Справа № 606/1666/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2023 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Іванченко А.М.,

з участю секретаря Порчик Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Теребовля у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , про визнання права власності на частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування вимог позивач вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабця ОСОБА_3 . Після смерті якої залишилось спадкове мано у вигляді житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами належав до колгоспного двору, головою якого була ОСОБА_3 , та членом колгоспного двору був її чоловік ОСОБА_4 (який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ). 29.03.2012 року ОСОБА_3 склала на свого сина (батька позивача) ОСОБА_3 заповіт, яким заповіла йому спірний житловий будинок. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер, так і не встигнувши за життя оформити свої спадкові права після смерті матері, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті батька позивач звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, так як відсутній правовстановлюючий документ на будинок. Також зазначає, що частина вказаного будинку належала дочці ОСОБА_3 ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , спадкоємцем якої є відповідач ОСОБА_2 . З огляду на викладене, позивач просить визнати за нею право власності на частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті бабці, спадкоємцем за заповітом якої був її батько ОСОБА_3 . Також до суду звернулась відповідач ОСОБА_2 із зустрічним позовом про визнання за нею права власності на 1/4 частину спірного житлового будинку в порядку спадкування за законом, оскільки через відсутність правовстановлюючих документів на вказаний будинок вона не може зареєструвати за собою право власності у встановленому законом порядку

Ухвалою суду від 29.08.2023 року було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 20.09.2023 року було об`єднано в одне провадження первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності, також було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилася, у позовній заяві зазначила про розгляд справи за її відсутності.

Представник позивача- адвокат Будз Т.В. надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, також не заперечував проти задоволення позовних вимог за зустрічним позовом.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 , свої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, також не заперечувала проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

На підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини.

Відповідно до довідки виданої виконкомом Хмелівської сільської ради від 15.10.2018 року №616 житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 відносився до колгоспного двору, голова колгоспного двору ОСОБА_3 (а.с.24)

Відповідно до довідки виданої виконкомом Хмелівської сільської ради від 09.10.2018 року № 628 на день смерті ОСОБА_4 був зареєстрований та проживав по АДРЕСА_1 разом із дружиною ОСОБА_3 . Після смерті ОСОБА_4 власником будинку була його дружина ОСОБА_3 (довідка № 629 від 09.10.2018 року)(а.с.25)

Згідно заповіту посвідченого секретарем Хмелівської сільської ради 29.03.2012 року ОСОБА_3 заповіла належний їй житловий будинок у с.Нова Брикуля сину ОСОБА_3 та земельну ділянку площею 2,37 га, яка розташована на території Хмелівської сільської ради Тернопільської області - ОСОБА_2 (а.с.21)

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_1 ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 батьками зазначені ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с.11)

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_2 ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 батьками зазначені ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с.14)

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10)

Відповідно до довідки виданої виконкомом Хмелівської сільської ради від 05.10.2018 року № 615 на день смерті ОСОБА_3 була зареєстрована та проживала сама по АДРЕСА_1 (а.с.26)

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.12)

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_7 , батьками зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_7 (а.с. 9)

Зі свідоцтва про укладання шлюбу серії НОМЕР_6 вбачається, що 08.09.1973 року було укладено щлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , прізвище дружини змінено на ОСОБА_9 . (а.с.15)

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.17)

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_8 ОСОБА_10 народилась ІНФОРМАЦІЯ_8 , батьками зазначені ОСОБА_8 та ОСОБА_5 (а.с. 16 )

Зі свідоцтва про одруження № НОМЕР_9 вбачається, що 05.06.1999 року було укладено шлюб між ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , прізвище дружини змінено на ОСОБА_12 (а.с.18)

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1583/02-14 від 02.10.2018 року ОСОБА_1 біло відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться у АДРЕСА_1 , після смерті баби ОСОБА_3 , спадкоємцем якої за заповітом був її син ОСОБА_3 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на будинок. Також у вказаній постанові зазначено, що після смерті ОСОБА_3 заведено спадкову справу № 372/2016, за заявою дочки ОСОБА_5 , внуки ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (на земельну ділянку), також дружина померлого ОСОБА_7 та син померлого ОСОБА_13 надали заяви про відмову від спадщини (а.с. 23)

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.12.2021 року ОСОБА_2 біло відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться у АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на будинок (а.с. 47-48)

Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги та зустрічні позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності вказаного Закону (до 1 січня 2004 року), застосовуються норми, що діяли раніше.

У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до ст.ст. 120-121, ст. 123 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування та розпорядження майном колгоспного двору здійснюється тільки за згодою всіх членів двору. При поділі майна колгоспного двору розмір часток членів колгоспного двору визнається рівними.

Згідно з вимогами ч. 1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 1276 ЦК України передбачено, що якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Відповідно до ст. 1296 ч. 1 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З огляду на вказане, суд вважає, що оскільки позивач за первісним позовом ОСОБА_1 , не може отримати свідоцтво про право на спадщину, відповідач визнала позов і таке визнання позову прийнято судом, оскільки не суперечить закону та не порушує прав, свобод і інтересів інших осіб, то слід захистити права позивача ОСОБА_1 та в судовому порядку визнати за нею право власності в порядку спадкування на частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Також суд приходить до висновку про необхідність задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 про визнання за нею право власності на 1/4 частини житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 81, 259, 263, 265, 268, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 328, 392 Цивільного кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_10 , спадкоємцем за заповітом якої був ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_11 , право власності на 3/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_13 , право власності на 1/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Суддя А.М.Іванченко