Провадження № 2-о/357/355/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Пустовій Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 5 в м. Біла Церква цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Третя Білоцерківська державна нотаріальна контора про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, зокрема, просила суд встановити факт належності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , правовстановлюючого документа (заповіту), складеного 22.11.2018 року, який посвідчений Балас А.А. секретарем виконавчого комітету Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області зареєстрованого в реєстрі за № 69 на ім`я ОСОБА_2 .

Заява обґрунтована тим, що при оформленні спадкових прав за заповітом після смерті матері заявниці, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме на земельну ділянку загальною площею 1.5432 га, яка розташована на території Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, оскільки існують розбіжності в написанні імені спадкодавця (заповідача): в заповіті, свідоцтві про смерть ОСОБА_2 ім`я заповідача записано « ОСОБА_3 », а згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру ім`я заповідача « ОСОБА_4 ». Вказані розбіжності позбавляють права заявника на оформлення спадщини після померлої.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду від 11.09.2023 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

02.10.2023 заявник ОСОБА_1 подала до суду заяву, в якій просить здійснювати розгляд справи за її відсутності, вимоги заяви підтримала в повному обсязі.

Заінтересована особа Третя Білоцерківська державна нотаріальна контора в судове засідання свого представника не направила, про дату, час та місце слухання справи повідомлена належним чином.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , видане Білоцерківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області ЦМУМЮ (м.Київ) (а.с. 4).

Заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є донькою ОСОБА_2 , що вбачається зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 07.11.1970 року (а.с.5).

Згідно наявного в матеріалах справи заповіту посвідченого 22 листопада 2018 року секретарем виконавчого комітету Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області Балас А.А., зареєстрованого в реєстрі за № 69, ОСОБА_2 , на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: належну земельну ділянку розміром 1.5432 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Шкарівської сільської радим Білоцерківського району Київської області, заповіла ОСОБА_1 ( а.с.3).

Відповідно до Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯА №593856 від 01.11.2006 року, земельнна ділянка загальною площею 1,5432 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Шкарівської сільської ради, належать ОСОБА_2 (а.с.8).

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу ( НОМЕР_3 ) ОСОБА_5 змінила прізвище на " ОСОБА_6 ".

З матеріалів справи вбачається, що 06.09.2023 року державним нотаріусом Третьої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Н.П.Руденко було відмовлено заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину, яка залишилася після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , оскільки допущена помилка при реєстрації заповіту у Спадковому реєстрі, який реєструвався Філією м.Києва та Київської області державного підприємства «Національні інформаційні системи», а саме ім`я заповідача: зазначено « ОСОБА_4 », а згідно інформації в заповіті, посвідченому виконавчим комітетом Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, ім`я заповідача: зазначено як « ОСОБА_3 ».

З матеріалів справи вбачається, що згідно паспортних даних дійсне прізвище, ім`я, по-батькові матері заявниці - ОСОБА_2 (а.с.7).

Саме таке прізвище, ім`я, по-батькові вказано і в інших документах, стосовно особи померлої матері заявниці - ОСОБА_2 , зокрема: в заповіті посвідченому 18.11.2018 року секретарем виконавчого комітету Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області Балас А.А., в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯА №593856 від 01.11.2006 року.

Звертаючись до суду з вказаною заявою, заявник просить встановити факт належності правовстановлючого документа померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , оскільки при реєстрації даного заповіту була допущена помилка, що наразі викликає сумніви та виникають перешкоди при нотаріальному оформленню спадкових прав.

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно з ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 Цивільного кодексу України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі - постанови Пленуму) із змінами та доповненнями від 25.05.1998, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до пп. 5.1 п. 5 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту від 22.02.2012 року № 296/5 при оформленні спадщини за заповітом нотаріус має надати правову оцінку заповіту. Перевірити його реєстрацію у спадковому реєстрі та чинність на момент смерті заповідача. Якщо наданий спадкоємцем заповіт не відповідає вимогам законодавства, нотаріус відмовляє у його прийомі.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» убачається, що при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 315 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, в порядку встановленому ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документу, який необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту.

У даному конкретному випадку, виключним способом захисту права заявника є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме те, що заповіт складений секретарем виконавчого комітету Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області Балас А.А., зареєстрований в реєстрі № 69 належить ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Встановлення даного факту ніяким чином не змінює зміст тексту, волю заповідача, а лише підтверджує факт належності особі, яка склала і підписала даний заповіт, але при реєстрації даного документу була допущена помилка в написанні імені заповідача.

Встановлення факту належності правовстановлюючого документа має юридичне значення для заявника, оскільки наявність належним чином оформленого правовстановлюючого документу на земельну ділянку дає можливість заявнику повною мірою реалізувати своє право на отримання спадщини за заповітом.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 12-13, 76-81, 141, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву задовольнити.

Встановити факт, що заповіт, складений 22.11.2018 року ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 1,5432 га, кадастровий номер :01:016:0017, посвідчений секретарем виконавчого комітету Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області Балас А.А. та зареєстрований в реєстрі за № 69, належить ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду виготовлено 02.10.2023 року.

Суддя О. Я. Ярмола