Справа № 357/8509/23
Провадження № 2/357/2446/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого - судді Бондаренко О. В., при секретарі Кононюку П.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В :

30.06.2023 представник позивача, адвокат Романенко Руслан Олександрович, звернувся до суду з даним позовом, шляхом направлення у системі «Електронний суд», мотивуючи тим, що 14 липня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики № 14/07/21-2, відповідно до якого Позикодавець передав, а Позичальник прийняв у позику грошові кошти в сумі 113 545,60, що на день укладення цього договору становило еквівалент 4 144 (чотири тисячі сто сорок чотири долари) США 00 центів за курсом продажу доларів США в ПАТ КБ «Приват Банк», які Позичальник зобов`язався повернути Позикодавцю не пізніше 14.03.2022. В забезпечення виконання зобов`язання, між сторонами було укладено договір застави транспортного засобу, предметом якого є передача в заставу автомобіля марки «FORD» модель «MONDEO» шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , 2007 року випуску, колір ЧОРНИЙ, державний номер НОМЕР_2 , який належить Позичальнику на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 виданого 21.03.2019 центром ТСЦ 3242. Відповідно до Договору позики повернення позики повинно проходити в готівковій формі або безготівковій формі у визначеному сторонами порядку, щомісяця. Станом на 29 червня 2023 року у ОСОБА_2 виникла заборгованість за договором у розмірі 111 151,60 грн, штрафні санкції по договору позики не застосовувалися. В добровільному порядку відповідач кошти не повертає, тому, просив у судовому порядку стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 111 151,60 грн та судові витрати у справі: судовий збір і витрати на професійну правничу допомогу.

27.07.2023 судом прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце засідання повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила.

Представник позивача, адвокат Романенко Руслан Олександрович, у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив при ухваленні рішення у справі не вирішувати питання щодо витрат на правничу допомогу.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов визнав, подав до суду відповідну заяву та зазначив, що наслідки визнання позову йому роз`яснені та зрозумілі.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, суд у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Судом встановлено, що 14 липня 2021 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було укладено Договір позики № 14/07/21-2 (а.с.17-19,66-67), відповідно до якого позивач передала, а відповідач отримав грошові кошти в сумі 113 545,60 грн. зі строком повернення до 14.03.2022.

Також, 14.07.2021 між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було укладено Договір застави транспортного засобу, в забезпечення виконання зобов`язання за Договором позики № 14/07/21-2 (а.с.12-16), предметом якого є передача в заставу автомобіля марки «FORD» модель «MONDEO» шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , 2007 року випуску, колір ЧОРНИЙ, державний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого 21.03.2019 центром ТСЦ 3242.

Відповідач у визначений строк (до 14.03.2022) кошти позивачу не повернув, тому остання звернулася до суду з даним позовом.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (ст.11 ЦК України).

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики)... Договір позики є укладеним з моменту передання грошей...

Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі... На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Відповідно до ч.3 ст.545 ЦК України, наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Отже, враховуючи, що борговий документ (Договір позики № 14/07/21-2 від 14 липня 2021 року) був наданий представником позивача до суду, відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, крім того, останній у судовому засіданні визнав обставини щодо порушення зобов`язань з вказаним договором.

На підставі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику... у такій самій кількості..., що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.610 ЦК України: невиконання зобов`язання є порушенням зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Позивачем доведено факт укладення договору позики, факт отримання відповідачем коштів та порушення ним зобов`язання щодо їх повернення, що визнається відповідачем.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, враховуючи визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі.

Відповідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із ч.1 ст. 142 ЦПК України, в разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні суду вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору сплаченого при поданні позову.

Позивачем сплачено при подачі позову судовий збір у розмірі 1111,52 грн., таким чином, враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати у розмірі 555,76 грн. та підлягають поверненню позивачу з державного бюджету 50 % судового збору сплаченого при поданні позову в розмірі 555,76 грн.

Керуючись ст. 526, 536, 545, 610, 625, 626, 1046, 1047, 1050 ЦК України, ст. 4, 12, 76 82, 141, 142, 206, 223, 258, 259, 264 265, 268, 274-279,354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 ), про стягнення боргу за договором позики, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за Договором позики № 14/07/21-2 від 14 липня 2021 року у розмірі 111151,60 грн (сто одинадцять тисяч сто п`ятдесят одна гривня 60 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати (судовий збір) у розмірі 555,76 грн.

Повернути ОСОБА_1 50 % судового збору сплаченого при поданні позову у розмірі 555,76 грн.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 05.10.2023.

Суддя О. В. Бондаренко