Справа № 396/1803/23
Провадження № 2-н/396/60/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2023 року м. Новоукраїнка

Суддя Новоукраїнського районого суду Кіровоградської області Русіна Алла Анатоліївна, розглянувши матеріали заяви про видачу судового наказу за заявою ОСОБА_1 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

Розглянувши заяву про видачу судового наказу та додані до неї матеріали, суддя приходить до висновку про необхідність відмовити у видачі судового наказу з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо:

1) заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку; 2) заявлено вимогу про компенсацію витрат на проведення розшуку відповідача, боржника, дитини або транспортних засобів боржника; 3) заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості; 4) заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; 5) заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; 6) заявлено вимогу про повернення вартості товару неналежної якості, якщо є рішення суду, яке набрало законної сили, про встановлення факту продажу товару неналежної якості, ухвалене на користь невизначеного кола споживачів; 7) заявлено вимогу до юридичної особи або фізичної особи - підприємця про стягнення заборгованості за договором (іншим, ніж про надання житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення), укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Із заяви про видачу судового наказу та матеріалів, доданих до неї, слідує, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 26.07.2022 року.

Відповідно до ст. 106 СК України подружжя, яке не має дітей, має право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу. Якщо один із подружжя через поважну причину не може особисто подати заяву про розірвання шлюбу до органу державної реєстрації актів цивільного стану, таку заяву, нотаріально засвідчену або прирівняну до неї, від його імені може подати другий з подружжя. Орган державної реєстрації актів цивільного стану складає актовий запис про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання такої заяви, якщо вона не була відкликана. Шлюб розривається незалежно від наявності між подружжям майнового спору.

Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_1 виданого Фортечним відділом ДРАЦС у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 11.07.2023 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за актовим записом №73, розірвано. Після розірвання шлюбу позивачці ОСОБА_1 залишено шлюбне прізвище « ОСОБА_5 ».

Таким чином, шлюб між сторонами розірвано органами ДРАЦС, відповідно до ст. 106 СК України за їх заявою, як подружжя, які не мають спільних дітей.

Заявниця, просить стягувати аліменти з ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які згідно з документами, наданими суду, народжені до ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто до реєстрації шлюбу між сторонами.

До заяви на підтвердження батьківства ОСОБА_2 щодо цих дітей, заявниця додала копії свідоцтва про народження доньки ОСОБА_3 , серії НОМЕР_2 від 10.06.2009 року та народження сина ОСОБА_4 , серія НОМЕР_3 від 14.09.2011 року, з яких вбачається, що в графі батько вказаний « ОСОБА_6 », а не « ОСОБА_2 ».

Тобто, з наданих копій свідоцтв про народження дітей не можливо встановити, що ОСОБА_2 у встановленому законом порядку записаний батьком дітей.

Жодних відомостей щодо підстав внесення записів про батька у свідоцтва про народження дітей, відповідно до норм СК України, матеріали заяви не містять.

Згідно зі статтею 125, 126 та 135 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. Походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Згідно з вимогами пункту 3 частини 1 статті 165 Цивільного процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст.161 ЦПК України. Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Отже, в даному випадку заявлено вимогу про стягнення аліментів, яка пов`язана зі встановленням батьківства й така не узгоджується з вимогами, визначеними ст.161 ЦПК України, що містить перелік вимог, за якими може бути видано судовий наказ, що в свою чергу унеможливлює задоволення заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу.

Зі змісту частини 2 статті 166 Цивільного процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник в цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст.ст. 161, 165, 166, 259, 260, 261, 353-355 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 .

Заявлені вимоги можуть бути розглянуті у позовному порядку з додержанням загальних правил щодо пред`явлення позову.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя : А. А. Русіна