Справа № 638/167/21
Провадження № 2/638/558/23
02 жовтня 2023 року м. Харків
Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Рибальченко Л.М.,
за участю секретаря судового засідання Почерніної А.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини,-
ОСОБА_1 звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, в якому просить: позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частини всіх видів доходу боржника щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду з позовом та до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона з відповідачем перебувала у шлюбних відносинах. Від даних відносин у них народилась донька - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сімейне життя не склалося, сторони з 2013 року припинили проживання однією сім`єю. У зв`язку з подіями на сході України позивач у 2014 році переїхала проживати до м. Харкова, після чого жодних відомостей про місце проживання або реєстрації колишнього чоловіка вона не має. З часу припинення шлюбно-сімейних відносин відповідач не підтримує жодних відносин ані з колишньою дружиною, ані з дитиною. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не цікавиться її успіхами, навчанням, станом здоров`я. Внаслідок відсутності відповідача та його самоусунення від спілкування та турботи про доньку, дитина не має можливості отримати реєстрацію місця проживання, інші документи, закордонний паспорт, тощо. На теперішній час позивач та її донька не мають жодного уявлення про місце перебування відповідача, його фактичне місце проживання та роботи. Внаслідок відсутності відповідача позивач не має можливості забезпечити дитину нормальним відпочинком, у тому числі оздоровленням за кордоном. Враховуючи викладене, позивач звернулась до суду з вказаним позовом.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2021 року провадження по справі за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 жовтня 2023 року підготовче судове засідання закрито та призначено розгляд справи по суті.
В судове засідання позивач не з`явилась, про дату, час та місце розгляду повідомлялась. Представник позивача надала до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечувала.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце повідомлений належним чином.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутністю.
У відповідності до приписів ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, розглянувши матеріали справи, дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Луганська від 21 травня 2014 року.
Від шлюбу сторони мають дитину - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .
Відповідно до копії свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_2 позивач змінила прізвище з " ОСОБА_1 " на " ОСОБА_1 ".
За частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини.
Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18).
Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Звертаючись до суду із позовною вимогою про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 посилалась, зокрема, на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню їх доньки, не приймає участі у її житті, не забезпечує необхідного утримання дитини, не спілкується з нею.
Відповідно до частин четвертої-шостої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.
Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.
Тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна оцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради надано висновок від 28.02.2023 № 80 щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до якого Департамент служб, як представник органу опіки та піклування вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
При цьому Департамент служб у справах дітей ХМР виходив з того, що батько дитини ОСОБА_2 за відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Харківській області не значиться. Згідно з довідкою КНП "Міська поліклініка №9" Харківської міської ради, родина ОСОБА_3 декларацію про вільний вибір лікаря на дітей уклала з сімейним лікарем Писарєвою Г.В . З історії розвитку дитини відомо, що ОСОБА_7 доглядала за ОСОБА_3 під час хвороби і піклувалась станом її здоров`я. На момент взяття на облік дитини, ОСОБА_2 вписаний, як батько дитини. Також, згідно з характеристикою учениці 6-Б класу КЗ "Харківської загальноосвітньої школи № 135 ім. К.Ф. Ольшанського" Харківської міської ради ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , дитина навчалась у закладі з 5-го класу, батько, ОСОБА_2 за рік навчання дитини жодного разу не зв`язувався з класним керівником, вчителями та адміністрацією закладу, батьківські збори не відвідував.
Також, Департамент служб у справах дітей ХМР посилався на інформацію приватного ліцею "Онлайн-школа "Альтернатива" Харківської області, відповідно до якої ОСОБА_3 навчається у вказаному закладі з 03.10.2022, навчання дитини за дистанційною формою, виконання нею контрольних завдань свідчить про наявність відповідального контролю з боку дорослих.
Між тим, суд не може погодитися з вказаним висновком, оскільки в матеріалах справи відсутні належні докази винної поведінки відповідача, як батька, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, які б свідчили про його умисне ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо доньки - ОСОБА_3 , тобто підтверджували необхідність позбавлення відповідача батьківських прав згідно пункту 2 частини першої статті 164 СК України.
Як вбачається з характеристики учениці 6-Б класу ОСОБА_3 виданої КЗ "Харківської загальноосвітньої школи № 135 ім. К.Ф. Ольшанського" Харківської міської ради , яка була долучена до матеріалів справи представником позивача, та на яку посилався Департамент служб у справах дітей ХМР від 28.02.2023 № 80, до навчального закладу доньку привозить та забирає мати ОСОБА_1 . Мати цікавиться успішністю життям доньки у школі та її поведінкою. Батько, ОСОБА_2 за рік навчання доньки у 5 класі жодного разу не зв`язувався з класним керівником, вчителями та адміністрацією навчального закладу, батьківські збори не відвідував.
Однак, невідвідування протягом року навчального закладу батьком дитини не може бути належним доказом ухилення ОСОБА_2 як батька від виховання дитини, її фізичного та духовного розвитку.
Крім того, вказана характеристика підписана лише директором закладу та не підписана класним керівником ОСОБА_3 , яка повинна бути більш обізнана щодо участі батька у вихованні доньки, оскільки в більшій мірі саме до класного керівника відносить спілкування з батьками стосовно їх дітей.
Також, судом не приймається як доказ ухилення ОСОБА_2 від виконання батьківських обов`язків лист приватного ліцею "Онлайн-школа "Альтернатива" Харківської області № 04-22/53/23 від 12 січня 2023 року, оскільки у вказаному листі лише характеризується ОСОБА_3 як учень вказаного ліцею та не конкретизовано, хто саме з дорослих приділяє увагу у навчанні дитини.
Крім того, позивачем не надано жодного доказу відсутності відповідача в Україні з 2014 року. Посилання представника позивача на висновок Департамент служб у справах дітей ХМР від 28.02.2023 № 80, як доказ відсутності ОСОБА_2 в країни, не може бути прийнятим судом, оскільки ГУ ДМС України в Харківській області надає лише інформацію про зареєстроване місце проживання особи в Харківській області та м. Харків.
Згідно з частиною ч 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1,3 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частини перша, друга статті 89 ЦПК України).
Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).
В п.18 Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" №3 від 30.03.2007 роз`яснено, що «зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків, або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволення позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини(дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків».
Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду №641/2867/17-ц від 06 травня 2020 року.
Суд зазначає, що надані позивачем до суду докази не свідчать про ухилення відповідача від виховання дитини, нехтування ним батьківськими обов`язками, його винну поведінку щодо дитини.
Крім того, позивач також не довела та не надала суду документальних доказів, в чому саме полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення її батька, по відношенню до неї, батьківських прав, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків відносно дитини.
Можливість вільно перетинати дитиною кордон для відпочинку та оздоровлення, як неодноразово наголошує позивач у своїй позовній заяві не може бути підставою для позбавлення особи батьківських прав.
Таким чином, при розгляді даної справи судом не встановлено, що батько ухиляється від виконання батьківських обов`язків, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами.
З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно доньки - ОСОБА_3 .
Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, суд визначає розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 у вигляді 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
У відповідності зі ст. 191 СК України аліменти підлягають присудженню з дня подачі позову, тобто з 05 січня 2021 року.
На підставі п.1 ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частини його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05 січня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня виготовлення повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_10 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_2 ).

Третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради Харківської області (, адреса: м. Харків, вул. Чернишевського 55)

Суддя Л.М. Рибальченко