Головуючий у І інстанції Батрин О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Гуля В.В., Мельника Я.С.,

при секретарі: Ковтун М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 02 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду міста Києваз позовом до АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо зупинення фінансових операцій за рахунком № НОМЕР_1 , відкритим ОСОБА_1 у АТ КБ «ПриватБанк;

- зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні належними позивачу грошовими коштами, що знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в АТ КБ «ПриватБанк».

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що у 2015 році між ним та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір банківського обслуговування в електронному вигляді, паперовий екземпляр такого договору у позивача відсутній.

25.02.2022 року банківською установою було обмежено банківське обслуговування позивача на підставі пункту 15 Постанови від 24.02.2022 року № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» зі змінами та доповненнями, викладеними у Постанові Правління Національного Банку України від 08.03.2022 року № 44, відповідно до яких банки зобов`язані зупинити здійснення видаткових операцій за рахунками резидентів Російської Федерації, яким є позивач.

Такі дії відповідача позивач вважає протиправними, оскільки вони перешкоджають йому вільно, безперешкодно, та відповідно до вимог законодавства володіти, користуватись і розпоряджатись власними грошовими коштами, у зв`язку із чим позивач і звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 02 травня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, позивач ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, позивач посилався на те, що суд першої інстанції на надав жодної оцінки його доводам, викладеним у позовній заяві та ухвалив невмотивоване рішення, яке не містить жодних висновків.

Зазначає, що в листі АТ КБ «ПриватБанк» від 17.08.2022 року № 20.1.0.0./7-220816/28645 вказано, що обмеження банківського обслуговування ОСОБА_1 встановлено АТ КБ «ПриватБанк» відповідно до пункту 15 Постанови Правління Національного Банку України від 24.02.2022 року № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» зі змінами та доповненнями, викладеними у Постанові Правління Національного Банку України від 08.03.2022 року № 44, з яких випливає, що банки зобов`язані зупинити здійснення видаткових операцій за рахунками резидентів Російської Федерації/Республіки Білорусь, таким чином відповідач підтвердив, що єдиною підставою призупинення банківського обслуговування є громадянська приналежність позивача.

Апелянт вважає, що положення пункту 15 Постанови Правління Національного Банку України від 24.02.2022 року № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» в частині зобов`язання банків зупинити здійснення видаткових операцій за рахунками резидентів Російської Федерації/Республіки Білорусь суперечать нормам ст. 24 Конституції України та ст. 1 Протоколу № 12 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Крім того стверджує, що Національний банк України не належить до органів державної влади, які мають право обмежувати права людини під час воєнного стану.

На думку скаржника, Банк зобов`язаний виконувати договір банківського рахунку відповідно до його умов, положень ЦК України, а не постанови Національного банку України.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача АТ КБ «ПриватБанк» адвокат Стадніков Д.В. проти задоволення апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 заперечив та просив залишити рішення суду без змін, як законне та обґрунтоване.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважає за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 є клієнтом АТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується копією Анкети-Заяви від 09.09.2015 року; копією Анкети-Заяви від 25.08.2016 року; копією Анкети-Заяви від 13.12.2016 року; копією Анкети-Заяви від 14.04.2017 року; копією Анкети-Заяви від 08.07.2017 року; копією Анкети-Заяви 1 від 08.12.2020 року; копією Анкети-Заяви 2 від 08.12.2020 року; копією Анкети-Заяви 3 від 08.12.2020 року; копією Анкети-Заяви 1 від 11.02.2021 року; копією Анкети-Заяви 2 від 11.02.2021 року; копією Анкети-Заяви 3 від 11.02.2021 року; копією Заяви про відкриття Поточного рахунку та приєднання до Умов та Правил надання послуги «Картка для виплат» від 11.02.2021 року; копією Заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 11.02.2021 року (том 1, а.с.123-147).

21.03.2022 року керівником ГО «Правозахисне об`єднання «Праве діло» Михайликом О. в інтересах позивача на підставі договору про здійснення волонтерської допомоги від 20.12.2021 року, направлено лист до АТ КБ «ПриватБанк» із вимогою відновити обслуговування за договором, укладеним між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , зупинене Банком на підставі п. 15 Постанови № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» від 24.02.2022 року (том 1, а.с.7-8).

24.06.2022 року позивач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з листом, в якому просив Банк розблокувати його доступ до Інтернет-банкінгу «Приват-24» для проведення незаборонених операцій за обов`язковими платежами, посилаючись на те, що відповідно до наданих роз`яснень Національного банку України у листі від 27.05.2022 року № 25-0005/37070, заборони, визначені пунктом 17 Постанови № 18, поширюються на валютні операції зі здійснення банками переказів в гривнях/іноземній валюті, ініційованих юридичними або фізичними особами, які мають місцезнаходження (зареєстровані/постійно проживають) в російській федерації або в республіці білорусь. Разом з тим, зупинено здійснення обслуговуючими банками видаткових операцій за рахунками резидентів російської федерації/республіки білорусь за винятком здійснення на території України окремих операцій, визначених у підпунктах 1-11 пункту 15 Постанови № 18 (том 1, а.с.13).

У відповідь на вказані звернення, АТ КБ «ПриватБанк» надано відповідь, що на підставі наявних у Банку документів та інформації, банком було встановлено, що позивач є резидентом російської федерації, а отже, Банком було прийнято рішення про зупинення здійснення видаткових операцій за рахунками ОСОБА_1 (крім операцій зазначених у п. 1, 2 п. 15 Постанови) у відповідності до вимог Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» № 361-ІХ від 06.12.2019 року, Положенням про здійснення банками фінансового моніторингу, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 19.05.2020 року № 65, Постановою Правління Національного банку України від 24.02.2022 року № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану», внутрішнім документам з питань фінансового моніторингу, з урахуванням результатів здійснених заходів належної перевірки, моніторингу ділових відносин та фінансових операцій. Крім того, Банком було надано інформацію стосовно видачі ОСОБА_1 копії договору (том 1, а.с.29-30).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач у спірних правовідносинах діяв на підставі та в межах тимчасових нормативних обмежень в роботі банківської системи в період запровадження воєнного стану, введених у зв`язку із потребами загального інтересу суспільства, а саме, у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України, запровадженням воєнного стану на всій території України, для забезпечення захисту національних інтересів України.

Колегія суддів погоджується з вищенаведеними висновками суду з огляду на наступне.

Відповідно до статті 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Відповідно до ч. 1 Закону України «Про Національний банк України» банківський нагляд - система контролю та активних впорядкованих дій Національного банку України, спрямованих на забезпечення дотримання банками та іншими особами, стосовно яких Національний банк України здійснює наглядову діяльність, законодавства України і встановлених нормативів, з метою забезпечення стабільності банківської системи та захисту інтересів вкладників та кредиторів банку.

Національний банк України є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якого визначаються Конституцією України, цим Законом та іншими законами України (ст. 2 Закону України «Про Національний банк України»).

Статтею 6 Закону України «Про Національний банк України» визначено, що відповідно до Конституції України основною функцією Національного банку є забезпечення стабільності грошової одиниці України. При виконанні своєї основної функції Національний банк має виходити із пріоритетності досягнення та підтримки цінової стабільності в державі. Національний банк у межах своїх повноважень сприяє фінансовій стабільності, в тому числі стабільності банківської системи за умови, що це не перешкоджає досягненню цілі, визначеної у частині другій цієї статті. Національний банк також сприяє додержанню стійких темпів економічного зростання та підтримує економічну політику Кабінету Міністрів України за умови, що це не перешкоджає досягненню цілей, визначених у частинах другій та третій цієї статті.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 66 Закону України «Про банки і банківську діяльність» закріплено, що державне регулювання діяльності банків здійснюється Національним банком України у формах, передбачених даною статтею.

Діюче правове регулювання ґрунтується на єдності державної системи та спрямоване на досягнення належної координації діяльності усіх органів державної влади та управління, зокрема на вирішення завдань, пов`язаних із захистом суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про Національний банк України», Національний банк України видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов`язковими для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб.

Нормативно-правові акти Національного банку України видаються у формі постанов Правління Національного банку, а також інструкцій, положень, правил, що затверджуються постановами Правління Національного банку (ч. 4 ст. 56 Закону України «Про Національний банк України»).

Постановою Національного Банку України № 18 від 24.02.2022 року «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану», зі змінами, внесеними Постановою НБУ № 21 від 24.02.2022 року (далі - «Постанова» в редакції, що діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин), а саме п. 15 Постанови зупинено здійснення обслуговуючими банками видаткових операцій за рахунками резидентів Російської Федерації/Республіки Білорусь, за рахунками юридичних осіб (крім банків), кінцевими бенефіціарними власниками яких є резиденти Російської Федерації/Республіки Білорусь, за винятком здійснення на території України:

1) переказу коштів з таких рахунків на спеціальний рахунок Національного банку України для збору коштів на підтримку Збройних Сил України та/або на рахунки Кабінету Міністрів України, міністерств та інших державних органів України;

2) соціальних виплат, виплат заробітної плати, оплати комунальних послуг, сплати податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином російської федерації та має статус закордонного українця, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 (том 1, а.с.11).

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

У рішенні «Стретч проти Сполученого Королівства» від 24 червня 2003 року Європейський Суд з прав людини вказав, що згідно з усталеною практикою Суду при здійсненні будь-якого втручання має забезпечуватися «справедливий баланс» між необхідністю забезпечення загальних інтересів суспільства та необхідністю захисту основоположних прав відповідної особи.

Вимога забезпечення такого балансу знаходить своє відображення у всій структурі статті 1 Першого протоколу. Для дотримання загального правила, викладеного у першому реченні пункту 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції, таке втручання повинно встановлювати «справедливий баланс» між потребами загального інтересу суспільства та вимогами захисту прав окремої особи. Отже, має бути забезпечено належне пропорційне співвідношення між використаними засобами та поставленими цілями.

Окрім цього, Суд зазначає, що втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно бути виправданим, а таким воно є, якщо здійснюється з метою задоволення «суспільного інтересу» та з дотриманням «справедливого балансу».

В умовах збройної агресії російської федерації та введеного у зв`язку з цим воєнного стану на підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022 (з наступними змінами), затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 №2102-ІХ, запровадження певних обмежень у цивільному обороті, особливо щодо певних учасників такого обороту, слід визнати цілком допустимим та законним.

Так, вказаною вище Постановою Національного банку України встановлено окремі обмеження, в тому числі, на здійснення видаткових операцій, передбачених п. 15 даної Постанови.

Таким чином, зупинення на підставі листа НБУ від 23.05.2022 року та Постанови Правління НБУ №18 від 24.02.2022 року здійснення відповідачем, як обслуговуючим банком, операцій за рахунками позивача як резидента російської федерації, відповідає наведеним приписам законодавства. А відтак судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права, які регулюють дані правовідносини.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, та на підставі вищенаведених правових норм, законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що відповідач у спірних правовідносинах діяв на підставі та в межах тимчасових нормативних обмежень в роботі банківської системи в період запровадження воєнного стану, введених у зв`язку із потребами загального інтересу суспільства, а саме - у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України, запровадженням воєнного стану на всій території України, для забезпечення захисту національних інтересів України. При цьому, вищевказані нормативні обмеження були оприлюднені у встановленому законом порядку та їх чіткий зміст надавав можливість позивачу спрогнозувати наслідки їх застосування у спірних правовідносинах.

Аналізуючи викладене, колегія суддів вважає, що Печерський районний суд міста Києва, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що Постанова Правління НБУ від 24.02.2022 року №18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» суперечить нормам нормативно-правових актів, які мають вищу юридичну силу, тому не підлягає застосуванню, не заслуговують на увагу колегії суддів з огляду на те, що дана Постанова НБУ є чинною і нескасованою у встановленому законом порядку. При цьому, позивач не позбавлений можливості звернутися з відповідним позовом до суду про скасування такої постанови, якщо вважає, що вона порушує його права та охоронювані законом інтереси.

Інші доводи апеляційної скарги позивача не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення, та фактично зводяться до незгоди позивача з висновками суду. Судом першої інстанції правильно визначено характер спірних правовідносин, встановлено обсяг прав та обов`язків сторін, застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, що склались між сторонами, таобґрунтовано відмовлено у задоволенні позову у зв`язку із його недоведеністю та необґрунтованістю.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки Печерським районним судом міста Києва рішення від 02 травня 2023 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування згідно вимог ч. 1 ст. 375 ЦПК України відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 02 травня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: