Справа № 145/1096/22
Провадження № 22-ц/801/1812/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вальчук В. В.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Войтка Ю. Б.,

суддів Стадника І. М., Сопруна В. В.

учасники справи:

позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідач ОСОБА_3 ,

розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Жикевич Вікторія Петрівна, на рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 06 липня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Вальчука В. В. в залі суду в смт Тиврів Вінницької області, повний текст рішення складено 10 липня 2023 року,

у цивільній справі № 145/1096/22 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат Зільберт Олег Євгенійович, до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою,

встановив:

Короткий зміст вимог

У вересні 2022 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися в суд із позовом до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою.

Позовні вимоги мотивували тим, що 01 травня 2022 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Мітсубіші Оутлендер, державний номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого перебувала ОСОБА_3 , та автомобілем БМВ 5201, державний номерний знак НОМЕР_2 , належний ОСОБА_1 . Згідно з постановою Вінницького міського суду від 16.05.2022 в справі № 127/8980/22 винуватицею ДТП визнано ОСОБА_3 .

Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. При цьому, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який в момент ДТП перебував на передньому сидінні автомобіля БМВ 5201, зазнали тілесних ушкоджень. Про настання страхового випадку було повідомлено Моторно-транспортне страхове бюро України, оскільки відповідачка не мала полісу ОСЦВ.

Дефектною відомістю огляду транспортного засобу від 23.05.2022 був встановлений перелік пошкоджень отриманих автомобілем БМВ 5201, державний номерний знак НОМЕР_2 у результаті ДТП.

На підставі даної дефектної відомості проведено оцінку вартості збитків та відновлювального ремонту, та видано наказ №3/7063 від 09.08.2022, згідно якого встановлено суму страхового відшкодування в розмірі 72 753,27 грн. Вказані кошти були перераховані на рахунок ОСОБА_1 11.08.2022.

Однак, як вбачається зі звіту №22-227 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 09.06.2022 вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу пошкодженого автомобіля БМВ 5201, державний номерний знак НОМЕР_2 склала 103 923,93 грн. Отже, ОСОБА_1 мають бути понесені значно більші витрати на ремонт пошкодженого автомобіля, ніж отримані страхові відшкодування. На сьогоднішній день невідшкодованими залишилися 31 169,76 грн.

В результаті вказаної ДТП позивачі були направлені з отриманими травмами до КНП «Вінницька міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги», де ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 02.05.2022 по 09.05.2022 з діагнозами струс головного мозку, забій колінного суглобу, та застарілий перелом передньої стінки лобної пазухи праворуч. ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні з 03.05.2022 по 09.05.2022 з діагнозом струс мозку та забій нижньої частини спини та тазу.

Отже вважають справедливим та розумним визначити розмір моральної шкоди спричинений позивачам відповідачкою внаслідок скоєння ДТП в розмірі 20 000 грн., з урахуванням втрати працездатності та віддалених наслідків струсу мозку, які можуть проявлятись протягом року після отриманої травми.

Посилаючись на ці обставини, позивачі просили стягнути з відповідачки на користь ОСОБА_1 суму збитків завданих внаслідок ДТП у розмірі 31 169,76 грн. та по 20 000 грн. моральної шкоди на користь кожного з них.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 06 липня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди заподіяної унаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 31 169 грн. 76 коп.).

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди заподіяної унаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 10 000 грн. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 відшкодування моральної шкоди заподіяної унаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 10 000 грн. 00 коп.

Рішення суду мотивоване тим, що матеріальна шкода позивачу була завдана саме внаслідок порушення Правил дорожнього руху відповідачкою, вина якої встановлена судом в адміністративному провадженні, відтак суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення матеріальних збитків є доведеними та такими, що підлягають задоволенню. З огляду на наведене, суд дійшов до висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача ОСОБА_1 матеріальної шкоди в сумі 31 1169,76 грн. (різницю між виплаченим страховим відшкодуванням та завданими збитками). Вирішуючи питання про розмір компенсації за нанесену моральну шкоду, суд виходив з характеру і тривалості страждань позивачів й істотних змін способу їх життя, та оцінив її в розмірі 10 000 грн. кожному з них.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційні скарзі представник відповідачки ОСОБА_3 адвокат Жикевич В. П., посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 08 серпня 2023 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Войтко Ю. Б., судді: Міхасішин І. В., Стадник І. М.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 11 серпня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі, надано учасникам справи строк для подання відзивів на апеляційну скаргу та витребувано матеріали цивільної справи з місцевого суду.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 29 серпня 2023 року справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

03 жовтня 2023 року проведено повторний автоматизований розподіл судової справи, підставою якого стало перебування у відпустці судді Міхасішина І. В., відповідно до розпорядження №593/2023 від 03 жовтня 2023 року, в зв`язку з чим замінено суддю Міхасішина І. В. на суддю Cопруна В. В., інший склад колегії суддів залишився без змін.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що згідно звіту № 22-227 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу BMW 520I державний номерний знак НОМЕР_2 , розмір збитків, завданих позивачу становить 91 619 грн. Зауважує, що згідно розрахунку вартості КТЗ вказаного транспортного засобу після ДТП та розміром регламентної виплати, складеного провідним експертом відділу експертиз МТСБУ 05.08.2022, вартість ТЗ після ДТП становить 18 866,66 грн., а регламентна виплата 72 753,27 грн. Відповідачка щомісячно виплачує МТСБУ кошти, які були виплачені ОСОБА_1 , як регламентна виплата. При цьому пошкоджений автомобіль, залишкова вартість якого, згідно звіту становить 18 866,66 грн. був у відповідача. В січні цього року автомобіль продано, однак ОСОБА_1 претендує на відшкодування матеріальної шкоди в сумі 31 169,76 грн., яку він обчислив як різницю між вартістю відновлювального ремонту з урахування зносу (103 923,93 грн.) та сумою регламентної виплати МТСБУ (72 753,27 грн.). За таких обставин, вважає, що вимоги позивача про відшкодування такої суми є безпідставними, оскільки в зв`язку з відчуженням пошкодженого автомобіля, позивач не може претендувати на відшкодування відновлювального ремонту, оскільки він цих витрат не поніс. Звертає увагу, що жодних доказів про те, що автомобіль перед продажом було відремонтовано і якою була вартість цих робіт, позивачем суду не надано.

На думку представника скаржника, суд не прийняв до уваги посилання на спеціальні норми закону, які регулюють дані правовідносини, а саме положення статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та практику Верховного Суду в подібних правовідносинах.

Також вважає, що позивачами не доведено позовних вимог про стягнення моральної шкоди, оскільки надані ними виписки із медичних карт амбулаторного (стаціонарного) хворого нейрохірургічного відділення № 4892 та № 4844, видані КНП «Вінницька міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги», не могли бути взяті судом до уваги, оскільки з них не вбачається причинний зв`язок між порушенням прав позивачів і моральними стражданнями, яких нібито вони зазнали внаслідок ДТП, яка мала місце 01.05.2022.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивачів адвокат Зільберт О. Є. зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з повним з`ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, дотриманням вимог процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права.

Указує на необґрунтованість мотивів викладених в апеляційній скарзі заявника.

Зазначає, що скаржник дійшла помилкового висновку, що відшкодуванню підлягають лише витрати, які фактично поніс позивач ОСОБА_1 , оскільки згідно з ст. 22, 1192 ЦК України збитки розраховуються як витрати, які необхідні для відновлення пошкодженої речі, а не які фактично поніс ОСОБА_1 . Також вважає хибним посилання відповідачки на ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки цей Закон регулює відносини між страховиком та одержувачем страхових виплат, і не регулює відносини в сфері відшкодування збитків винуватцем ДТП власнику пошкодженого автомобіля. Зауважує, що твердження скаржника про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між скоєною дорожньо-транспортною пригодою та розладом здоров`я позивачів, є помилковим, оскільки цей зв`язок був встановлений судом на підставі належних та допустимих доказів.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що 01 травня 2022 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Мітсубіші Оутлендер, державний номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого перебувала ОСОБА_3 , та автомобілем БМВ 520І, державний номерний знак НОМЕР_2 , належний на той час ОСОБА_1 .

Згідно постанови Вінницького міського суду від 16.05.2022 року в справі № 127/8980/22 автомобілі зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками, винуватицею ДТП визнано ОСОБА_3 , яка в судовому засіданні вину визнала (а. с. 5-6).

Дефектною відомістю огляду транспортного засобу від 23.05.2022 був встановлений перелік пошкоджень отриманих автомобілем БМВ 520І, державний номерний знак НОМЕР_2 у результаті ДТП. На підставі даної дефектної відомості проведено оцінку вартості збитків та відновлювального ремонту, та видано наказ №3/7063 від 09.08.2022, згідно з яким встановлено суму страхового відшкодування в розмірі 72 753,27 грн. (а. с. 7-8).

Дані кошти «МТСБУ» були перераховані 11.08.2022 на рахунок ОСОБА_1 (а. с. 34).

Згідно звіту №22-227 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 09.06.2022 вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу пошкодженого автомобіля БМВ 520І, державний номерний знак НОМЕР_2 склала 103 923,93 грн. (а. с. 9-13).

Отже ОСОБА_1 мають бути понесені значно більші витрати на ремонт пошкодженого автомобіля, аніж отримані страхові відшкодування. На сьогоднішній день невідшкодованими залишилися 31 169,76 грн.

У результаті вищезгаданої ДТП позивачі були направлені з отриманими травмами до КНП «Вінницька міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги», де ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 02.05.2022 по 09.05.2022 з діагнозами струс головного мозку, забій колінного суглобу, та застарілий перелом передньої стінки лобної пазухи праворуч (а. с. 27-29). ОСОБА_2 також перебував на стаціонарному лікуванні з 03.05.2022 по 09.05.2022 з діагнозом струс мозку та забій нижньої частини спини та тазу (а. с. 24-26).

Позиція суду апеляційної інстанції

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно положень частини першої статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону судове рішення у повній мірі не відповідає.

За змістом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, є, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Частиною першою статті 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування.

За змістом положень статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами статей 1187, 1188 ЦК України.

За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди.

Така особа відповідно до статті 1192 ЦК України, має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, тобто завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (згідно із пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (частина перша статті 1194 ЦК України).

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому Законом про страхування відповідальності власників ТЗ порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (згідно із абзацом першим пункту 20.1 статті 20 Закону про страхування відповідальності власників ТЗ).

Відповідно до статті 28 даного Закону до шкоди, заподіяної в результаті ДТП майну потерпілого, належить, зокрема, шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди (пункт 30.1 статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди (пункт 30.2 статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватися не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду.

З таких же висновків виходив Верховний Суд у постановах від 19 вересня2018 року у справі № 643/4161/15 (провадження № 61-13692св18), від 31 березня 2021 року у справі № 127/19300/17 (провадження № 61-15592св19).

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (частини перша-друга статті 367 ЦПК України).

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Аналізуючи наявні у справі докази, апеляційний суд врахував також умови реалізації принципу змагальності сторін у цивільному процесі, необхідність додержання принципу справедливості судового розгляду, наголосивши, що суд лише оцінює надані сторонам докази, але сам їх не збирає.

В обґрунтування своїх доводів ОСОБА_1 подав звіт №22-227 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 09.06.2022 (а.с. 9-23), відповідач ОСОБА_3 надала суду розрахунок вартості КТЗ марки BMW 5201 з номерним знаком НОМЕР_3 після ДТП та розміру регламентної виплати (а.с. 62-63).

З наданих сторонами доказів встановлено, що ринкова вартість автомобіля БМВ 520І, державний номерний знак НОМЕР_2 , до ДТП склала 91 619,93 грн.; вартість після ДТП 18 866,66 грн.; різниця вартості КТЗ до та після ДТП 72 753,27 грн.; вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу пошкодженого автомобіля БМВ 520І, державний номерний знак НОМЕР_2 , склала 103 923,93 грн.; вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу БМВ 520І, державний номерний знак НОМЕР_2 , становить 91 619,93 грн.

Враховуючи, що витрати на відновлювальний ремонт автомобіля позивача перевищують його вартість на момент ДТП, його ремонт є економічно необґрунтованим, тому з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 підлягає стягненню різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, за мінусом сплаченого страхового відшкодування.

Проте судом було встановлено, що на підставі дефектної відомості проведено оцінку вартості збитків та відновлювального ремонту, та видано наказ №3/7063 від 09.08.2022, згідно якого встановлено суму страхового відшкодування в розмірі 72 753.27 грн. (різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП). Дані кошти були перераховані на рахунок ОСОБА_1 11.08.2022 року.

На зазначене суд першої інстанції увагу не звернув, не застосував норми, встановлені ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому помилково прийшов до висновку щодо стягнення з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 матеріальної шкоди в сумі 31 169,76 грн. (103 923,93 грн.-72 753,27 грн.= 31 170,66 грн.).

Разом з тим, згідно наданих сторонами доказів, вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу БМВ 520І, державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження становить 91 619,93 грн.

Позивач ОСОБА_1 просить відшкодувати матеріальну шкоду заподіяну унаслідок дорожньо-транспортної пригоди з урахуванням страхової виплати, посилаючись на положення ст. 22, 1167, 1192 ЦК України.

Згідно встановлених обставин у справі, розмір такої шкоди становить 18 866,66 грн. (вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу БМВ 520І в розмірі 91 619,93 грн. - суму страхового відшкодування в розмірі 72 753.27 грн.) та дорівнює вартості т/з після ДТП.

Проте позовні вимоги ОСОБА_5 в ці частині не підлягають задоволенню, оскільки вимоги щодо стягнення вартості транспортного засобу і одночасне залишення у власності позивача цього автомобіля не можна визнати обґрунтованими.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивачів моральної шкоди, заподіяної унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, апеляційний суд вважає, що в ці частині вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з роз`ясненнями, наданими у пунктах 5, 9 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та стягуючи з позивача на їх користь моральну шкоду у розмірі по 10 000,00 грн, районний суд вірно врахував характер і тривалість страждань позивачів й істотні зміни способу їх життя, характер та тривалість лікування травм, спричинених позивачам внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також негативні наслідки, в тому числі, пов`язані із отриманими позивачами в результаті ДТП тілесними ушкодженнями (а.с. 24-29), які є суттєвими, принесли біль останнім, змушували позивачів витрачати свій час на відновлення на реабілітацію, що шкода позивачам завдана позивачем внаслідок необережних дій відповідача, що у позасудовому порядку будь-якого відшкодування позивачі не отримали та вимушені були тривалий час чекати на відновлення своїх прав.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками районного суду.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що з наданих виписок із медичних карт амбулаторного (стаціонарного) хворого нейрохірургічного відділення № 4892 та № 4844, що видані КНП «Вінницька міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги», не вбачається причинний зв`язок між порушенням прав позивачів і моральними стражданнями, яких нібито вони зазнали внаслідок ДТП, яка мала місце 01.05.2022.

Так, зі змісту виписок із медичних карт амбулаторного (стаціонарного) хворого нейрохірургічного відділення № 4892 ОСОБА_2 та № 4844 ОСОБА_1 встановлено, що ОСОБА_2 надійшов у стаціонар КНП «Вінницька міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» 03.05.2022, а ОСОБА_1 02.05.2022, за анамнезом хворі отримали травми в побуті в результаті ДТП 01.05.2022 по Гніванському шосе, що відповідає обставинам, встановленим у даній справі.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, рішення суду в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.

В частині задоволення вимог про відшкодування маральної шкоди слід залишити без змін.

Щодо судових витрат

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Позивачі не заявили вимогу про відшкодування судових витрат. Відповідач у справи не заявляла до відшкодування судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Жикевич Вікторія Петрівна, задовольнити частково.

Рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 06 липня 2023 року в частині стягнення матеріальної шкоди скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні вимог про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди заподіяної унаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Ю. Б. Войтко

Судді: І. М. Стадник

В. В. Сопрун