Номер провадження 2/754/1952/23 Справа №754/1388/23
13 вересня 2023 року Деснянський районний суд м.Києва у складі:
головуючого судді - Буша Н.Д.,
за участю секретаря судового засідання - Зануди І.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , Відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач звернулась до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 06 лютого 2023 року відкрито провадженя у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
На обґрунтування позову посилається на те, що ОСОБА_1 є співвласницею квартири АДРЕСА_1 , іншою співвласницею квартири є ОСОБА_3 . У вказаній квартирі зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . В квартирі відповідач не проживає понад вісім років, його місце проживання позивачу не відомо. Жодних звернень щодо проживання ОСОБА_2 за місцем його реєстрації позивачу не надходило. Таким чином, позивач вважає, що відповідач забезпечений житловою площею за фактичним місцем проживання. Відповідач, будучи зареєстрованим в спірній квартирі порушує права та законні інтереси позивача та третьої особи як співвласників, які мають право на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном. В зв`язку з тим, що відповідач в спірному жилому приміщенні не проживає, його речі там не зберігаються, дій, які б свідчили про намір та бажання зберегти за ним право користування жилим приміщенням, не вчинялись. З огляну на викладене, позивач вважає, що відповідач втратив право користування спірним житловим приміщенням, добровільно залишивши жиле приміщення і не проживає в ньому понад вісім років, а тому вона вимушена була звертатись до суду з вказаним позовом.
Ухвалою суду від 26 червня 2023 року було витребовано з Державної прикордонної служби України відомості відносно того чи перетинав державний кордон України у період з 2014 року по теперішній час - громадянин Російської Федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та з КНП «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва відомості відносно того, чи перебував на медичному обліку та чи укладав декларацію з лікарем за період з 2014 року по теперішній час - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На виконання ухвали суду 10.07.2023 року від Державної прикордонної служби України на адресу суду надійшов лист, що виконати ухвалу не має можливості з причин того, що в ухвалі суду не зазначено прізвище та ім`я запитуваної особи латинськими літерами.
Також, 25.07.2023 року від КНП «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва, надійшла відповідь, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 до КНП «КДЦ» не звертався.
Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, представник позивача адвокат Петренко А.С. надала суду заяву, де просила розглянути справу у її та позивача відсутність, позов підтримують та просять суд задовольнити його, проти заочного розгляду справи не заперечували.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку.
Третя особа - ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не відомі, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином.
Від представника третьої особи - Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації Жуковської Я.В., надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності та з проханням прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства України.
Приймаючи до уваги викладене, визнавши матеріали справи достатніми для вирішення справи, а неявку учасників справи такою, що не перешкоджає розгляду заяви, суд розглядає заяву без участі сторін по справі.
Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Оскільки відповідач про розгляд справи повідомлявся судом належним чином, відзив на позовну заяву не подав та не повідомив причини його неподання, а також те, що сторона позивача не заперечує щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення.
Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав.
Згідно із ст ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до вимог ст.ст. 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Частиною 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України № 475/97-ВР від 17липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950року,Першого Протоколу та протоколів № №2.4.7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року з наступними змінами, у справах про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки, у разі їх поважності, суд може продовжити пропущений строк.
Відповідач не звертався до суду з вимогою про продовження строку на відсутність у спірній квартирі.
Вище викладені обставини свідчать про те, що відповідач не проживає у квартирі за місцем реєстрації без поважних причин тривалий час.
Суду не надані докази, які б свідчили про те, що відповідач не проживає в спірній квартирі понад один рік з поважних причин. Він виїхав із спірної квартири добровільно, ніяких перешкод у користуванні спірним житлом з боку позивача відповідачу не чинилися.
Статтею 405 ЦК України встановлено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Незважаючи на те, що відповідач тривалий час зареєстрований за спірною адресою, він не бере участі в утриманні будинку та ремонті, не виконує обов`язків, які покладаються на члена сім`ї власника будинку.
Установлено, що позивач ОСОБА_1 є співвласницею квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Прядко Т.А. 26.12.2003 року за р.№ 5-3169, зареєстрованому в комунальному підприємстві Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 16.09.2008 року в реєстрову книгу №д. 960-36 за р.№8628 та копією дублікату свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 28.01.2009 року державним нотаріусом П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Храпійчук Т.В. за р.№ 4-169, дублікат якого видано державним нотаріусом П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Сабадаш О.В. 27.01.2023 року за р.№ 2-22, а також копією витягу про реєстрацію в спадковому за р.№71282366 від 27.01.2023 року дублікату свідоцтва про право на спадщину за законом.
Крім того, третя особа ОСОБА_3 , також є співвласницю вказаної квартири, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Храпійчук Т.В. 28.01.2009 року за р.№ 4-162, копіює витягу про реєстрацію в спадковому за р.№18289097 від 28.01.2009 року та копією свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Прядко Т.А. 26.12.2003 року за р.№5-3169.
Відповідно до копії витягу з реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні №87986759 від 16.01.2023 року в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано наступні особи: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Відповідач понад вісім років не проживає в спірному жилому приміщенні та не користується ним без поважних причин.
Поважності причин, з яких він в жилому приміщенні не проживає та не користується ним, під час судового розгляду справи не встановлено. Чим перешкоджає позивачу повноцінно користуватися вказаним приміщенням, порушуючи її законні права та інтереси, які необхідно поновити.
Відповідно до ст. 72 Житлового Кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Вищенаведене є підставою для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Керуючись ст.ст. 12, 19, 81, 141, 247, 258-260, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.. 72 ЖК України, ст. ст. 321, 391, 405 ЦК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , Відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартирою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано.

Повний текст рішення суду складено 13.09.2023 року.

Суддя Н.Д.Буша