Справа № 216/3978/22
Провадження 2/216/837/23
УХВАЛА

Іменем України

17 серпня 2023 року м. Кривий Ріг

Суддя Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Чирський Г.М., розглянувши заяву про відвід від 16.08.2023 року судді Чирського Г.М. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Російської Федерації, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Держави Україна в особі Міністерства юстиції України та Міністерства фінансів України про стягнення шкоди,

Встановив:

У провадженні судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Чирського Г.М. перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Російської Федерації, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Державу Україна в особі Міністерства юстиції України та Міністерства фінансів України про стягнення шкоди.

Ухвалою суду від 25.10.2022 року по справі відкрите провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання, до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено Державу Україна в особі Міністерства юстиції України та Міністерства фінансів України.

06.12.2022 від позивача ОСОБА_1 через канцелярію суду надійшла заява про відвід судді Чирського Г.М., у зв`язку з наявністю обставин, які викликають сумнів в неупередженості судді. Підставами для відводу зазначено, що на думку заявника, суддя Чирський Г.М. навмисно затягує розгляд справи, неправомірно залучив до участі у справі третю особу - Державу Україна в особі Міністерства юстиції України та Міністерства фінансів України, недотримується верховенства права, що свідчить про відсутність об`єктивного та неупередженого ставлення судді до розгляду даної справи.

07.12.2022 ухвалою Центрально-Міського районного суду у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про відвід судді Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Чирського Г.М. відмовлено за необґрунтованістю. (т.1 а.с. 60-61).

06 січня 2023 року від позивача ОСОБА_1 повторно через канцелярію суду надійшла заява про відвід судді Чирського Г.М., у зв`язку з наявністю обставин, які викликають сумнів в неупередженості судді, зокрема: 1) необґрунтованого, на думку позивача, залучення до участі у справі Державу Україна в якості третьої особи, що свідчить про зловживання суддею Чирським Г.М. своїм службовим становищем і перевищенням своїх суддівських повноважень, що свідчить про відсутність об`єктивного та неупередженого ставлення судді до цієї справи; 2) здійснення правосуддя без належного повідомлення позивача по справі про дату, час та місце проведення судового засідання; 3) обмеження суддею права позивача на ефективний засіб правового захисту в суді шляхом не допуску до участі його представника, обраного позивачем на власний розсуд, що, на думку автора, підтверджує існування зовнішніх проявів об`єктивних і суб`єктивних критеріїв, відповідно до яких у нього виникають сумніви в об`єктивності та неупередженості судді Чирського Г.М. під час судового розгляду цієї справи.

09 січня 2023 року ухвалою судді Чирського Г.М. заяву про відвід визнано необґрунтованою та передано її до канцелярії Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області для визначення судді, який буде вирішувати питання про відвід, у порядку, встановленому частиною першою ст. 33 ЦПК України, також, в частині необґрунтованого, на думку позивача, залучення до участі у справі Держави Україна в якості третьої особи, що свідчить про зловживання суддею Чирським Г.М. своїм службовим становищем і перевищенням своїх суддівських повноважень та свідчить про відсутність об`єктивного та неупередженого ставлення судді до цієї справи заяву про відвід залишено без розгляду. (т.1 а.с. 116-117).

11.01.2023 ухвалою судді Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу Кузнецова Р.О. у задоволенні заяви про відвід судді Чирського Г.М. відмовлено, через відсутність достатньо обґрунтованих підстав, які б підтверджували неупередженість та необ`єктивність судді Чирського Г.М. під час розгляду цивільної справи. (т.1 а.с. 120-121).

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 15.06.2023 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті на 31.07.2023.

26 липня 2023 року на адресу суду від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про залучення до участі в справі в якості його представника ОСОБА_2 , якому надано право від його імені представляти його інтереси на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 28.11.2022.

26.07.2023 року позивач, у відповідності до ч.1 ст. 201, ч. 1 ст. 203 ЦПК України через канцелярію суду подав заяву про врегулювання спору за участю головуючого судді, який розглядає дану справу.

Ухвалою суду від 31.07.2023 року у задоволенні клопотання (заяви) про залучення ОСОБА_2 в якості представника позивача ОСОБА_1 від 24.07.2023 року, яка надійшла до суду 26.07.2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Російської Федерації, третя особа Держава Україна в особі Міністерства юстиції України та Міністерства фінансів України про визнання дій РФ проти України геноцидом Українського народу, відшкодування шкоди - відмовлено.

Ухвалою суду від 31.07.2023 року у задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про врегулювання спору за участю судді, поданого до початку судового розгляду - відмовлено.

16.08.2023 р. від позивача ОСОБА_1 втретє через канцелярію суду надійшла заява про відвід судді Чирського Г.М., у зв`язку з наявністю обставин, які викликають сумнів в неупередженості судді, зокрема: 1) необґрунтованого, на думку позивача, залучення до участі у справі Державу Україна в якості третьої особи; 2) здійснення правосуддя без належного повідомлення позивача по справі про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання, закрите судом 15.06.2023 р.; 3) обмеження суддею права позивача на ефективний засіб правового захисту в суді шляхом обмеження права позивача на доступ до судових рішень; 3) порушення права на публічний розгляд справи в розумні строки; 4) порушення суддею одних із основних принципів цивільного судочинства верховенства права, гласності та відкритості судового процесу під час розгляду позову до РФ, прояв упередженого ставлення та побічної заінтересованості в результаті розгляду справи на користь РФ, оскільки, належним чином оформлені судові виклики відсутні, суддя Чирський Г.М. не повідомляв належним чином позивача про час та місце судового розгляду, ухвалою суду від 31.07.2023 року відмовив у залученні до участі у справі в якості представника позивача ОСОБА_2 , відмовив у врегулюванні спору за участі судді, що, на думку ОСОБА_1 свідчить про існування фактів неупередженості судді Чирського Г.М. під час судового розгляду цієї справи і, на думку автора, у сукупності підтверджує існування зовнішніх проявів об`єктивних і суб`єктивних критеріїв, відповідно до яких у нього виникають сумніви в об`єктивності судді.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

В пункті 105 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» від 09 січня 2013 року (заява № 21722/11) суд дійшов висновку про те, що: «між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності».

За змістом статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року суд у межах своїх повноважень має бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення Європейського суду з прав людини «Ветштайн проти Швейцарії»).

Окрім того, за практикою Європейського Суду з прав людини при вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумніватися у неупередженості конкретного судді позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованого сумніву в неупередженості суду. Особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного.

Згідно ч. 3 ст. 39 ЦПК України, відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно ч.7 ст. 40 ЦПК України, відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Ознайомившись зі змістом заяви про відвід головуючому, приходжу до висновку, що твердження позивача про упередженість головуючого по справі стосовно заявлених підстав, а саме: здійснення правосуддя без належного повідомлення позивача по справі про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання, закрите судом 15.06.2023 р.; обмеження суддею права позивача на ефективний засіб правового захисту в суді шляхом обмеження права позивача на доступ до судових рішень; не залучення в якості представника позивача Мироненка С.М.; порушення права на публічний розгляд справи в розумні строки; порушення суддею одних із основних принципів цивільного судочинства верховенства права, гласності та відкритості судового процесу під час розгляду позову до РФ, прояв упередженого ставлення та побічної заінтересованості в результаті розгляду справи на користь РФ (2), 3), 4)) є безпідставними, надуманими, ґрунтуються виключно на суб`єктивній думці позивача ОСОБА_1 , а тому суд приходить до висновку про необґрунтованість відводу.

Оскільки заява про відвід надійшла до суду 16.08.2023, тобто раніше ніж за три робочі дні до судового засідання (23.08.2023), на переконання головуючого, вказаний відвід є необґрунтованим, а тому керуючись ч.3 ст. 40 ЦПК України, суд вважає за необхідне передати заяву про відвід в цій частині до канцелярії суду для передачі на розгляд судді, який не входить до складу суду, що розглядає основну справу.

Щодо заявленої іншої підстави відводу ( 1)), слід зазначити наступне.

Згідно ч.5 ст. 39 ЦПК України, якщо відвід заявляється повторно з підстав, розглянутих раніше, суд, який розглядає справу, залишає заяву без розгляду.

Таким чином, оскільки підстава відводу в частині необґрунтованого, на думку позивача, залучення до участі у справі Державу Україна в якості третьої особи ( 1) раніше вже була заявлена позивачем зокрема: у його заяві від 06.12.2022 р., і у відводі з цієї підстави було відмовлено за необґрунтованістю за ухвалою суду, винесену у судовому засіданні від 07.12.2022 р.; у заяві від 06.01.2023 р. у відводі з цієї підстави заяву ухвалою суду від 09.01.2023 р. залишено без розгляду, тому, у відповідності до ч.5 ст. 39 ЦПК України суд залишає заяву позивача ОСОБА_1 від 16.08.2023 р. про відвід в частині цих вимог (1) без розгляду, у зв`язку із повторно заявлених підстав, які вже були розглянуті судом раніше.

Слід зазначити, що пунктом 1 частини другої статті 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу. Також учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

Частиною другою статті 2 ЦПК України встановлено, що неприпустимість зловживання процесуальними правами є однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства. Тобто процесуальні права надано законом тим особам, які беруть участь у процесі, для сприяння суду під час розгляду справ, їх правильному вирішенню. І кожного разу, коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не із цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей (для введення суду в оману, затягування розгляду, створення перешкод опоненту тощо), вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто використовує його всупереч основним засадам цивільного судочинства, а отже, зловживає ним.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення (частина друга статті 44 ЦПК України).

Суд наголошує, що цивільний процесуальний обов`язок сторони - це належна поведінка сторони в цивільному судочинстві, що вимагається та забезпечується процесуальним законом, а також кореспондує суб`єктивному процесуальному праву суду.

У постанові Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі № 910/1873/17 визначено, що принцип добросовісності - це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб. Зловживання правом - це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право.

Аналіз частини другої статті 13 ЦК України дає підстави для висновку, що недобросовісна поведінка особи, яка полягає у вчиненні дій, які можуть у майбутньому порушити права інших осіб, є формою зловживання правом.

Формулювання «зловживання правом» необхідно розуміти, як суперечність, оскільки якщо особа користується власним правом, то його дія дозволена, а якщо вона не дозволена, то саме тому відбувається вихід за межі свого права та дію без права, «injuria». Сутність зловживання правом полягає у вчиненні уповноваженою особою дій, які складають зміст відповідного суб`єктивного цивільного права, недобросовісно, в тому числі всупереч меті такого права. Термін «зловживання правом» свідчить про те, що ця категорія стосується саме здійснення суб`єктивних цивільних прав, а не виконання обов`язків. Обов`язковою умовою кваліфікації дій особи як зловживання правом є встановлення факту вчинення дій, спрямованих на здійснення належного відповідній особі суб`єктивного цивільного права.

Правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - винесення законного та обґрунтованого рішення, а також створення особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав, а також прав та інтересів інших осіб. У разі ж коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не з цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей (для введення суду в оману, для затягування розгляду, для створення перешкод опоненту тощо) вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто зловживає ним (схожі висновки викладено Верховним Судом у постановах від 12 серпня 2019 року у справі № 905/945/18; від 16 жовтня 2019 року у справі № 906/936/18; від 14.09.2022 у справі № 127/27593/21, ін.).

З огляду на викладене, вчинення позивачем вказаних дій, зокрема, втретє заявленого відводу судді Чирському Г.М. у заяві ОСОБА_1 від 16.08.2023 року з підстав необґрунтованого, на думку позивача, залучення до участі у справі Державу Україна в якості третьої особи, що свідчить про зловживання суддею Чирським Г.М. своїм службовим становищем і перевищенням своїх суддівських повноважень, що свідчить про відсутність об`єктивного та неупередженого ставлення судді до цієї справи, суд вважає за можливе визнати зловживанням процесуальними правами дій позивача, зокрема, подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, (пункт перший частина друга статті 44 ЦПК України) та застосувати до особи наслідки, передбачені ч.3 ст.44 ЦПК України.

Частиною четвертою статті 44 ЦПК України визначено, що суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, зокрема, у випадку зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 1 січня 2023 року становить 2 684 грн. Таким чином, з позивача ОСОБА_1 підлягає стягнення 805 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 39, 40, 43, 44, 148 ч.1,260-261 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Заяву від 16.08.2023 р. позивача ОСОБА_1 про відвід головуючого у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Російської Федерації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Держава України в особі Міністерства юстиції України та Міністерства фінансів України про стягнення шкоди передати до канцелярії суду для передачі на розгляд судді, який не входить до складу суду, що розглядає основну справу для вирішення питань щодо наявності підстав для відводу (2),3),4).

Заяву від 16.08.2023 р. позивача ОСОБА_1 про відвід судді Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Чирського Г.М. в частині необґрунтованого, на думку позивача, залучення до участі у справі Державу Україна в якості третьої особи залишити без розгляду.

Визнати подану позивачем ОСОБА_1 заяви від 16.08.2023 р. про відвід головуючого судді Чирського Г.М. в частині необґрунтованого, на думку позивача, залучення до участі у справі Державу Україна в якості третьої особи - зловживанням процесуальними правами, що суперечить завданню цивільного судочинства, зокрема, подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, (пункт перший частина друга статті 44 ЦПК України), застосувавши до ОСОБА_1 наслідки, передбачені ч.3 ст.44 ЦПК України та стягнути із ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ( АДРЕСА_1 ) у дохід державного бюджету штраф у сумі 0,3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 805,20 грн. (вісімсот п`ять гривень 20 копійок).

Ухвала є виконавчим документом та може бути пред`явлена до примусового виконання протягом трьох місяців з дня її прийняття.

Ухвала в частині стягнення штрафу може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г.М.Чирський