 (т.1, а.с.25-26).

Представником позивача ОСОБА_13 направлено письмову вимогу №1-02/09-19 від 12.10.2019 року на адресу реєстрації відповідача про негайне повернення безпідставно набутих грошових коштів, яку згідно копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення отримано 22.10.2019 року сестрою відповідача (т.1, а.с.27-29).

Згідно відповіді АТ КБ «ПриватБанк» від 31.01.2020 № 20.1.0.0.0/7-20200127/2560, грошові кошти у розмірі 327 990.00 UAH 02.09.2019 11:04:34 дійсно були зараховані на картку НОМЕР_1 ( НОМЕР_4 MasterCard World Black Edition. Картка Універсальна VALERIY KUCHERYAVYY), яка належить ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_5 ). Відправник: Alan Beadsworth, відправка грошових коштів здійснювалась за допомогою TRANSFERWISE. Протягом місяця (вересень 2019) грошові кошти були використані клієнтом на задоволення власних потреб. Наразі, на картці вони відсутні (т.1, а.с.64).

Так, відповідач ОСОБА_3 в суді першої інстанції зазначав, що між позивачем і його дружиною ОСОБА_10 з однієї сторони та відповідачем і ОСОБА_14 з другої сторони у серпні 2019 року була досягнута домовленість про сплату позивачем на користь відповідача грошової компенсації у розмірі 327 990 грн. за належне відповідачу майно та обладнання, що перебувало у нежитловому приміщенні (фізкультурно-оздоровчий комплекс) площею 230 кв. м, на першому поверсі за адресою: АДРЕСА_1 .

Цей комплекс орендувала ОСОБА_14 для здійснення у ньому підприємницької діяльності, для чого вона разом з відповідачем за рахунок спільних коштів оплатили попередньому орендарю, а також придбали та завезли до вказаного приміщення елементи інтер`єру, обладнання для музичного супроводу та відеоспостереження, обладнання для фітнесу, кулери, холодильники, бойлери.

У зовнішній рекламі та соціальних мережах вказаний фізкультурно-оздоровчий комплекс іменувався як «TRY X Body studio», а позивач ОСОБА_4 з дружиною мали намір здійснювати у цьому комплексі таку ж діяльність і до складу вказаної компенсації входила і сплачена ОСОБА_14 авансом орендна плата за вересень-жовтень 2019 року.

Оплату коштів позивач повинен був здійснити на рахунок відповідача за карткою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_1 , реквізити якої 01.09.2019 року були передані дружині позивача ОСОБА_10 і оплата проведена в сумі 327 990 грн., що відображено у переписці за 01 і 05 вересня 2019 року ОСОБА_10 із ОСОБА_14 у застосунку Viber.

Так, відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, яка викладена в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 23 березня 2016 р. у справі № 6-2978цс15, за змістом частини 1 ст. 1212 ЦК Українибезпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, в разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, договірний характер правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.

Якщо поведінка набувача, потерпілого не свідчить про існування та виконання договірного зобов`язання, то у разі виникнення між ними спору щодо повернення майна, яке знаходиться у набувача, на спірні правовідносини поширюються положення ст. 1212 ЦК України.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка викладена в постанові Верховного Суду України від 16.01.2019 року у справі № 753/15556/15-ц, зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна.

Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

В судових засіданнях в суді першої інстанції відповідач ОСОБА_3 зазначив, що письмового договору посвідченого нотаріусом між ним і позивачем не було, а лише був список майна яке начебто передавалось, яке він писав сам.

Стосовно скрін-шотів із за стосунку Viber, то апеляційний суд дійшов висновку про те, що з них неможливо встановити, що всі учасники досягли домовленості, або відповідач мав би надати якісь документи до суду, які б підтверджували факт укладання договору, тощо.

Отже, доводи відповідача, викладені у заяві про перегляд заочного рішення, щодо виникнення правовідносин між позивачем та відповідачем, не підтверджені жодними достовірними, належними та допустимими доказами, зокрема до матеріалів справи не надано жодних договорів, або інших правочинів, які б свідчили про виникнення таких правовідносин між сторонами.

Стосовно того, що ОСОБА_15 та ОСОБА_4 є однією і тією ж особою, то апеляційний суд зазначає, що вказаний факт підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, з якого вбачається, що дошлюбне прізвище ОСОБА_6 , іншими матеріалами справи, відповідачем ОСОБА_3 , дружиною позивача ОСОБА_16 під час допиту у судових засіданнях в суді першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що відповідач ОСОБА_3 отримав від позивача ОСОБА_1 (Бідсворд) помилково перераховані грошові кошти у сумі 327 990 грн. на картку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_1 , а тому вони отримані без достатньої правової підстави й підлягають поверненню як безпідставно набуте майно.

Згідно ч. ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його повністю спростовують, оскільки рішення ухвалене не у відповідності до вимог матеріального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржуване рішення суду скасувати і прийняти постанову, якою позов ні вимоги ОСОБА_1 (Бідсворд) до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів задовольнити.

Крім того, відповідно до ч. 1, п.п.1-3 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, при подачі позовної заяви, позивачем був сплачений судовий збір у сумі 3573,90 грн. (т.1, а.с.30), в той час як потрібно було сплати 3279,90 грн. (1% від ціни позову).

Отже, при подачі апеляційної скарги на рішення суду потрібно було сплатити 4919,85 грн. (3279,90х150), а сплачено 5360,85 грн. (т.2, а.с.13).

Виходячи з вищевикладеного, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність стягнення правильної сплаченої суми судового збору в суді першої та апеляційної інстанції у загальній сумі8199, 75 грн. (3279,90 + 4919,85).

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) адвоката Войтенка Ігоря Васильовича задовольнити.

Рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 09 грудня 2021 року скасувати.

Прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 (Бідсворд) до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина Великобританії № НОМЕР_6 , виданий 31.10.2016 року, безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 327 990,00 грн. (триста двадцять сім тисяч дев`ятсот дев`яносто гривень).

Стягнути з ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 , на користь ОСОБА_1 ( ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина Великобританії № НОМЕР_6 , виданий 31.10.2016 року, сплачений удовий збір за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції у загальній сумі 8 199,75 грн. (вісім тисяч сто дев`яносто дев`ять гривень 75 копійок).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Повне судове рішення складено 02.10.2023 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький