КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 753/2042/23
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/7447/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Кулікової С.В., Музичко С.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до обслуговуючого кооперативу «ОБК Східна Брама» про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 06 березня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Комаревцевої Л.В.,-

встановив:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом.

Позивач просив стягнути переплату за грудень 2022 року в сумі 1 426 грн 68 коп., за період з жовтня 2021 року по березень 2022 рік та за листопад 2022 року за опалення в розмірі 3 493 грн 91 коп., переплату з листопада 2022 року по листопад 2022 року за стовбцем «інше» в сумі 6 943 грн 93 коп., кошти в сумі 4 996 грн 95 коп. (платіж від 19 листопада 2020 року, який не було враховано), надмірно сплачені без належної правової підстави кошти за період з грудня 2019 року по жовтень 2020 року в розмірі 8 154 грн 52 коп., пеню відповідно до ч. 5 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» в розмірі 202 069 грн 01 коп, інфляційні втрати в розмірі 3 901 грн 27 коп., моральну шкоду в розмірі 2 000 грн., а всього 232 986 грн 27 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ОСОБА_1 та ОК «ОБК Східна Брама» було укладено договір № 001-97 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 04 листопада 2020 року №001-97 та підписано додаток №1 до договору (перелік послуг з управління багатоквартирним будинком) і додаток № 2.2 про вартість послуг з управління багатоквартирним будинком та додаткові угоди № 1, № 2, № 3.

24 січня 2022 року між ОСОБА_1 та ОК «ОБК Східна Брама» було підписано договір про надання послуг з опалення № 1-97 (2)/04/10/16.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 06 березня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із недоведеності позовних вимог.

Висновки суду відповідають вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що 04 листопада 2020 року між ОК «ОБК Східна Брама» та ОСОБА_1 укладено договір № 001-097 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком будинку по АДРЕСА_1 .

24 січня 2022 року між сторонами укладено договір про надання послуг з опалення №1-97(2)/04/10/16. Відповідно до договору послуги з опалення оплачуються споживачем за квитанцією на оплату житлово-комунальних послуг до 20 числа кожного місяця згідно фактичних показників лічильника ( а.с. 39-40).

Згідно із п. 3.1 додаткової угоди №1 про забезпечення в отриманні послуг на тимчасове теплопостачання до договору № 001-077 сторонами узгоджено, що у випадку наявності лічильника теплової енергії у квартирі/нежитловому приміщенні споживача нарахування оплати за спожиту теплову енергію здійснюється відповідно до даних лічильника теплової енергії та оплачується споживачем ( а.с. 37-39).

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 зазначив, що відповідач систематично виставляє до сплати послуги, які позивач не замовляв (оформлення земельної ділянки, управління будинком, електроенергії МЗК, поточного ремонту, додаткових послуг, попередньої оплати за опалення, компенсації витрат на придбання генератора, дизельного палива, нараховує надмірно за опалення). В період з 2019 року по 2020 рік ним було сплачено кошти в розмірі 8 154 грн 52 коп. без правової підстави, без укладення договору, і ці кошти підлягають поверненню. Крім того позивач вказав, що підлягає стягненню переплата в період з жовтня 2021 року по березень 2022 року та за листопад 2022 року за опалення в сумі 3 493 грн 91 коп., а також переплата в сумі 6 943 грн 93 коп. за період з листопада 2020 року по листопад 2022 року, а також кошти в сумі 4 996 грн 95 коп.

Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення

визначаються центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Частинами другою - четвертою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV передбачено, що учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV, плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, у постанові Верховного Суду від 18 травня 2020 року у справі № 176/456/17 (провадження № 61-63св18), у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 14-280цс18.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вірно оцінив наявні в справі доказів, та дійшов обґрунтованого висновку, що з доданих до заяви позивачем квитанцій та виписки, не вбачається здійснення переплати за послуги опалення в період з жовтня 2021 року по березень 2022 року та переплату в рядку «інше» в сумі 6 943 грн 93 коп., період здійснення розрахунків між сторонами за 2019 рік позивачем достатніми доказами не доведено. Позивачем не надано покази лічильника за оспорювані ним періоди, докази здійснення перевірки нарахувань тощо.

Оскільки судом першої інстанції відмовлено у задоволенні основних позовних вимог, судом також обґрунтовано залишені без задоволення позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги про помилковість висновків суду, колегія суддів оцінює критично, оскільки судом першої інстанції дано правильну оцінку наявним у справі доказам, та обґрунтовано відмовлено в позові через недоведеність позовних вимог.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 06 березня 2023 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Оскільки в силу положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, тому у відповідності до ч. 3 ст. 389 ЦПК України винесена постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 06 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 03 жовтня 2023 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.В. Кулікова

С.Г. Музичко