Справа № 638/4093/22
Провадження № 2/638/3239/23
02 жовтня 2023 року м. Харків
Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Агапова Р.О.,
за участі секретаря судових засідань Кріцак А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до ОСОБА_1 , третя особа: Приватне акціонерне товариство Страхова компанія Альфа страхування про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» звернулось до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_1 , третя особа: Приватне акціонерне товариство Страхова компанія Альфа страхування, про стягнення про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22.06.2020 року між ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та ОСОБА_2 (Страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 06/107-81-002652/20.
Предметом даного Договору були майнові інтереси Страхувальника, пов?язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом «Хонда», державний номерний знак « НОМЕР_1 ».
У відповідності до умов вказаного Договору страхування Позивач взяв на себе зобов?язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування.
02.11.2020 року ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Хюндай», державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 » в м. Харків на вул. Отакара Яроша, 12, допустив зіткнення з транспортним засобом «Хонда», державний номерний знак « НОМЕР_3 ».
Відповідно до постанови суду, відповідач був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Страхувальник звернулась до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування, внаслідок чого позивачем було складено страховий акт.
У зв`язку з викладеним, позивач просить стягнути з відповідача на його користь різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, у сумі 3516,19 грн.
Ухвалою суду від 03.10.2022 позовну заяву було направлено до Лозівського міськрайонного суду Харківської області за підсудністю.
Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 03.04.2023 позовну заяву було залишено без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків.
Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20.04.2023 цивільна справа була направлена до Дзержинського районного суду м. Харкова.
25.05.2023 справа надійшла до Дзержинського районного суду м. Харкова.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.05.2023, по справі визначений головуючий суддя (суддя-доповідач) - суддя Агапов Р.О.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 травня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача, у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розглянути справу без його участі, проти заочного рішення не заперечував.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки та їх поважність суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав.
Враховуючи те, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч.4 ст. 223 ЦПК України зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Суд, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 22.06.2020 року між ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та ОСОБА_2 (Страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 06/107-81-002652/20. Предметом даного Договору були майнові інтереси Страхувальника, пов?язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом «Хонда», державний номерний знак « НОМЕР_1 »..
У подальшому, 02.11.2020 року ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Хюндай», державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 » в м. Харків на вул. Отакара Яроша, 12, допустив зіткнення з транспортним засобом «Хонда», державний номерний знак « НОМЕР_3 ».
Відповідно до постанови Дзержинського районного суду міста Харкова від 02.02.2021, відповідач був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
В результаті зазначеної ДТП було пошкоджено автомобіль Хонда, днз НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_2 .
Враховуючи наявність Договору страхування, страхувальник пошкодженого автомобіля звернувся до ПАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» із заявою про настання події.
З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Хонда, днз НОМЕР_4 , було проведено його огляд, про що складено акт огляду транспортного засобу від 03.11.2020, проведено ремонтну калькуляцію, затверджено страховий акт.
Згідно зі ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до ст.993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Згідно з ч.1,2 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
На підставі ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить 3516,19 грн.
Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до положень ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.12.2021 у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) підтвердила зазначений висновок, вказавши, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника. Іншої норми, яка визначала б особливості відповідальності осіб, що застрахували свою цивільну відповідальність, у главі 82 ЦК України немає. Тому частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Також у цій постанові Велика Палата Верховного Суду відступила від правового висновку ВСУ щодо абсолютності права потерпілого в ДТП на відшкодування шкоди її заподіювачем, визначивши, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених законом випадках - МТСБУ), та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за законом не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату).
Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована, розмір завданої шкоди потерпілій був повністю відшкодований страховиком, а різницю між фактичною вартістю ремонту та страховим відшкодуванням відповідачем не було сплачено, суд вважає вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 шкоди, завданої внаслідок ДТП, у розмірі 3516,19 підлягає задоволенню.
Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, у разі задоволенні позовних, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір.
На підставі наведеного, відповідно до ст. 993, 1194 ЦК України, ст. 3, 5, 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 27 Закону України «Про страхування» та керуючись ст. 2, 12, 13, 81, 259, 264, 265 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до ОСОБА_1 , третя особа: Приватне акціонерне товариство Страхова компанія Альфа страхування про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. На рішення суду позивачем може бути подано апеляційну скаргу до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний судміста Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а відповідачем, в такий же строк з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Р.О. Агапов