РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2023 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.,

секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,

з участю заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, заінтересована особа ОСОБА_3 , в якій просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом встановлення наступних заходів тимчасового обмеження прав: заборони ОСОБА_3 перебувати в місці спільного проживання (перебування) за адресою: АДРЕСА_1 на строк шість місяців; заборони ОСОБА_3 наближатися ближче ніж на 500 метрів до місця проживання (перебування), роботи ОСОБА_1 , а також наближатися ближче ніж 100 метрів до ОСОБА_1 в місцях частого відвідування на строк шість місяців; заборони ОСОБА_3 вести листування, телефонні переговори та контактувати з ОСОБА_1 через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб на строк 6 місяців.

Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_3 є її дочкою. Остання зареєстрована та проживає разом із нею за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 зловживає спиртними напоями та систематично вчиняє домашнє насильство, в результаті чого вона неодноразово зверталася на лінію 102 та повідомляла про вчинення протиправних дій з боку дочки відносно неї та членів сім`ї. Наслідком протиправної поведінки ОСОБА_3 було складання працівниками поліції протоколів про адміністративні правопорушення за вчинення домашнього насильства та направлення їх до суду. Рівненським міським судом Рівненської області за результатами розгляду адміністративних матеріалів було ухвалено рішення про визнання ОСОБА_3 винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративні стягнення. Також результатами протиправної поведінки ОСОБА_3 стало застосування термінових заборонних приписів стосовно кривдника серії АА № 129201 від 11 вересня 2023 року та серії АА № 129222 від 22 вересня 2023 року.

Крім того, вчинення насильства в сім`ї ОСОБА_3 має триваючий характер, оскільки 26 лютого 2020 року були внесені відомості до ЄРДР про вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 27 липня 2021 року в справі № 569/8626/20 кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 за ст. 126-1 КК України було закрито на підставі ст. 46 КК України та звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим. Також, ОСОБА_3 вчиняє інші адміністративні правопорушення по яких Рівненським міським судом Рівненської області ухвалено рішення за ч. 1 ст. 184, ст. 173, ч. 3 ст. 178 КУпАП.

Заявник вказує, що є особою, яка зазнала домашнього насильства, тому змушена просити видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_3 .

В судовому засіданні заявник та її представник ОСОБА_2 підтримали заяву у повному обсязі, просили суд її задовольнити, також додатково суду пояснили, що ОСОБА_3 зловживає спиртними напоями та систематично вчиняє домашнє насильство. Відносно неї складено протоколи про адміністративне правопорушення, винесено термінові приписи, які вона порушила. Вважають, що існують реальні ризики завдання шкоди здоров`ю заявниці від насильства у сім`ї.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час, дату та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України заявнику ОСОБА_1 була видана судова повістка для вручення ОСОБА_3 . В судовому засіданні представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 надав відеозапис, з якого слідує, що ОСОБА_1 намагається вручити судову повістку ОСОБА_3 , однак остання відмовляється від її отримання. Враховуючи, що ОСОБА_3 відмовилася одержати судову повістку, суд вважає її належним чином повідомленою про розгляд справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 03 жовтня 2023 року задоволено клопотання представника заявника ОСОБА_2 про витребування доказів, а ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 05 жовтня 2023 року, яка винесена без виходу до нарадчої кімнати, задоволено клопотання представника заявника ОСОБА_2 про виклик і допит свідка.

Заслухавши заявника, представника заявника, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дочкою ОСОБА_4 та проживає разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 .

Як слідує з довідки про склад зареєстрованих осіб у житловому приміщенні АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстровані за однією адресою.

Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №6513353 від 16 лютого 2005 року та Свідоцтва про право власності на житло, виданого 28 січня 2005 року Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради, квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_5 та членам його сім`ї ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

11 вересня 2023 року працівниками сектору протидії домашньому насильству відділу превенції Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області винесено терміновий заборонний припис серії АА № 129201 стосовно кривдника, яким ОСОБА_3 строком на десять діб з 16 год. 10 хв. 11 вересня 2023 року до 16 год. 10 хв. 21 вересня 2023 року зобов`язано залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи, заборонено вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи, заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою ОСОБА_1

22 вересня 2023 року працівниками сектору протидії домашньому насильству відділу превенції Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області винесено терміновий заборонний припис серії АА № 129222 стосовно кривдника, яким ОСОБА_3 строком на десять діб з 10 год. 00 хв. 22 вересня 2023 року до 10 год. 00 хв. 02 жовтня 2023 року зобов`язано залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи, заборонено вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи, заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою ОСОБА_1 .

Крім того, відповідно до постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 16 травня 2019 року в справі № 569/9360/19, яка набрала законної сили 27 травня 2019 року, ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. У вказаній справі встановлено, що 27 квітня 2019 року близько 20 год. 50 хв. ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила словесний конфлікт відносно своєї матері ОСОБА_1 , в ході якого виражалась нецензурною лексикою, кричала, шарпала за одяг, чим вчинила психологічне насильство в сім`ї.

Як слідує з постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 08 листопада 2019 року в справі № 569/19004/19, яка набрала законної сили 19 листопада 2019 року, ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. У вказаній справі встановлено, що близько 21 год. 15 хв. 12 вересня 2019 року ОСОБА_3 в м. Рівне за спільним місцем проживання вчинила психологічне насильство в сім`ї відносно своїх батьків ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , під час якого ображала їх нецензурною лайкою та кричала.

Відповідно до постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 24 січня 2020 року в справі № 569/22201/19, яка набрала законної сили 04 лютого 2020 року, ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. У вказаній справі встановлено, що 14 листопада 2019 року близько 19 год. 00 хв. ОСОБА_3 перебуваючи за спільною адресою проживання: АДРЕСА_1 , будучи протягом року підданою адміністративному стягненню за ст. 173-2 КУпАП, вчинила насильство в сім`ї відносно свого батька ОСОБА_5 , в ході чого виражалася нецензурною лексикою, кричала, погрожувала фізичною розправою.

Як слідує з постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 26 березня 2020 року в справі № 569/4933/20, яка набрала законної сили 06 квітня 2020 року, ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. У вказаній справі встановлено, що близько 21 год. 15 хв. 23 лютого 2020 року ОСОБА_3 в м. Рівне за спільним місцем проживання вчинила психологічне насильство в сім`ї відносно своєї матері ОСОБА_1 , під час якого ображала її нецензурною лайкою та кричала.

Відповідно до постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 03 квітня 2020 року в справі № 569/5152/20, яка набрала законної сили 14 квітня 2020 року, ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. У вказаній справі встановлено, що 19 березня 2020 року о 21 год. 30 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , будучи протягом року підданою адміністративному стягненню за ст. 173-2 КУпАП, вчинила насильство в сім`ї відносно своєї матері ОСОБА_1 , в ході чого кричала на неї, ображала нецензурною лайкою та погрожувала фізичною розправою.

Відповідно до постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 08 травня 2020 року в справі № 569/3768/20, яка набрала законної сили 19 травня 2020 року, ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. У вказаній справі встановлено, що 25 лютого 2020 року о 21 год. 00 хв. ОСОБА_3 , яка протягом року піддавалася адміністративному стягненню за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство відносно матері ОСОБА_1 , в ході чого кричала на неї, ображала нецензурною лайкою, словесно погрожувала фізичною розправою та намагалася вчинити бійку. Крім того, 26 лютого 2020 року близько 15 год. 30 хв. ОСОБА_3 перебуваючи за місцем проживання в стані алкогольного сп`яніння та в присутності малолітніх дітей вчинила сварку з батьком ОСОБА_5 , під час якої висловлювалася в бік останнього нецензурною лайкою, погрожувала фізичною розправою, намагалася вчинити бійку.

Як слідує з постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 15 грудня 2022 року в справі № 569/18644/22, яка набрала законної сили 26 грудня 2022 року, ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. У вказаній справі встановлено, що 28 листопада 2022 року близько 22 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно матері ОСОБА_1 , а саме ображала нецензурними словами та погрожувала фізичною розправою. Дані дії вчиняла в присутності малолітніх дітей.

Відповідно до постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 16 січня 2023 року в справі № 569/19558/22, яка набрала законної сили 27 січня 2023 року, ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. У вказаній справі встановлено, що 03 грудня 2022 року близько 13 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 вчинила відносно свого малолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , домашнє насильство психологічного характеру, а саме ображала нецензурною лайкою та погрожувала фізичною розправою в присутності іншого сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 27 січня 2023 року в справі № 569/19185/22, яка набрала законної сили 07 лютого 2023 року, ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. У вказаній справі встановлено, що 30 листопада 2023 року близько 22 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 вчинила психологічне та фізичне домашнє насильство відносно свого малолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме ображала нецензурною лайкою, погрожувала та шарпала.

Окрім того, на розгляді в Рівненському міському суді Рівненської області знаходяться справи про адміністративні правопорушення № 569/6026/23, № 569/14979/23, № 569/15052/23 відносно ОСОБА_3 за ст. 173, ч. 2 ст. 173-2, ч. 3 ст. 178 КУпАП, які на час розгляду даної справи судом не розглянуті.

Також, ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 27 липня 2021 року у справі № 569/8626/20 (https: //reyestr.court.gov.ua/Review/99066489), яка набрала законної сили 04 серпня 2021 року, закрито кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 за ст. 126-1 КК України, на підставі ст. 46 КК України (в редакції до 01 липня 2020 року) тобто, звільнено її від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим. Ухвалою суду встановлено, що в період часу з 27 квітня 2019 року по 26 лютого 2020 року ОСОБА_3 , маючи умисел на заподіяння психологічних страждань своїй матері ОСОБА_1 та батьку ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, систематично вчиняла відносно вказаних вище осіб акти психологічного домашнього насильства, що призвело до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілих, що підтверджується притягненням обвинуваченої 27 квітня 2019 року, 12 вересня 2019 року, 14 листопада 2019 року Рівненським міським судом Рівненської області до адміністративної відповідальності (постанови якого набрали законної сили) за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.173-2 КУпАП.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 , який є чоловіком ОСОБА_1 та батьком ОСОБА_3 , показав суду, що ОСОБА_3 зловживає алкогольними напоями, неправомірно поводиться з ним, ОСОБА_1 та дітьми, обзиває їх, намагається вчинити бійку. Мало місце і фізичне насильство відносно ОСОБА_1 .

Питання видачі обмежувального припису регулюється Цивільним процесуальним Кодексом України та Законом України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству».

Відповідно до ст. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису (ч. 1 ст. 350-3 ЦПК України).

Згідно з п. 3, 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Відповідно до пункту 2 частини 1 ст. 24 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають постраждала особа або її представник.

Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Частиною 3 статті 26 цього Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (ч. 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19 зазначено, що, враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі України про адміністративні правопорушення та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Необхідною умовою для застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що підлягає доказуванню.

Частиною 3 статті 12, частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 76, ч. 1, 2 ст. 77, ч. 2 ст. 78, ч. 1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 6 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Дослідженими судом доказами, зокрема терміновими заборонними приписами стосовно кривдника від 11 вересня 2023 року, 22 вересня 2023 року, постановами Рівненського міського суду Рівненської області від 16 травня 2019 року, 08 листопада 2019 року, 26 березня 2020 року, 03 квітня 2020 року, 08 травня 2020 року, 15 грудня 2022 року, 16 січня 2023 року, 27 січня 2023 року, показаннями свідка ОСОБА_5 підтверджено вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства відносно ОСОБА_1 та малолітнього сина ОСОБА_9 .

Приймаючи до уваги пояснення учасників справи, показання свідка, письмові докази, суд дійшов висновку про наявність обставин, які входять до предмету доказування у даній справі та доведеності факту вчинення ОСОБА_3 фізичного насильства щодо ОСОБА_1 .

Протидія насильству у сім`ї є одним із важливих напрямів суспільного розвитку. Вона розглядається не лише як соціальна проблема, а, насамперед, як проблема захисту прав людини. При здійсненні насильства в сім`ї відбувається порушення прав і свобод конкретної людини, що вимагає втручання з боку держави і суспільства.

Невжиття своєчасних обмежувальних заходів щодо кривдника може призвести в подальшому до завдання шкоди здоров`ю потерпілої від насильства у сім`ї.

Крім того, сам факт неодноразового звернення ОСОБА_1 до відділу поліції, з підстав вчинення відносно неї ОСОБА_3 домашнього насильства, складення численних протоколів про адміністративні правопорушення за ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_3 , які перебували та перебувають на розгляді у суді, винесення термінових заборонних приписів стовно неї, свідчать про наявність тривалого конфлікту між заявником та ОСОБА_3 , та підтверджує факт того, що остання вчиняла по відношенню до заявника домашнє насильство, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Враховуючи надані докази, з огляду на встановлені судом обставини, заявник, як жертва такого насильства, потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», тому суд доходить висновку про обґрунтованість заяви.

Суд вважає, що існує високий рівень вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього психологічного та фізичного насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, такі ризики є реальними, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту ОСОБА_1 необхідно застосувати обмежувальний припис щодо ОСОБА_3 строком на 2 місяці, яким визначити тимчасові обмеження її прав, а саме: заборонити ОСОБА_3 перебувати в місці спільного проживання (перебування) з ОСОБА_1 ; заборонити ОСОБА_3 наближатися на відстань менше 100 метрів до місця спільного проживання (перебування) з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_3 наближатися на відстань менше 500 метрів до місця роботи ОСОБА_1 , а також наближатися ближче ніж 100 метрів до ОСОБА_1 в місцях частого відвідування; заборонити ОСОБА_3 вести листування, телефонні переговори та контактувати з ОСОБА_1 через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Також суд зазначає, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (East/West Alliance Limited v. Ukraine, № 19336/04, § 166-168, від 23 січня 2014 року).

Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право:

- втручання держави у право власності повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування - передбачуваними;

- якщо можливість втручання у право власності передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів або штрафів;

- втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення.

Порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції ЄСПЛ констатує, якщо хоча б один із зазначених критеріїв не буде дотриманий. І навпаки: встановлює відсутність такого порушення, якщо дотримані всі три критерії.

Згідно з ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Тлумачення наведених норм дає підстави для висновку, що тимчасове обмеження кривдника у праві користування належним йому на праві власності майном з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є легітимним заходом втручання у права та свободи особи.

При вирішенні питання щодо застосування такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи.

Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантовано, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Важливим є те, що виходячи із змісту даного права, воно включає існування, як негативних так і позитивних обов`язків держави, які невід`ємні від реальної «поваги» до приватного та сімейного життя. (пункт 78 рішення Європейського Суду у справі «Мамчур проти України»).

Встановлення заборони перебувати в місці спільного проживання (перебування), яким є квартира, що належить ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на праві спільної часткової власності, є тимчасовим заходом, передбаченим ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», тому фактичне тимчасове обмеження кривдника у праві користування квартирою, суд вважає пропорційним заходом втручання, який не позбавляє права власності ОСОБА_3 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , а здійснюється з метою захисту та забезпечення безпеки постраждалої особи, що передбачено ч. 2 ст. 321 ЦК України, ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

При цьому, для цілей, зазначених у вказаному вище Законі, з урахуванням обставин даної справи, достатнім є встановлення обмежень та заборон для ОСОБА_3 строком на два місяці. Відтак, враховуючи принцип пропорційності, відповідність вимог заявника щодо застосування заходів тимчасового обмеження прав кривдника частині другій статті 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», суд вважає, що вимоги заяви про видачу обмежувального припису у вигляді заходів тимчасового обмеження прав підлягають задоволенню частково.

Згідно з ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Також суд роз`яснює, що відповідно до ст. 350-7 ЦПК України за заявою осіб, визначених статтею 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу.

За правилами ч. 3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст. 263, 265, 273, 350-6, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису - задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 2 (два) місяці, яким визначити тимчасові обмеження її прав, а саме:

- заборонити ОСОБА_3 перебувати в місці спільного проживання (перебування) з ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити ОСОБА_3 наближатися на відстань менше 500 метрів до місця спільного проживання (перебування) з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити ОСОБА_3 наближатися на відстань менше 500 метрів до місця роботи ОСОБА_1 , а також наближатися ближче ніж 100 метрів до ОСОБА_1 в місцях частого відвідування;

- заборонити ОСОБА_3 вести листування, телефонні переговори та контактувати з ОСОБА_1 через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_3 повідомити Рівненське РУП ГУНП в Рівненській області та виконавчий комітет Рівненської міської ради шляхом направлення копії рішень суду для взяття на профілактичний облік.

Заявник ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Заінтересована особа ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повне судове рішення складено 05 жовтня 2023 року.

Суддя О.О. Першко