Ухвала

03 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 479/191/17

провадження № 61-13762ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Осіяна О. М. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Касьяненка Дмитра Леонідовича на постанову Миколаївського апеляційного суду від 28 серпня 2023 року у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості; за зустрічним позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання недійсним пункту кредитного договору та зобов`язання здійснити перерахунок,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості та просило стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у солідарному порядку на користь банка кредитну заборгованість у розмірі 9 683, 44 доларів США, що еквівалентно, згідно з офіційним курсом Національного Банку України (далі - НБУ), станом на час звернення до суду, сумі у розмірі 263 195 грн 90 коп.

У серпні 2017 року ОСОБА_1 , в особі представника Касьяненка Д. Л. , звернувся до суду з зустрічним позовом до АТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсним пункту кредитного договору та покладення обов`язку здійснити перерахунок та, з урахуванням уточнень позову, просив визнати: незаконними дії АТ КБ «ПриватБанк» щодо підвищення розміру відсотків за користування кредитними коштами за кредитним договором від 17 липня 2007 року в односторонньому порядку з 12% річних до 14.04% річних починаючи з 23 листопада 2008 року; зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором з урахуванням встановленої відсоткової ставки у розмірі 12% річних; недійсним п 7.1 кредитного договору від 17 липня 2007 року за № NKZWG104040061, укладеного між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 , в частині положення відносно сплати «винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0.20% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати» та зобов`язати банк здійснити перерахунок кредитної заборгованості.

Рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 06 червня 2023 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» кредитну заборгованість за договором від 17 липня 2007 року № NKZWG104040061 у розмірі 9 683,44 доларів США, яка складається з заборгованості за основною сумою кредиту (тілом кредиту), що згідно з офіційним курсом НБУ, на день ухвалення судового рішення, становить суму у розмірі 354 026 грн 56 коп. Вирішено питання розподілу судових витрат. У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсним пункту кредитного договору та зобов`язання здійснити перерахунок відмовлено.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 28 серпня 2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Касьяненка Д. Л. задоволено частково. Рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 06 червня 2023 року в частині вирішення первісних позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості залишено без змін. Рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 06 червня 2023 року в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_1 скасовано й ухвалено у цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсними пунктів кредитного договору, визнання незаконними дії банку щодо підвищення розміру відсоткової ставки за користування кредитними коштами та зобов`язання вчинити певні дії.

У вересні 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Касьяненка Д. Л. подав до Верховного Суду касаційну скаргу на зазначене судове рішення, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні вимог первісного позову відмовити, а зустрічний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Так, у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У випадку подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Разом з цим, при поданні касаційної скарги з підстав, передбачених частиною першою статті 411 цього Кодексу зазначаються обґрунтування необхідності скасування судового рішення з направленням справи на новий розгляд, а саме:

1) справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду;

2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими, якщо касаційну скаргу обґрунтовано такою підставою;

3) судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні;

4) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу;

5) справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою;

6) судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції;

8) суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

При поданні касаційної скарги з підстав, передбачених частиною третьою статті 411 цього Кодексу зазначаються обґрунтування підстав для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд та/або порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а саме:

1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу; або

2) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або

3) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або

4) суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду.

Так, заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, цитує постанови Верховного Суду, проте їх не можливо ідентифікувати, оскільки відсутні єдині унікальні номери справ та дати ухвалення цих правових висновків, отже не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює розгляд питання про відкриття касаційного провадження.

У зв`язку з наведеним, заявнику необхідно надати уточнену касаційну скаргу, з визначенням передбачених (передбаченої) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав); надати копії касаційної скарги з доданими до неї документами відповідно до кількості учасників справи.

Отже подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження.

Згідно з частиною другою статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Касьяненка Дмитра Леонідовича на постанову Миколаївського апеляційного суду від 28 серпня 2023 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків касаційної скарги строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Осіян