Постанова

Іменем України

Єдиний унікальний номер справи 369/4449/20
Номер апеляційного провадження 22-ц/824/13624/2023
Головуючий у суді першої інстанції Л. М. Ковальчук
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач
27 вересня 2023 року місто Київ

Номер справи 369/4449/20

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Поливач Л. Д. (суддя - доповідач),

суддів Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І.

секретар судового засідання Пасічник К.В.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Орлова Володимира Валерійовича на ухвалу Києво - Святошинського районного суду Київської області від 22 червня 2023 року, постановлену у складі судді Ковальчук Л. М., в приміщенні Києво - Святошинського районного суду Київської області,

у с т а н о в и в :

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив визнати недійсним договір позики, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 24 жовтня 2019 року, визнати недійсним договір іпотеки нерухомого майна від 25 жовтня 2019 року, укладений у забезпечення виконання договору позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Недоступом Д. В.

Ухвалою Києво - Святошинського районного суду Київської області від 18.12.2020 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у підготовче судове засідання.

У листопаді 2020 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подав до суду заяву, в якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 та заборонити її відчуження, накласти арешт на земельну ділянку за кадастровим номером :02:004:5017, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та заборонити її відчуження.

Ухвалою Києво - Святошинського районного суду Київської області від 26 березня 2021 року заяву про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_3 .

Ухвалою Києво - Святошинського районного суду Київської області від 26 березня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні, встановлено загальний порядок дослідження доказів у справі.

Ухвалою Києво - Святошинського районного суду Київської області від 22 червня 2023 року позом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору позики та іпотеки залишено без розгляду. Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Києво - Святошинського районного суду Київської області від 26.03.2021.

Не погоджуючись з ухвалою суду про залишення позову без розгляду представник ОСОБА_1 - адвокат Орлов В. В. подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить її скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування зазначив, що суд безпідставно залишив поданий ОСОБА_1 позов без розгляду, посилаючись на вимоги ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України. Апелянт вказав, що суд першої інстанції не мав законних підстав залишати без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , застосувавши при цьому п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, оскільки факт повторної неявки позивача в судове засідання, належним чином повідомленого про час та місце судового розгляду, не мав місця. В матеріалах справи відсутні відомості щодо належного повідомлення позивача про розгляд справи 22.06.2023.

Також апелянт звернув увагу на те, що з матеріалів справи не вбачається, що судом визнана неявка позивача в судове засідання 24.05.2023 без поважних причин.

Зокрема вказав на те, що позивач, маючи на утриманні двох малолітніх дітей, для забезпечення їх безпеки звертався до суду із клопотаннями про відкладення розгляду справи через військовий стан в Україні, які були задоволені судом та визнані вказані позивачем причини неявки поважними. А тому у суду були відсутні підстави для залишення позову без розгляду.

Апелянт зауважив, що суд першої інстанції не мав законних підстав залишати без розгляду позовну заяву, застосувавши при цьому п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, оскільки факт повторної неявки позивача чи його представника в судове засідання, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду, не мав місця.

Своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Орлов В. В. у судовому засіданні суду апеляційної підтримав подану апеляційну скаргу з викладених підстав та просив її задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Свірік О. В. заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи викладені в ній доводи безпідставними. Ухвалу суду просив залишити без змін як законну та обґрунтовану.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

У відповідності до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Із матеріалів справи вбачається, що ухвалою Києво - Святошинського районного суду Київської області від 18.12.2020 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у підготовче судове засідання.

Ухвалою Києво - Святошинського районного суду Київської області від 26 березня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні, встановлено загальний порядок дослідження доказів у справі.

Із матеріалів справи вбачається, що 15.03.2023 справу було знято з розгляду у зв`язку із перебування судді на лікарняному. Визначено наступну дату судового засідання 24.05.2023, про що повідомлено сторін шляхом направлення на їх поштові адреси судових повісток - повідомлень про час, дату та місце розгляду справи. Представникам сторін судом не було направлено судових повісток - повідомлень про час, дату та місце розгляду справи.

23 травня 2023 року на адресу суду надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Орлова В. В. про відкладення 24.05.2023 розгляду справи у зв`язку із продовженням дії воєнного стану в України та ураховуючи наявність у позивача на утриманні малолітніх дітей, для забезпечення безпеки яких необхідна постійна присутність батьків. Також у клопотанні зазначено, що позивач не погоджується слухати справу у його відсутність. Вважає рекомендації Ради суддів України більш ніж доречними, оскільки дана справа не містить ознак такої, що потребує невідкладного розгляду.

Як вбачається конверт із поштовим відправленням (судовою повісткою - повідомленням про час, дату та місце розгляду справи), адресований позивачу ОСОБА_1 , повернувся на адресу суду без вручення адресату із відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.132, т. ІІ).

24.05.2023 розгляд справи було відкладено на 22.06.2023 для повторного повідомлення позивача.

22.06.2022 сторони та їх представники в судове засідання не з`явились, справу було розглянуто судом за відсутності сторін та їх представників.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 22 червня 2022 року позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Так, постановляючи ухвалу про залишення позову без розгляду суд виходив з того, позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судових засідань, про що свідчить, серед іншого, подання представником позивача клопотань про відкладення розгляду справи, повторно не з`явився в судове засідання та не надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Проте колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

За змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно зі статтею 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Частинами першою, другою статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, в тому числі з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (частина п`ята статті 223 ЦПК України).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Судом встановлено, що у судове засідання, призначене на 24.05.023 ОСОБА_1 не з`явився. Про судове засідання, призначене на 24.05.2023 позивач повідомлявся шляхом направлення йому судової повістки - повідомлення на поштову адресу, зазначену у позові. Проте поштове відправлення повернулося на адресу суду без вручення адресату із відміткою «за закінченням терміну зберігання», що у силу закону та усталеної практики Верховного Суду, не є доказом належного повідомлення учасника справи про час і місце розгляду справи.

При цьому представник позивача Орлов В. В. про призначення справи до розгляду у судове засідання на 24.05.2023 судом не повідомлявся. Як він пояснив суду, про дату та час розгляду справи йому стало відомо із вебсайту Судова влада.

У зв`язку із неявкою позивача у судове засідання 24.05.2023 розгляд справи було відкладено та визначено судом наступну дату судового засідання 22.06.2023.

22.06.2023 позивач та його представник у судове засідання суду першої інстанції не прибули.

Про судове засідання, призначене на 22.06.2023 позивач повідомлявся шляхом направлення йому судової повістки - повідомлення на поштову адресу, зазначену у позові. Будь - яких доказів про вручення ОСОБА_1 вказаного поштового відправлення матеріали справи не містять. У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження направлення представнику позивача судової повістки про виклик у судове засідання на 22.06.2023.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача пояснив, що про час, дату та місце розгляду справи саме 22.06.2023 року він також дізнавався з вебсайту Судова влада. Жодних повідомлень про час, дату та місце розгляду справи з суду ні позивач, ні його представник не отримували.

Таким чином у суду були відсутні підстави вважати, що позивач був належним чином повідомлений судом про час, дату та місце розгляду справи як 24.05.2023 так і 22.06.2023.

Розгляд справи за відсутності учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 6 Конвенції та безумовною підставою для скасування судового рішення. Це позбавило позивача права мати реальну можливість представляти свої інтереси як учасника справи в умовах, які передбачені процесуальним законодавством, зокрема в умовах відкритого та публічного судового розгляду, та належним чином користуватися передбаченими статтею 43 ЦПК України процесуальними правами.

Так дійсно, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Але, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Так застосування правових наслідків, передбачених ст.ст. 223, 257 ЦПК України, залежить від таких обставин: належне, відповідно до встановленого процесуальними нормами порядку, повідомлення особи, яка не з`явилась в судове засідання, про час і місце розгляду справи, поважність причини неявки, наявність заяви від позивача про розгляд справи за його відсутності.

Із матеріалів справи вбачається, що 24.05.2023 та 22.06.2023 розгляд справи не відбувся у зв`язку із відсутністю позивача, разом з тим у матеріалах справи відсутні відомості про належне повідомлення судом позивача на його представника про розгляд справи відповідно до встановленого процесуальними нормами порядку.

Висновки суду щодо належного повідомлення судом сторони позивача про розгляд справи є помилковими, з огляду на ту обставину, що матеріали справи не містять доказів вручення позивачу та його представнику судових повісток - повідомлень про час, дату та місце розгляду справи. За таких обставин, відсутні підстави вважати неявку позивача двічі поспіль без поважних причин.

Отже, враховуючи те, що справа тривалий час перебувала на розгляді в суді (з 2020 року), позивач та його представник зацікавлені у розгляді даної справи по суті спора, вони брали участь у судових засіданнях, при цьому встановленим є і те, що представник позивача цікавився рухом справи, проте належним чином позивач та його представник не були повідомлені судом про призначення справи до розгляду на 24.05.2023 та 22.06.2023, тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про залишення позову без розгляду на підставі п.3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Також суд апеляційної інстанції бере до уваги і те, що подача клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції є правом учасника справи, а не його обов`язком. Зазначаючи в оскаржуваній ухвалі про неподання позивачем клопотання про розгляд справи у режимі відеоконференції суд не врахував чи наявна у позивача така можливість. Крім того, така обставина не звільняла суд від обов`язку належним чином повідомити позивача або його представника про час, дату та місце розгляду справи, що не було виконано судом.

З огляду на встановлені судом апеляційної інстанції обставин справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо повторності неявки позивача та його представника у судове засідання, належним чином повідомлених судом про час та місце судового засідання, а тому висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для залишення позовної заяви без розгляду колегія суддів вважає необґрунтованим.

Зазначені порушення судом першої інстанції норм процесуального права є підставою для скасування ухвали суду і направлення справи до суду першої інстанції відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 6 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 379, 381-384, 386, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Орлова Володимира Валерійовича, задовольнити.

Ухвалу Києво - Святошинського районного суду Київської області від 22 червня 2023 року скасувати, справу для продовження розгляду направити до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 29 вересня 2023 року.

Судді

Л. Д. Поливач

А. М. Стрижеус

О. І. Шкоріна