Провадження № 2-о/638/250/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2023 року суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Цвіра Д.М., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Пенсійний фонд України про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,-

встановив:

До Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

В обґрунтування поданої заяви зазначає, що у травні 2023 року звернулась через Центр надання адміністративних послуг за призначенням пенсії за віком. Звернення було розподілене на Головне Управління Пенсійного Фонду України в Харківській області, Рішенням якого від 06.06.2023 р. про відмову у призначенні пенсії у призначенні пенсії у призначені пенсії було відмовлено з огляду на недосягнення заявницею на той час пенсійного віку, визначеного чинним законодавством України, та недостатність страхового стажу.

Зокрема, у вказаному Рішенні було зазначено, що при розгляді питання про призначення пенсії не було взято до уваги довідки про факт моєї роботи з 28.04.1992 по 25.11.1993 та з 27.12.1993 по 31.08.1995 рр. згідно довідок Харківського національного медичного університету №228/23 та 229/23 від 14.04.2023 р. з огляду на те, що прізвище у зазначених довідках не відповідає паспортним даним.

У подальшому, заявниця отримала у КП «Міський архів» додаткові документи для підтвердження страхового стажу та у зв?язку із досягненням 26.06.2023 р. пенсійного віку, повторно через Центр надання адміністративних послуг звернулася до органів Пенсійного фонду України для оформлення пенсії за віком.

Цього разу звернення було розподілене на ГУ ПФ України в Одеській області, і Рішенням від 31.08.2023 р. про відмову у призначенні пенсії ГУ ПФ України в Одеській області знову було відмовлено у призначенні пенсії з огляду на недостатність у заявниці страхового стажу. Причиною відмови стало те, що до страхового стажу не було зараховано період навчання з 27.12.1993 по 31.08.1995 у клінічній ординатурі, оскільки згідно витягу з наказу від 30.06.1995р. №35-K, яка видана Харківським інститутом удосконалення лікарів, прізвище у наказі не відповідає прізвищу у паспорті на українській мові ( ОСОБА_2 ).

Таким чином, цього разу довідки про факт роботи з 28.04.1992 по 25.11.1993 було зараховано до страхового стажу. Водночас, до страхового стажу безпідставно не було зараховано період навчання у Харківському інституті удосконалення лікарів у клінічній ординатурі з 27.12.1993 по 31.08.1995 через те, що прізвище « ОСОБА_1 » у Архівних довідках Харківського медичного університету (є правонаступником Харківського інституту удосконалення лікарів) від 14.04.2023 р. за вих. №228/23 та від 18.08.2023 р. за вих. №570/23 зазначене неправильно з огляду на те, що наказ від 27.12.1993р. №134-К про зарахування заявниці на навчання до клінічної ординатури було складено російською мовою, а наказ від 30.06.1995р. №35-К про відрахування у зв`язку із закінченням навчання у Харківському інституті удосконалення лікарів - українською, а прізвище у цьому наказі було неправильно перекладено з російської мови українською.

Водночас, факт того, що ці документи складені на ім?я заявниці підтверджується наведеною у наказі від 27.12.1993р. №134-К про зарахування на навчання до клінічної ординатури датою народження; крім того, факт навчання у клінічній ординатурі у цьому навчальному закладі підтверджується посвідченням № НОМЕР_1 від 31.08.1995р.

Дослідивши подану заяву та додані до неї документи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; обмеження фізичної особи у відвідуванні гральних закладів та участі в азартних іграх; надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; усиновлення; встановлення фактів, що мають юридичне значення; відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; визнання спадщини відумерлою; надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Ініційоване питання про встановлення факту, що має юридичне значення, шляхом визнання належності заявникові архівної довідки як правовстановлюючого документу не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки пов`язане із доведенням наявності у заявника підстави для визнання за ним певного соціально-правового статусу, не пов`язане із будь-якими цивільними правами та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням. Відповідно за своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги пов`язані із публічно-правовими відносинами заявника із державою, а отже не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

При цьому суд враховує, що архівна довідка є документом архівної установи, оформленим відповідно до законодавства, що містить інформацію про предмет запиту на підставі архівних документів із зазначенням їх пошукових даних (стаття 1 Закону України «Про Національний архівний фонд та архівні установи»), тобто архівна довідка не є правовстановлюючим документом, а тому такий факт не може бути встановлений на підставі пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України.

Встановити факт належності архівної довідки на підтвердження тих чи інших обставин можливо винятково під час розгляду справи у суді адміністративної юрисдикції у зв`язку із оскарженням рішення суб`єкта владних повноважень про відмову у призначенні пенсії. У адміністративній справі встановлення такого факту не є самостійною метою, а передумовою задоволення адміністративного позову. Аналогічні висновки висловлені Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у постанові від 23.05.2022 по справі № 539/4118/19 (провадження № 61-10777сво20).

Визначаючи, чи пов`язується з встановленням факту виникнення у заявника певних цивільних прав та обов`язків, суд застосовує положення статті 1 ЦК України, за змістом якої цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (цивільні відносини). Тобто цивільними є відносини, які відповідають наведеним критеріям. Відповідно у порядку цивільного судочинства, за загальним правилом, не підлягають вирішенню спори (розгляду заяви), що виникають не з цивільних, земельних, трудових, сімейних або житлових правовідносин. Спори, що виникають у публічно-правових відносинах за участю фізичних осіб, підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства виключно у тих випадках, коли безпосередньою нормою процесуального законодавства визначено, що вирішення такого спору належить здійснювати саме в порядку цивільного судочинства.

Частиною 1 статті 5 КАС України передбачено право кожної особи звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України).

З наданого у статті 4 КАС України визначення вжитих термінів вбачається, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридично особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пенсійний фонд України (його територіальні органи) є суб`єктом владних повноважень, наділеним державою владними управлінськими функціями у сфері пенсійного забезпечення.

Відповідно до частини 2 статті 12 КАС України спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. У свою чергу на підставі пункту 3 частини 6 вказаної статті для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

На підставі ч.4 ст.315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про відмову у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Пенсійний фонд України про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Керуючись ст. ст. 293, 315-319, 353-355 ЦПК України, суд, -

постановив:

У відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Пенсійний фонд України про встановлення факту належності правовстановлюючого документу- відмовити.

Роз`яснити заявнику, що розгляд таких справ віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua).

Суддя Д.М. Цвіра