КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа №534/782/23
Провадження № 2/534/178/23
РІШЕННЯ
28 вересня 2023 року м. Горішні Плавні
Комсомольський міський суд Полтавської області
у складі: головуючого судді Морозова В.Ю.
за участі: секретаря судового засідання Смигіної О.В.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторінсправу за позовом Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області до ОСОБА_1 про відшкодування збитків,
Горішньоплавнівська міська рада Кременчуцького району Полтавської області звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому прохають стягнути з ОСОБА_1 на їх користь безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 19 986 грн 24 коп. та понесені судові витрати в сумі 2 684 грн.
Ухвалою суду від 22.06.2023 позовна заява Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської областіприйнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідачка у відповідності до ст.278 ЦПК України відзив на позов, у наданий судом строк до суду не надала. Заперечень проти розгляду справи в спрощеному провадженні без повідомлення сторін не надіслала.
Тому, відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України судом розглянуто справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази та надавши їм правову оцінку за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, суд дійшов наступних висновків.
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 13.02.2023, ОСОБА_1 28.02.2014 на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серії та номер:НМВ 817817, №109, виданого 19.05.2021 приватним нотаріусом Горішньоплавнівського міського нотаріального округу Полтавської області Коваленко М.В. набула права власності магазин продовольчих товарів « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 .
Як зазначає позивач, у період з 19.05.2021 по 31.12.2022 відповідачка використовувала вищезазначену земельну ділянку без укладання договору оренди, плату за фактичне користування не сплачувала, хоча земельна ділянка використовувалась для розміщення об`єктів нерухомого майна, що призвело до неотримання Горішньоплавнівською міською радою Кременчуцького району Полтавської області доходу від орендної плати за землю.
З урахуванням розрахунку, зазначеного в заяві, розмір доходу розрахований Горішньоплавнівською міською радою Кременчуцького району Полтавської області як розмір плати за користування безпідставно набутим майном у виді орендної плати за землю з 19.05.2021 по 31.12.2022 року включно, складає 19 986 грн 24 коп.
Відповідно до ч.1 ст.181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.
Відповідно, користування, володіння та розпорядження зазначеною нерухомістю неминуче призводить до фактичного використання земельної ділянки, на якій така нерухомість знаходиться. Іншими словами, неможливо здійснювати правомочності власника будівлі не використовуючи земельної ділянки під такою будівлею.
Частиною 5 статті 120 ЗК України визначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду фізичними або юридичними особами, які не можуть мати у власності земельних ділянок, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташований жилий будинок, будівля або споруда, на умовах оренди.
Як вбачається із положень ст.120 ЗК України та ст.377 ЦК України, виникнення права власності на об`єкт нерухомості не є підставою для автоматичного виникнення права власності чи користування земельною ділянкою.
Згідно ч. 1 ст.122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Водночас, за змістом ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Відповідно до ч. 2 ст.3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Зважаючи на ці положення, новий власник земельної ділянки не звільняється від необхідності оформлення права на земельну ділянку відповідно до вимог законодавства.
Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що з моменту виникнення права власності на нерухоме майно у власника виникає обов`язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, розташовану під цією будівлею.
Частиною 2 ст.152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Згідно зі ст.206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землі є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
За приписами п.п.14.1.147 п.14.1 ст.14 ПК України плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Відповідно до ст.156 ЗК України, власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок, зокрема, неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.
Згідно норм ч.1 ст.157 ЗК України, відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами.
Податковим кодексом України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною.
Відповідно до вимог ст.21 ЗУ «Про оренду землі» та п.п.14.1.136 п.14.1 ст.14 ПК України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.
За приписами ст.1 ЗУ «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 зберегла у себе майно (кошти), у вигляді орендної плати за користування вищевказаною земельною ділянкою, а Горішньоплавнівська міська рада Кременчуцького району Полтавської області в той же час недоотримала орендну плату за використання даною земельною ділянкою, а тому збережена така орендна плата підлягає стягненню з відповідача на користь позивача виходячи з наступного.
Згідно з ч. 1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
В статті 1214 ЦК України зазначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави.
Кваліфікація спірних правовідносин як зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави означає необхідність застосування норм передбачених ст.1212-1214 ЦК України правових наслідків дій/бездіяльності відповідача у вигляді збереження (заощадження) у себе відповідних сум орендної плати.
За допомогою цих норм навіть за відсутності ознак делікту, тобто при умові правомірної поведінки відповідача у спірних правовідносинах, досягається відновлення справедливої рівноваги між правами та охоронюваними законом інтересами сторін спору, що випливають з принципу платності користування землею.
На відміну від зобов`язань, які виникають із завдання шкоди, для стягнення безпідставно збереженого майна (коштів) за п. 4 ч. 3 ст.1212 ЦК України вина не має значення, оскільки незалежно від наявності вини в поведінці відповідача, сам факт несплати відповідачем орендної плати за користування земельною ділянкою, свідчить про втрату позивачем майна, яке у спірних правовідносинах підпадає під визначення «виправданого очікування» відповідно до загальновизнаної практики Європейського суду з прав людини.
Так, пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини «Федоренко проти України» від 03.06.2006 визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.
Отже, ОСОБА_1 не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, збільшила вартість власного майна, а Горішньоплавнівською міською радою Кременчуцького району Полтавської області (втрачено належне їй майно, тобто, має місце факт безпідставного збереження саме орендної плати відповідачем за рахунок Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області.
Таким чином, беручи до уваги, що в період часу з 19.05.2021 по 31.12.2022 відповідачка користувалася вказаною земельною ділянкою без достатньої правової підстави, відповідно до положень ст.1212-1214 ЦК України ОСОБА_1 повинна повернути Горішньоплавнівській міській раді Кременчуцького району Полтавської області кошти, які зберегла у вигляді несплаченої орендної плати.
За наданим розрахунком розмір недоотриманих Горішньоплавнівською міською радою Кременчуцького району Полтавської області доходів склав 19 986 грн 24 коп.
Суб`єктами права на землі комунальної власності згідно ст.80 ЗК України, є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, незалежно від того, зареєстрована земельна ділянка за територіальною громадою, чи ні.
Законодавцем встановлено, що відповідно до положеньст.83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.
Відповідно до п. 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» від 17.05.2011 № 6, за відсутності рішення органу виконавчої влади або місцевого самоврядування про надання земельної ділянки у власність або в користування юридична особа або фізична особа не має права використовувати земельну ділянку державної або комунальної форми власності. Відповідно до ст.206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Статтею 142 Конституції України та статтями 16, 60 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.
Згідно ч. 1 ст.96 ЗК України землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.
Питання про судові витрати вирішено судом відповідно до ст.141 ЦПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. 223, 263, 280 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської областізадовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 , на користь Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської областісплачений судовий збір у розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду.
Відомості, які при проголошенні рішення суду суддя не оголошує щодо учасників справи
Повне ім`я відповідача: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .
Суддя В`ячеслав МОРОЗОВ