Справа № 361/8460/23
Провадження № 2-з/361/133/23
У Х В А Л А

02 жовтня 2023 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі головуючого судді Писанець Н.В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Щиголя Володимира Валерійовича про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

29 вересня 2023 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Щиголь Володимир Валерійович звернувся із заявою про забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії пункту 2.1 мирової угоди, затвердженою ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 21.01.2021 року у справі №361/6804/20, а саме щодо проживання сина, ОСОБА_2 з матір`ю, ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування поданої заяви вказує, наступне: пунктом 2.1 мирової угоди визначено, що діти проживають з матір`ю, в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . На теперішній час, молодший син колишнього подружжя, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не бажає проживати разом з матір`ю, ОСОБА_3 , за визначеним угодою місцем проживання, оскільки дитина, на думку заявника, виявляє бажання проживати зі своїм батьком, проявляє страх залишатися без присутності батька.

Дослідивши заяву, подані в її обгрунтування матеріали, суддя вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 3 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У ч. 1 ст. 151 ЦПК України зазначено, що заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Відповідно до абз. 1 ч. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Законом чітко визначено, що забезпечення позову можливе лише в разі достатньо обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Отже, на підставі викладеного, суд приходить до переконання, що відсутні підстави для обґрунтованого сумніву, що в разі ухвалення судового рішення буде неможливим або в подальшому ускладнить його виконання.

В свою чергу, відповідно до п. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Статтею 151 ЦПК України не передбачено можливості вжиття заходів забезпечення позову після завершення розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦПК України, судовий розгляд справи закінчується ухваленням рішення суду, а у випадку передбаченому статтею ч.4 ст. 207 цього Кодексу - укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду.

Як вбачається із поданої заяви, 21 січня 2022 року Броварським міськрайонним судом Київської області по справі № 361/6804/20, провадження №2/361/1232/21, було винесено ухвалу, якою було затверджено мирову угоду.

Отже, дослідивши заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що заява адвоката Щиголя Володимира Валерійовича про забезпечення позову не підлягає задоволенню, оскільки була подана на стадії його виконання, де встановлено інший порядок щодо вжиття заходів виконання рішення.

Керуючись ст.ст.149-153 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Щиголя Володимира Валерійовича про забезпечення позову, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Писанець Н.В.