Справа № 700/494/23
Провадження № 2/690/122/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

20 вересня 2023 року м. Ватутіне

Ватутінський міський суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Линдюка В.С.,

секретар судового засідання Руденко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ватутінського міського суду Черкаської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з цивільним позовом за змістом якого просить визнати за нею право власності на земельну ділянку кадастровим номером :01:000:0069, що належала ОСОБА_3 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 24.06.2004 року, серії ЧР № 125018.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який розташовано на спірній земельній ділянці з кадастровим номером :01:000:0069, що належала ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та спадкоємцем якої є ОСОБА_2 . Позивач посилаючись на норми ст.ст. 188, 377, 380 Цивільного кодексу України ст.ст. 79-1, 120, 125, 126 Земельного кодексу України, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо єдиної правової долі земельної ділянки та розміщеного на ній об`єкта нерухомості», а також висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 22.06.2021 року в справі № 200/606/18, та висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 04.12.2018 року № 910/18560/16, від 19.05.2020 року в справі № 127/10011/18, від 20.01.2021 року в справі № 318/1274/18, вважає, що спірна земельна ділянка має належати їй як власнику житлового будинку, який на ній розташовано.

Ухвалою від 05.06.2023 року вказану справу прийнято до провадження, відкрито провадження в ній та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, а також роз`яснено сторонам їх права, передбачені ст.ст. 178-180, 191, 193, 199 ЦПК України.

Відповідач 14.06.2023 року отримав ухвалу про відкриття провадження в справі та примірник позовної заяви з додатками, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 251, однак відзиву на позовну заяву до суду не надав.

Позивач у підготовче судове засідання не з`явилась, відповідно до змісту заяви від 20.06.2023 року підтримує заявлені позовні вимоги та просить їх задоволити, а також просить здійснювати судовий розгляд справи за її відсутності на підставі наявних матеріалів, та не заперечує проти ухвалення заочного рішення в справі. Інших клопотань від імені позивача, в тому числі про заміну відповідача належним, до суду не надходило.

Ухвалою від 04.08.2023 року підготовче провадження в справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач у судові засідання не з`являлась, клопотань від її імені до суду не надходило.

Відповідач, будучи завчасно та належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи в судові засідання 28.08.2023 року та 20.09.2023 року не з`явився, поважність причин неявки не повідомив, клопотань від його імені щодо відкладення розгляду справи до суду не надходило.

На підставі ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою учасників справи у засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

З огляду на вказане, судом 20.09.2023 року постановлено ухвалу про проведення розгляду даної справи у заочному порядку.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України наявні підстави для вирішення судом справи за наявними матеріалами.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 223 ЦПК України та наявності підстав, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно положень ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення обов`язком суду, крім іншого, є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 з 03.09.2022 року є власником житлового будинку загальною площею 53 кв.м. та господарських споруд (гаражу, 2 сараї, літня кухня, 2 погріби, огорожі, воріт та криниці) за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.09.2022 року № 308888848. Право власності на вказане майно ОСОБА_1 набула в порядку спадкування за заповітом після смерті свого батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить копія свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видане 03.09.2022 року державним нотаріусом Другої білоцерківської державної нотаріальної контори Юрченко І.О., який зареєстровано в реєстрі за № 2-890.

Відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку від 24.06.2004 року серії ЧР № 125018 ОСОБА_3 є власником земельних ділянок, загальною площею 1,3466 га, яка розташована в с. Дашуківка Лисянського району Черкаської області, цільове призначення яких ведення особистого селянського господарства. Згідно зворотної сторони даного державного акту вказано план та опис меж цих земельних ділянок та їх кадастрові номери, а саме: ділянка № НОМЕР_1 з кадастровим номером :01:000:0068 площею 0,3745 га, ділянка № НОМЕР_2 площею 0,9721 га з кадастровим номером :01:000:0069. Водночас чітких адрес місцезнаходження цих земельних ділянок не вказано.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого повторно 06.04.2023 року Лисянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Звенигородському районні Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в с. Дашуківка Звенигородського району Черкаської області ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до змісту копії довідки Дашуківського старостинського округу виконавчого комітету Лисянської селищної ради від 22.05.2023 року № 79 разом з ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 , на день її смерті без реєстрації проживав ОСОБА_2 , який там проживає і на даний час.

Встановленим судом фактам відповідають правовідносини, які регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України (далі ЦК України, Земельним кодексом України (далі ЗК України).

Положеннями ст. 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Згідно змісту ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок, іншу будівлю або споруду), право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, одночасно переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України.

Приписами ч. 1 ст. 120 ЗК України передбачено, що в разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення.

Відповідно до змісту ч. 7 ст. 120 ЗК України, крім іншого, вимоги ч. 1 ст. 120 ЗК України не поширюються на випадки переходу права власності на земельну ділянку, на якій розміщений об`єкт нерухомого майна (жилий будинок, інша будівля або споруда), у разі якщо земельна ділянка не перебувала у власності в попереднього власника об`єкта нерухомого майна (жилого будинку (крім багатоквартирного), іншої будівлі або споруди).

При цьому, надані позивачем документи не підтверджують наявність в спадкодавця ОСОБА_4 права власності чи користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , на якій розміщено належні йому за життя житловий будинок з господарськими спорудами, тож відсутні передумови для застосування до спірних правовідносин ч. 1 ст. 120 ЗК України.

Положеннями ч. 3 ст. 1225 ЦК України передбачено, що до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, об`єкта незавершеного будівництва, щодо якого зареєстровано право власності/спеціальне майнове право, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Водночас позивачем не надано до суду жодних доказів, які б свідчили, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:000:0069 знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та могли беззаперечно встановити даний факт, тобто, що саме на ній розташований житловий будинок з надвірними господарськими спорудами, власником яких є ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Однак, як встановлено судом, відомості про земельні ділянки з кадастровими номерами :01:000:0068, :01:000:0069 відсутні як в публічній кадастровій карті, яка є загальнодоступною за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_4 так і у відкритих даних земельного кадастру України, що доступний за посиланням: https://kadastr.live.

Крім того, суд вважає, що позивачем не надано жодних доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_2 є належним відповідачем у даній справі.

Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні такого майна, або вимоги кредиторів. На підставі отриманої першої заяви нотаріус заводить спадкову справу, яка підлягає державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Положеннями ч.ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Водночас позивачем не надано суду доказів ні того, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 відкрито спадкову справу, ні того, що ОСОБА_2 перебуває в родинних відносинах з померлою ОСОБА_3 та є її спадкоємцем за законом чи за заповітом.

При цьому, факт постійного проживання ОСОБА_2 з померлою ОСОБА_3 на день її смерті за адресою: АДРЕСА_1 , без реєстрації свого місця проживання, та подальше його проживання за цією ж адресою, не є свідченням у безспірному порядку того, що він є її спадкоємцем та прийняв спадщину.

Крім того, претендування ОСОБА_2 на спадщину ОСОБА_3 , як зазначено в позовній заяві, ще не зумовлює виникнення у нього прав та обов`язків щодо належного померлій спадкового майна, зокрема земельних ділянок з кадастровими номерами :01:000:0068, :01:000:0069.

Тож у разі відсутності в померлої ОСОБА_3 спадкоємців, які б прийняти спадщину, в спосіб та порядку, передбаченими ЦК України, можуть виникнути підстави для визнання спадщини відумерлою відповідно до вимог ст. 1277 ЦК України.

За вказаних обставин очевидним є те, що оскільки ОСОБА_2 не є власником земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0069, а лише, в розумінні позивача, може претендувати на отримання її у власність шляхом спадкування після смерті ОСОБА_3 , він не може вважатися належним відповідачем за пред`явленими позовними вимогами, що є підставою для відмови у їх задоволенні.

Вказане узгоджується з висновками Верховним Судом, викладеними в постанові від 30.01.2020 року в справі № 761/30025/16-ц, які зроблено з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові 17.04.2018 року в справі № 523/9076/16-ц.

Також посилання позивача на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 22.06.2021 року в справі № 200/606/18, та висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 04.12.2018 року № 910/18560/16, від 19.05.2020 року в справі № 127/10011/18, від 20.01.2021 року в справі № 318/1274/18, як підставу для задоволення її позовних вимог є безпідставним, оскільки суд вважає їх не релевантними до спірних взаємовідносин.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 13, 76-81, 89, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280-284, 288, 289, 354-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Копію заочного рішення надіслати учасникам справи.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Ватутінським міським судом Черкаської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його складення.

Заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення у загальному порядку апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повний текст рішення суду складено 28.09.2023 року.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право; на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду; на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_4 , виданий 21.07.1995 року міським відділом № 1 Білоцерківського МУ ГУВМС України в Київській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_3 , адреса місця фактичного проживання: АДРЕСА_1 , інші відомості суду не відомі.

Суддя Линдюк В.С.