провадження № 22-ц/824/9637/2023 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 вересня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Мороз Н.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 10 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», ОСОБА_4 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом та просила стягнути з ОСОБА_3 матеріальну шкоду, завдану залиттям квартири у розмірі 283 845 грн. та моральну шкоду у розмірі 20 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач та її син, ОСОБА_4 , є співвласниками квартири АДРЕСА_1 . Частка позивача у праві спільної часткової власності на квартиру складає 4/5, а ОСОБА_4 належить 1/5 частки. Відповідач ОСОБА_3 є одноосібним власником вище розташованої квартири АДРЕСА_2 . 27 травня 2018 року сталося залиття квартири АДРЕСА_1 холодною водою із вище розташованої квартири АДРЕСА_3 у цьому ж будинку, яка належить на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_3 . 07 червня 2018 року комісією у складі представників виконавця послуг КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», власників квартири та їх представника за довіреністю, а також за участі 3-х мешканців сусідніх квартир АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 було складено акт про залиття квартири АДРЕСА_1 , що відбулося з вини вище розташованої квартири АДРЕСА_3 , відповідно до якого залиття відбулося внаслідок пориву гнучкої підводки холодного водопостачання до мийки в приміщенні кухні, яка встановлена власником при виконанні ремонтних робіт в кв. АДРЕСА_3 житлового будинку АДРЕСА_6 . На час залиття та на час проведення комісійного обстеження у квартирі відповідача проводились ремонтно-будівельні роботи (капітальний ремонт). Згідно акту про залиття від 07 червня 2018 року залиттям були пошкоджені наступні приміщення належної позивачу та третій особі квартири, а саме: приміщення ванни та туалету, площею 4,2 кв.м.; приміщення коридору, площею 3,5 кв.м.; приміщення гостинної кімнати, площею 19,1 кв.м.; приміщення кухні, площею 5,4 кв.м.; приміщення житлової кімнати, площею 10,0 кв.м.; приміщення коридору між кімнатами, площею 1,8 кв.м. та приміщення житлової кімнати, площею 13,3 кв.м. Позивач посилається на те, що квартира АДРЕСА_1 до залиття його відповідачем перебувала у відмінному технічному стані після проведеного капітального ремонту, так як готувалася до продажу, ремонт у квартирі виконано із високоякісних будівельних матеріалів. Переговори у досудовому порядку щодо відшкодування заподіяних позивачу збитків відбувалися за участі представника відповідача ОСОБА_7 , яка фактично визнала вину відповідача у залитті квартири, направивши поштовим повідомленням заяву про те, що їй необхідно надати доступ до залитого приміщення для встановлення розміру заподіяних матеріальних збитків та врегулювання конфлікту мирним шляхом. Після надання такого доступу експерту відповідача та усвідомлення того, що матеріальні збитки заподіяні таким залиттям складають значну грошову суму, представник відповідача стала уникати розмов про відшкодування шкоди. В липні 2018 року представник відповідача ОСОБА_7 направила заяву про те, що начебто встановлений експертом розмір матеріального збитку складає 40 888 грн. та вона готова його відшкодувати, при цьому жодного документу, який би підтверджував зміст заяви наданий не був. Виконавцем ФОП ОСОБА_8 було замовлено проведення у ДП «Спеціалізована державна експертна організація - Центральна служба Української державної будівельної експертизи» Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України експертної оцінки щодо розгляду кошторисної частини проектної документації «Виконання ремонтних робіт з усунення пошкоджень, згідно Акту про залиття квартири АДРЕСА_1 від 07 червня 2018 року в Голосіївському районі м. Києва». Згідно проведеної державною установою експертної оцінки для усунення пошкоджень, викликаних залиттям квартири вартість будівництва у поточних цінах станом на 31 липня 2018 року складає 283 845 грн. Оскільки відповідач та його представник за довіреністю відмовилася відшкодовувати заподіяні матеріальні збитки, позивач просить стягнути матеріальну шкоду з відповідача в судовому порядку. Крім того, позивач зазначає, що їй була завдана моральна шкода, пошкодженням її майна. Протягом періоду після залиття квартири вона з сином, співвласником квартири, не могли продати квартиру, вона змушена була переживати та нервувати з цього приводу бо частину коштів після продажу квартири обіцяла дати сину на отримання освіти , тоді як відповідач, знаючи про обсяги заподіяної шкоди та про її страждання бажав, щоб такі негативні наслідки для здоров`я продовжувались, він тривалий час всіляко намагається ухилитись від відшкодування заподіяної шкоди, тим самим завдаючи душевних страждань. Позивач вказує, що нервовий стрес негативно відобразився на здоров`ї її сина спричинив його розлад.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 10 лютого 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 90 442 грн. 40 коп., моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції через порушенням норм матеріального та процесуального права, неповне встановлення судом обставини, що мають значення для справи та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що судом не прийнято до уваги в якості доказу на підтвердження розміру завданих збитків надані сторонами експертну оцінку № 00-1107-08/ЕО/КД від 07 серпня 2018 року, № 57/18 від 11 липня 2018 року, оскільки суд вважав, що під час розрахунку були допущені порушення і до локального кошторису включені роботи, що суперечать результатам обстеження пошкодженого приміщення, а також наведено перелік робіт, що не відповідає переліку пошкоджень, а отже такі докази не є належними та допустимими в розумінні закону. Однак, зазначене не відповідає дійсності, оскільки експертна оцінка виготовлювалася на підставі акту про залиття від 07 червня 2018 року та експертного звіту, складеного провідним експертом з технічного обстеження будівель і споруд Бондаренком А.О. до якого додано дефектний акт (про виконання ремонтних робіт з усунення пошкоджень, згідно акту про залиття квартири АДРЕСА_1 від 07 червня 7018 року), також, невід`ємною частиною експертної оцінки є зведений кошторисний розрахунок вартості об`єкта будівництва та пояснювальна записка по виконанню ремонтних робіт з усунення пошкоджень, згідно Акту про залиття квартири АДРЕСА_1 від 07 червня 2018 року, у якій детально розкриті всі кошториси по роботам, які мають бути виконанні. В свою чергу, судом не взято до уваги та не оцінено висновок судового експерта № 11/06-2018 від 10 жовтня 2018 року. Також, позивач вказує, що нею заявлені вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 20 000 гривень. При цьому, судом задоволено моральну шкоду у сумі 10 000 грн. Однак, протягом майже п`яти років позивач не має змоги користуватися у повному обсязі своїм майном, а саме квартирою АДРЕСА_1 та вимушена орендувати квартиру для проживання, чим було завдано її шкоду, яка виразилась у емоційному стресі, душевних стражданнях, негативних емоціях, переживаннях з приводу залиття та пошкодження квартири, через що остання стала не придатна для використання без проведення ремонтно-будівельних робіт. Через залиття було порушено звичний для позивача спосіб життя, виникла необхідність докладання додаткових зусиль для його нормалізації та витрачання свого дорогоцінного часу для вирішення проблем, пов`язаних з усуненням наслідків залиття. Враховуючи зазначене, суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи з питання щодо відшкодування моральної шкоди.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 вказує про те, що апеляційна скарга позивача є безпідставною та необґрунтованою, а тому необхідно відмовити в її задоволені у повному обсязі. У позовній заяві та у самій апеляційній скарзі, позивач дублює, що на «час залиття та на час проведення комісійного обстеження у квартирі позивача проводились ремонтно-будівельні роботи (капітальний ремонт)». Одночасно позивач зазначає, про те, що квартира до залиття «перебувала у відмінному технічному стані, після проведеного капітального ремонту, так як, готувалася до продажу, ремонт у квартирі виконано». Суду не надано жодних договорів, які були укладені із позивачем та майбутніми покупцями, чи якихось інших договорів, що б могло підтвердити викладене у апеляційній скарзі. Також, позивач вказує, що «позивачка вимушена орендувати квартиру», але знову ж таки викладене не підтверджується юридично, відсутні договори про оренду. Відповідач вказує, що коли він дізнався про залиття, то мав намір відшкодувати завдану шкоду, але в межах пошкоджень. Тому ним було замовлено оцінку про визначення розміру матеріальних збитків у наданому звіті № 57/18 від 11 липня 2018 року, що складало: 40 888 грн. Вказаний звіт значно спростовує заявлений звіт позивача. При цьому, при дослідженні висновку експерта 11/06-2018 від 10 жовтня 2018 року виявилось, що експерт Бондаренко А.О. , є президентом УБК «Укрархбудінвест», де позивач перебуває у трудових стосунках. При ознайомленні із усіма доданими до експертної оцінки № 00-1107- 08/ЕО/КД від 07 серпня 2018 року документами, вбачаються значні порушення, недоліки та необ`єктивність, що не є висновком експерта у розумінні ст.106 ЦПК України, оскільки у висновку відсутнє посилання на те, що цей висновок підготовлено для подання до суду, а також, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Наведене не відповідає вимогам ч. 5 ст. 106 ЦПК України. Відповідач вважає, що такі висновки експертів, які надала позивач не можуть бути прийняті судом до уваги і бути належними доказами. Тому, для того, щоб бути певним у правильності визначення матеріального збитку просив суд призначити судову будівельно-технічну експертизу у державному закладі КНДІСЕ. Крім того, відповідач зазначає, що намагався увесь час вирішити питання у позасудовому порядку. Проаналізувавши усі наявні у матеріалах справи висновки експертів, суд першої інстанції виніс обґрунтоване рішення. У тексті висновку КНДІСЕ указані усі конкретні стандарти за якими експертом визначалася вартість матеріальних збитків.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , є співвласниками квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 01.02.2011 року, посвідченого державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори № 9 (запис у реєстрі під №8-162), договору дарування укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 від 19.06.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шпитовською С.В. (запис у реєстрі під №1620), Витягів про державну реєстрацію прав за №34644816 та №29734536 від 26.06.2012 року та від 20.04.2011 року, свідоцтва про право власності на житло від 14.02.1994 р. виданого Відділом приватизації Залізничної районної державної адміністрації м. Києва (копії правовстановлюючих документів додаються).

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, позивачу на праві спільної часткової власності належить 4/5 частини кв. АДРЕСА_1 , а ОСОБА_4 належить 1/5 частка.

Відповідач ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_2 і такі обставини не оспорювались.

27 травня 2018 року сталося залиття квартири АДРЕСА_1 холодною водою із вище розташованої квартири АДРЕСА_3 у цьому ж будинку, яка належить на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_3 .

07 червня 2018 року комісією у складі представників виконавця послуг Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», власників квартири та їх представника за довіреністю, а також за участі мешканців квартир АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 було складено акт про залиття квартири АДРЕСА_1 .

Як вбачається зі змісту акту комісією встановлено, що залиття відбулося внаслідок пориву гнучкої підводки холодного водопостачання до мийки в приміщенні кухні, яка встановлена власником при виконанні ремонтних робіт в кв. АДРЕСА_2 .

На час залиття та на час проведення комісійного обстеження у квартирі відповідача проводились ремонтно-будівельні роботи (капітальний ремонт).

Згідно акту про залиття від 07 червня 2018 року залиттям були пошкоджені наступні приміщення: приміщення ванни та туалету, площею 4,2 кв.м.; приміщення коридору, площею 3,5 кв.м.; приміщення гостьової кімнати, площею 19,1 кв.м.; приміщення кухні, площею 5,4 кв.м.; приміщення житлової кімнати, площею 10,0 кв.м.; приміщення коридору між кімнатами, площею 1,8 кв.м. та приміщення житлової кімнати, площею 13,3 кв.м.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що в ході судового розгляду підтверджено належними, допустимими та достатніми доказами факт залиття квартири, співвласником якої є позивач, що таке залиття сталось з вини відповідача і такі обставини не спростовані, а також визначено розмір завданих збитків в ході проведеної повторної судової експертизи, що становить в загальному розмірі 113 053 гривні.

Однак, оскільки позивач є власником 4/5 частини квартири, а отже має право на відшкодування завданих їй збитків відповідно до розміру своєї частки у спільній частковій власності.

Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Частинами першою-третьою статті 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода), збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди - один із способів захисту цивільних прав та інтересів, передбачених статтею 16 ЦК України.

За змістом частин першої-другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, а позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду України від 03 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14 та Верховного Суду від 11 грудня 2018 року у справі № 759/4781/16-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 203/2378/14-ц та від 28 серпня 2019 року у справі № 638/20603/16.

З огляду на викладене та з врахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

За змістом ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Статтею 80 ЦПК України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Одним із елементів доказування у спорах даної категорії є доведення позивачем свого права на звернення до суду з позовом про відшкодування збитків, а саме належність йому майна, що було пошкоджено, та наявність збитків і їх розмір, а також наявність причинного зв`язку між винними діями відповідача та завданою шкодою.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 вказувала про те, що 27 травня 2018 року сталося залиття належної їй на праві власності квартири АДРЕСА_1 холодною водою із вище розташованої квартири АДРЕСА_3 у цьому ж будинку, яка належить на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_3 .

07 червня 2018 року комісією у складі представників виконавця послуг КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», власників квартири та їх представника за довіреністю, а також за участі 3-х мешканців сусідніх квартир АДРЕСА_7 було складено акт про залиття квартири АДРЕСА_1 , що відбулося з вини вище розташованої квартири АДРЕСА_3 , відповідно до якого залиття відбулося внаслідок пориву гнучкої підводки холодного водопостачання до мийки в приміщенні кухні, яка встановлена власником при виконанні ремонтних робіт в кв. АДРЕСА_2 .

Отже, наявними у матеріалах справи доказами доведено факт залиття квартири позивача та що таке залиття сталось з вини відповідача і такі обставини відповідачем не спростовані.

На підтвердження розміру матеріальної шкоди, заданої внаслідок залиття квартири, позивач надала експертну оцінку № 00-1107-08/ЕО/КД від 07 серпня 2018 року

Згідно проведеної державною установою експертної оцінки для усунення пошкоджень, викликаних залиттям квартири вартість будівництва у поточних цінах станом на 31 липня 2018 року складає 283 845 гривень.

Крім того, під час розгляду справи позивач надала суду висновок експерта №11/06-2018 від 10 жовтня 2018 року відповідно до якого розмір майнової шкоди внаслідок залиття квартири позивача складає 311 696 грн.

Заперечуючи проти розміру матеріальної шкоди, зазначеної позивачем, та на спростування зазначеної суми відповідач надав суду звіт № 57/18 від 11 липня 2018 року, відповідно до якого розмір матеріальних збитків, заподіяний оздобленню квартири внаслідок залиття складає 40 888 грн.

В ході розгляду справи представник відповідача заявив клопотання про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи, в обґрунтування якого посилається на необхідність з`ясування обставин, що мають суттєве значення для даної справи, а саме визначення дійсної вартості завданої шкоди, оскільки відповідач має сумніви щодо наданого позивачем звіту, складеного експертом Бондаренком А.О. та вважає, що вартість ремонтних робіт з усунення пошкоджень з складенням дефектного акту у додатковій угоді №1 від 08 серпня 2018 року до договору №2 від 23 липня 2018 року у розмірі 283 845 гривень є завищеною.

Відповідно до ст.113 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експерту (експертам).

Як вбачається з матеріалів справи, надані позивачем та відповідачем звіти та експертні оцінки, на підтвердження дійсного розміру матеріальних збитків, завданих внаслідок залиття квартири, містять відмінні між собою суми, необхідні для відшкодування спричиненої позивачу шкоди, що викликає сумніви у правильності та обґрунтованості таких висновків.

Відтак, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав до задоволення клопотання представника відповідача щодо проведення повторної експертизи у справі.

Відповідно до висновку експертів за результатами проведеної повторної комісійної судової будівельно-технічної експертизи у справі за № 29716/19-43/29717/19-44 від 01 жовтня 2021 року розмір матеріальної шкоди, по відновленню конструктивних елементів або їх частин до належного технічного стану після залиття, в приміщеннях квартири АДРЕСА_1 , у відповідності до фактичних пошкоджень приміщень, станом на час проведення обстеження, що могли виникнути тільки в результаті залиття рідиною з вище розташованих приміщень складає 106 026 гривень, та ті що могли виникнути внаслідок залиття рідиною складає 7 027 гривень.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказаний висновок експертизи є повним, містить висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, мотиви з яких наявні у справи висновки є такими, що містять порушення, які суттєво впливають на правильність визначення розміру матеріальної шкоди, тобто, відповідає вимогами ст. 102 ЦПК України. Відтак, зазначений висновок приймається апеляційним судом в якості належного доказу розміру матеріальних збитків, завданих внаслідок залиття квартири.

Суд першої інстанції вірно взяв зазначений висновок до уваги. Однак, частково задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди, суд першої інстанції з урахуванням заперечень відповідача виходив з того, що на момент розгляду справи позивач є власником 4/5 частини квартири, а отже має право на відшкодування завданих їй збитків відповідно до розміру своєї частки у спільній частковій власності.

Такі висновки суду першої інстанції є помилковими з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач та її син, ОСОБА_4 , є співвласниками квартири АДРЕСА_1 . Частка позивача у праві спільної часткової власності на квартиру складає 4/5, а ОСОБА_4 належить 1/5 частки.

Відповідно до вимог ст. 1158 ЦК України якщо майновим інтересам іншої особи загрожує небезпека настання невигідних для неї майнових наслідків, особа має право без доручення вчинити дії, спрямовані на їх попередження, усунення або зменшення.

Особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, зобов`язана при першій нагоді повідомити її про свої дії. Якщо ці дії будуть схвалені іншою особою, надалі до відносин сторін застосовуються положення про відповідний договір.

Особа, яка вчиняє дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, зобов`язана взяти на себе всі обов`язки, пов`язані із вчиненням цих дій, зокрема обов`язки щодо вчинених правочинів.

З матеріалів справи вбачається, що син позивача, власник 1/5 частини квартири - ОСОБА_4 є третьою особою на стороні позивача у зазначеній справі.

В матеріалах справи міститься заява ОСОБА_4 зі змісту якої вбачається, що останній повністю підтримує позовні вимоги ОСОБА_1 (а.с. 200, т.1).

Отже, приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача відшкодування за спричинену матеріальну шкоду, яка відповідає частці ОСОБА_4 , суд першої інстанції проявив надмірний формалізм, не взяв до уваги, що третя особа підтримує вимоги позивача, що останні проживають в одній квартирі, а, відтак, часткове відшкодування спричиненої шкоди не дасть можливість в повному обсязі відремонтувати квартиру до стану, в якому вона була до залиття, тобто не призведе до поновлення прав навіть позивача, без врахування інтересів її сина.

Таким чином, матеріальна шкода, завдана залиттям квартири, у загальному розмірі, встановленому висновком експертизи, а саме 113 053 грн. підлягає стягненню з відповідача, як з винної особи, на користь позивача у повному обсязі.

Щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 20 000 грн., апеляційний суд виходить з наступного.

За загальним правилом, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч. 1 ст. 23 ЦК України).

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Під час визначення підстав для стягнення моральної шкоди, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для ви рішення спору.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивач обґрунтовує моральну шкоду характером та глибиною моральних страждань, тривалістю негативних наслідків, розладами здоров`я.

Виходячи з положень статі 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому, як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Внаслідок пошкодження майна, що належить позивачу на праві спільної часткової власності, з вини відповідача, особа перенесла емоційні переживання, вимушена витрачати час для врегулювання питання щодо відшкодування шкоди та відновлення пошкодженого майна, що призводить до зміни способу життя протягом тривалого часу, в зв`язку з чим позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню у розмірі 10 000 грн.

Визначаючи зазначений розмір, на відшкодування спричиненої моральної шкоди, апеляційний суд бере до уваги та вважає обґрунтованими частину заперечень відповідача, зокрема щодо відсутності у справі доказів, на підтвердження існування ряду обставин, з якими позивач пов`язує моральну шкоду.

Так, зазначаючи, що квартира до залиття «перебувала у відмінному технічному стані, після проведеного капітального ремонту, так як, готувалася до продажу, позивач не надала суду жодних доказів на підтвердження факту намірів позивача продати квартиру та на підтвердження неможливості здійснити такий продаж через залиття.

Також, позивач вказувала, що «вона вимушена орендувати квартиру», але знову ж таки викладене не підтверджується жодним наявним у справі доказом.

Отже, заявлений позивачем розмір моральної шкоди у сумі 20 000 грн. є завищеним та підлягає зменшенню до 10 000 грн.

Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що у відповідності до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та прийняття постанови по суті вимог позивача.

Відповідно до частин першої, другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За змістом частин першої, п. 1,2 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до положень частин першої, другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).

Відповідно до частин четвертої-шостої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу.

Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Відповідно до договору про надання правової допомоги від 12 жовтня 2018 року інтереси позивача в суді першої інстанції представляв адвокат Клочко С.В.

Відповідно до п. 4.1. зазначеного договору за виконання робіт, які передбачені в п. 2.1. цього договору, замовник сплачує виконавцю грошову суму згідно попередньої домовленості (а.с. 1-2, т. 3).

Відповідно до платіжного квитанції ОСОБА_1 сплатила адвокату Клочко С.В. 6 000 грн. за договором про надання правової допомоги від 12 жовтня 2018 року (а.с. 3, т. 3).

Відповідачем не надано доказів невідповідності заявленої до стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу критерію реальності адвокатських витрат, неспівмірності понесених позивачем витрат на адвокатські послуги, необхідності та підстав їх зменшення.

Оскільки позивачем підтверджено належними та допустимий доказами розмір витрат понесених нею на правову допомогу, зазначена сума підлягає стягненню з відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог (40,5%), а саме у розмірі 2 430 грн.

Також, відповідачем було понесено витрати на проведення повторної експертизи у справі у розмірі 15 072 грн., що підтверджується рахунком на оплату (а.с.73, т.3) та відповідно проведеною експертизою (а.с.84, т.3). Відтак, зазначені витрати відповідача підлягають стягненню з позивача пропорційно до відхилених позовних вимог (59,5%), а саме у розмірі 8 967 грн. 94 коп.

При подачі позовної заяви в частині задоволених позовних вимог сплаті підлягав судовий збір у розмірі 1 230 грн. 53 коп. При подачі апеляційної скарги сплаті підлягав судовий збір у розмірі 1 845 грн. 79 коп. (1230,53*150%). В загальному розмірі в суді першої інстанції та в суді апеляційної інстанції в частині задоволених позовних вимог сплаті підлягав судовий збір у розмірі 3 076 грн. 33 коп.

Оскільки апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав до часткового задоволення позову, а позивач звільнена від сплати судового збору в силу вимог закону, то з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, а саме у розмірі 3 076 грн. 33 коп. в дохід держави.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 10 лютого 2023 року скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», ОСОБА_4 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 : місце проживання: АДРЕСА_8 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 : місце проживання: АДРЕСА_9 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , матеріальну шкоду в розмірі 113 053 (сто тринадцять тисяч п`ятдесят три) гривні, моральну шкоду в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень, витрати на правничу допомогу в розмірі 2 430 (дві тисячі чотириста тридцять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 : місце проживання: АДРЕСА_8 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , в дохід держави судовий збір в розмірі 3 076 (три тисячі сімдесят шість) гривень 33 копійки.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 : місце проживання: АДРЕСА_9 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_3 : місце проживання: АДРЕСА_8 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , витрати за проведення судової експертизи в розмірі 8 967 (вісім тисяч дев`ятсот шістдесят сім) гривень 84 копійки.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 29 вересня 2023 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.