Житомирський апеляційний суд
Справа №278/3176/19 Головуючий у 1-й інст. Дубовік О. М.
Категорія 39 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Коломієць О.С., Талько О.Б.,

за участі секретаря судового засідання Бузган А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

справу №278/3176/19 за заявою ОСОБА_1 про поворот виконання судового рішення

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за договором позики, третя особа: ОСОБА_3 ,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою через адвоката Кравчука Василя Івановича,

на ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 16 березня 2023 року, яка постановлена під головуванням судді Дубовік О.М. у м.Житомирі,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2022 року представник боржника ОСОБА_1 адвокат Кравчук Василь Іванович звернувся до суду з заявою, у якій просить в справі №278/3176/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_4 , про стягнення грошових коштів за договором позики, - здійснити поворот виконання постанови Житомирського апеляційного суду від 14 січня 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 інфляційних втрат у розмірі 170 499,62 грн та судового збору в розмірі 10 178,03 грн, враховуючи постанову Верховного Суду від 10 листопада 2021 року (а.с.25-26).

Заяву обґрунтовує тим, що за наслідками касаційного перегляду постановою Верховного Суду від 10 листопада 2021 року, - рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 11 червня 2020 року та постанова Житомирського апеляційного суду від 14 січня 2021 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення інфляційних втрат скасовані та ухвалено в цій частині позовних вимог нове судове рішення, яким ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат у розмірі 170 499,62 грн. відмовлено. Також Верховний Суд цією постановою рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції скасував в частині розподілу судового збору та стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 859,71 грн. Державною виконавчою службою 27 серпня 2020 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №62887512 із примусового виконання виконавчого листа, виданого 11 серпня 2020 року Житомирським районним судом Житомирської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики від 04 лютого 2017 року в сумі 627 760 грн; інфляційних втрат у сумі 81 658,54 грн; трьох процентів річних за користування грошима (позикою) в сумі 38 729,35 грн. та судові витрати у розмірі 8 537,74 грн. + витрати на правову допомогу 2 500. Постанова Житомирського апеляційного суду від 14 січня 2021 року ОСОБА_1 виконана у повному обсязі та ОСОБА_2 сплачена заборгованість у сумі 748 147,89 грн. Однак, судове рішення, на підставі якого стягнута заборгованість, частково постановою Верховного Суду від 10 листопада 2021 року скасовано та відмовлено у стягненні інфляційних втрат у розмірі 170 499,62 грн, а також зменшена до стягнення сума судового збору з 11 037,74 грн. до 859,71 грн. Заявник наполягає на тому, що враховуючи постанову Верховного Суду від 10 листопада 2021 року, слід здійснити поворот виконання рішення Житомирського апеляційного суду від 14 січня 2021 року, приймаючи до уваги, що судове рішення, яке боржник ОСОБА_1 виконав, наразі змінено в частині стягнення інфляційних втрат та судових витрат. Необхідність у повороті виконання судового рішення і повернення сторін у первісне становище виникає тоді, коли рішення виконане, але згодом скасоване судом апеляційної чи касаційної інстанції, якщо цей суд закриває провадження у справі, залишає позов без розгляду, відмовляє в позові повністю або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 16 березня 2023 року боржнику ОСОБА_1 у задоволенні заяви про поворот виконання судового рішення в справі №278/3176/19 відмовлено.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, боржник ОСОБА_1 через адвоката Кравчука В.І. подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Доводи апеляційної скарги аргументовані тим, що згідно з платіжними доручення, наданими державною виконавчою службою, на виконання судового рішення зараховані кошти у сумі 324 954,57 грн, але з таким твердженням виконавців погодитися неможливо у зв`язку з тим, що на реалізацію до ДП «СЕТАМ» передано та продано з прилюдних торгів арештоване майно, що належало ОСОБА_1 , на загальну суму 780 752 грн (протоколи: №439619 на суму 218 936,50 грн; №545345 на суму 251 242 грн; №547227 на суму 166 505 грн; №545346 на суму 144 068,50 грн). На переконання скаржника, на виконання рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 11 червня 2020 року в справі №278/3176/19 із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуті кошти на суму 780 752 грн, тобто судове рішення виконано у повному обсязі, у тому числі з переплатою на 152 992 грн, а тому висновок суду першої інстанції є помилковим. Вважає, що державна виконавча служба ввела суд в оману та не надала суду всіх платіжних доручень, що підтверджують факт перерахування коштів на користь ОСОБА_2 на погашення заборгованості за договором позики. ОСОБА_1 надав суду докази, що постановою Верхового Суду від 10 листопада 2021 року ОСОБА_2 у стягненні інфляційних втрат у розмірі 170 499,62 грн. відмовлено та з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуті кошти на суму 780 752 грн, що більш ніж необхідно за судовим рішенням. Необхідність у повороті виконання судового рішення і повернення сторін у первісне становище виникає тоді, коли рішення виконане, але згодом скасоване судом апеляційної чи касаційної інстанції, якщо суд відмовляє в позові повністю або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням належного, безпідставно стягненого майна, оскільки правова підстава для набуття майна відпала. Поворот виконання рішення представляє собою повернення стягувачем боржнику всього, що ним було отримано за скасованим згодом рішенням з метою відшкодування боржнику збитків, завданих виконанням рішення. Отже, поворот виконання є процесуальною формою поновлення судом порушених прав боржника, що забезпечує можливість зворотного стягнення зі стягувача всього безпідставно отриманого ним за скасованим рішенням. Із іншого боку, поворот виконання рішення є самостійним засобом захисту прав сторін, який повинен здійснюватися шляхом подання заяви про поворот виконання.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило. Відповідно до змісту частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення (ухвали) суду першої інстанції.

У судовому засіданні представник божника ОСОБА_1 адвокат Кравчук В.І. апеляційну скаргу підтримав та просить її задовольнити, ухвалу суду першої інстанції - скасувати та постановити нове судове рішення, яким заяву про поворот виконання судового рішення задовольнити.

Стягувач ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися. Судові повістки повернуті з проставленням у поштових повідомленнях відміток про відсутність осіб за вказаною адресою (а.с.104-105,114-115). За положеннями частини восьмої ст.128 ЦПК України день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання чи перебування особи є днем вручення цій особі судової повістки. За загальним правилом участь у суді апеляційної інстанції не є обов`язковою. Відповідно до частини другої ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Відповідно до частини першої ст.444 ЦПК України, суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він, зокрема, відмовляє у позові повністю; задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої-третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина дев`ята ст.444 ЦПК України).

За положеннями частин п`ятої та шостої ст.444 ЦПК України, питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони. До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

Як правильно зазначено у апеляційній скарзі, поворотом виконання судового рішення є повернення стягувачем боржнику всього, що ним було отримано за скасованим згодом судовим рішенням з метою відшкодування боржнику збитків, завданих виконанням судового рішення.

Отже, поворот виконання є процесуальною формою поновлення судом порушених прав боржника, що забезпечує можливість зворотного стягнення зі стягувача всього безпідставно отриманого ним за скасованим судовим рішенням. Із іншого боку, поворот виконання судового рішення є самостійним засобом захисту прав сторін, який повинен здійснюватися шляхом подання заяви про поворот виконання.

Необхідність у повороті виконання судового рішення і повернення сторін у первісне становище виникає тоді, коли судове рішення виконане, але згодом скасоване судом апеляційної чи касаційної інстанції, якщо цей суд відмовляє в позові повністю або задовольняє позовні вимоги у меншому розмірі (правова підстава для набуття відпала), тобто має бути безпідставно отримане за скасованим судовим рішенням.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що у справі №278/3176/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за договором позики, третя особа: ОСОБА_3 , були заявлені вимоги про стягнення: заборгованості за договором позики від 04 лютого 2017 року в сумі 627 760 грн; індексу інфляції в сумі 170 499,62 грн; три проценти річних за користування грошовими коштами в сумі 55 514,26 грн.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 11 червня 2020 року позов задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики в сумі 627 760 грн; індекс інфляції в сумі 124 533,20 грн; три проценти річних за користування грошовими коштами в сумі 32 455,68 грн. Також із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнутий судовий збір 8 537,74 грн. та витрати на правничу допомогу 2 500 грн (а.с.3-4).

Постановою Житомирського апеляційного суду від 14 січня 2021 року вищевказане рішення суду першої інстанції було змінено, шляхом зменшення суми індексу інфляції з 124 533,20 грн. до 81 658,54 грн. та збільшення трьох процентів річних за користування грошовими з 32 455,68 грн. до 38 729,35 грн. Також зменшено суму судового збору з 8 537,74 грн. до 7 481,62 грн. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін (а.с.5-7).

Постановою Верховного Суду від 10 листопада 2021 року вищевказані рішення суду першої інстанції в не зміненій апеляційним судом частині та постанова апеляційного суду в частині позовних вимог про стягнення суми основного боргу за договором позики та трьох процентів річних залишені без змін. Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 11 червня 2020 року та постанова Житомирського апеляційного суду від 14 січня 2021 року в частині позовних вимог про стягнення інфляційних втрат скасовані та в цій частині ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат у розмірі 170 499,62 грн. відмовлено. Також рішення суду першої інстанції та постанова апеляційного суду скасовані в частині розподілу судового збору та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у ромірі 859,71 грн. (а.с.8-14).

Постановою ст.державного виконавця Житомирського районного відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Кравцовою С.В. 27 серпня 2020 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №62887512 із примусового виконання виконавчого листа, виданого 11 серпня 2020 року Житомирським районним судом, про стягнення з ОСОБА_1 (боржник) на користь ОСОБА_2 (стягувач) заборгованості за договором позики від 04 лютого 2017 року в сумі 627 760 грн; інфляційних втрат в сумі 81 658,54 грн; трьох процентів річних за користування грошима (позикою) в сумі 38 729,35 грн (а.с.15).

Із листа Житомирського відділу ДВС у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 07 лютого 2023 року №7055 убачається, що відносно боржника ОСОБА_1 на примусовому виконанні перебуває зведене виконавче провадження №62903431, до якого входять наступні виконавчі провадження: №62887512 (стягнення на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики від 04 лютого 2017 року в сумі 627 760 грн, інфляційних втрат в сумі 81 658,54 грн, трьох процентів річних за користування позикою в сумі 38 729,35 грн); №64234597 (стягнення на користь ОСОБА_5 заборгованості за договором позики від 19 квітня 2019 року в сумі 50 000 дол.США); №64234416 (стягнення на користь ОСОБА_5 судовий збір в сумі 10 510 грн); №63255733 (стягнення на користь держави судового збору в сумі 210,20 грн); №62887594 (стягнення на користь ОСОБА_2 7 481,62 грн. судового збору та 2 500 грн. витрати на правничу допомогу) (а.с.46-49). Примусова реалізація майна боржника проведена виконавчою службою у рамках зведеного виконавчого провадження та 15 липня 2021 року на депозитний рахунок відділу надійшли кошти від реалізації майна в сумі 741 714,61 грн, які розподілені між стягувачами пропорційно у відповідності до положень ст.46 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: 343 453,26 грн перераховано на користь ОСОБА_5 (в/п №64234597); 2 555,54 грн. перераховано на користь ОСОБА_5 (в/п №64234416); 2 427,66 грн. перераховано на користь ОСОБА_2 (в/п №62887594); 324 885,57 грн. перераховано на користь ОСОБА_2 (в/п №62887512); 51,11 грн. перераховано на користь держави (в/п №63255733).

Викладеним вище повністю спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду в справі №278/3176/19 виконано, оскільки виконання здійснюється в межах зведеного виконавчого провадження, коштів, які надійшли внаслідок примусової реалізації з прилюдних торгів арештованого у зведеному виконавчому провадженні нерухомого майна боржника, недостатнього для задоволення всіх вимог стягувачів у цьому зведеному виконавчому провадженні, кошти, які надійшли на депозитний рахунок державної виконавчої служби, розподілені у порядку черговості та пропорційно до належної кожному стягувачу суми у відповідності до ст.46 Закону України «Про виконавче провадження», матеріали справи не місять доказів оскарження дій державного виконавця з приводу розподілу між стягувачами коштів, які надійшли на депозитний рахунок державної виконавчої служби, а тому боржник із таким розподілом коштів погодився, а у рамках зведеного виконавчого провадження стягувачу ОСОБА_2 за виконавчим провадженням №62887594 перерахована лише сума 2 427,66 грн, а за виконавчим провадженням№62887512 перерахована лише сума 324 885,57 грн, якої вочевидь недостатньо, враховуючи, що навіть без стягнення інфляційних втрат для погашення заборгованості за договором позики та трьох процентів річних за користування позикою необхідна сума складає 666 489,35 грн (627 760 грн+38 729,35 грн). Також боржником або його представником жодним доказом не доведено, що на депозитний рахунок відділу ДВС від реалізації арештованого майна надійшла сума 780 752 грн.

Окрім того, хоча касаційний суд скасував рішення в частині інфляційних втрат та у їх стягненні відмовив, але у заяві порушено питання про поворот виконання судового рішення щодо інфляційних втрат у сумі 170 499,62 грн, хоча на примусовому виконанні у відділі ДВС у рамках виконавчого провадження №62887512 сума інфляційних втрат становить 81 658,54 грн. Сума інфляційних втрат, поворот виконання якої просить здійснити боржник, ніколи не присуджувалася судом першої інстанції або апеляційним судом, а є лише заявленою у позові сумою, яка у примусовому порядку не виконувалася.

Також безпідставно здійснювати поворот виконання судового збору у розмірі 10 178,93 грн ((8 537,74 (судовий збір) + 2 500 (правнича допомога) 859,71(судовий збір)) із огляду на те, що суд касаційної інстанції вирішив питання виключно лише судового збору, а не витрат на правничу допомогу.

Отже, заявником доведено, що відпала правова підстава для стягнення з ОСОБА_1 та користь ОСОБА_2 інфляційних втрат, а також судового збору, який перевищує суму 859,71 грн, оскільки постановою касаційного суду судове рішення у цій частині скасоване та ухвалене нове, яким у стягненні інфляційних втрат відмовлено та стягнутий судовий збір лише в сумі 859,71 грн, але не доведено, що рішення виконано та стягувач ОСОБА_2 безпідставно отримала суми за скасованим судовим рішенням.

Із огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не змінюють висновків суду першої інстанції про те, що не простежується сплата коштів саме на виконання рішення суду в частині стягнення інфляційних втрат у сумі 170 499,62 грн та судового збору в сумі 10 178,93 грн, а поворот виконання судового рішення може мати місце лише за наявності реальної фактичної сплати грошових коштів боржником стягувачу.

Суд апеляційної інстанції залишає ухвалу суду першої інстанції, яка постановлена з держанням норм матеріального і процесуального права, без змін, що передбачено положеннями ст.375 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану через адвоката Кравчука Василя Івановича, залишити без задоволення.

Ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 16 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 02 жовтня 2023 року.