КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 752/5040/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 вересня 2023 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Мороз Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва в складі судді Хоменко В.С., постановлену в м. Київ 08 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Воловиченко Валерій Володимирович про визнання договорів купівлі-продажу недійсними та витребування майна із чужого незаконного володіння,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи,

в с т а н о в и в :

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, просив визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 від 07 грудня 2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Воловиченко В.В., та витребувати будинок за вказаною адресою та земельну ділянку пл. 0,1 га., кадастровий номер :79:142:0069 з володіння ОСОБА_2 у власність ОСОБА_1 , скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Воловиченка В.В про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, на підставі якого було зареєстровано за ОСОБА_2 право власності на вказане нерухоме майно.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 08 червня 2023 року позов залишено без розгляду.

Позивач ОСОБА_1 , не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків, викладених в ухвалі суду, обставинам справи, просив скасувати ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 08 червня 2023 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції зі стадії судового розгляду, поновити заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 15 березня 2019 року.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилався на те, що його не було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи, що призвело до неправильного та невмотивованого прийняття ухвали від 08 червня 2023 року. Напередодні двох останніх засідань 11 квітня 2023 року та 08 червня 2023 року йому не надходило жодних судових повісток, в зв`язку з чим він вимушено пропустив вказані судові засідання.

Повідомляв суд, що не має власної адреси електронної пошти, з березня 2019 року представництвом його інтересів в суді займалось адвокатське об`єднання «Алтекса» відповідно до договору про надання правової допомоги, в матеріалах справи була зазначена виключно електронна пошта даного адвокатського об`єднання. Втім, 30 грудня 2022 року АО «Алтекса» було повідомлено про припинення договору від 18 січня 2019 року, з цього часу він не співпрацює з цим адвокатським об`єднанням та його адвокатами. Таким чином, йому невідомо, як і яким чином направлялись йому судові повістки на електронну пошту та чи надходили вони взагалі.

Звертав увагу, що судова повістка або інформація про судове засідання на 11 квітня 2023 року взагалі засобами електронного зв`язку не надсилалася, що слідує зі змісту ухвали від 11 квітня 2023 року, а також докази надсилання повістки в судове засідання від 11 квітня 2023 року електронною поштою відсутні в матеріалах справи.

Наводив зміст ст. 2, 128 ЦПК України щодо порядку вручення судових повісток, правові висновки Верховного Суду в постанові від 20 червня 2018 року у справі № 127/2871/16-ц, згідно яких повернення судової повістки з відміткою «за закінченням терміну зберігання» не свідчить про відмову сторони справи від отримання повістки або про незнаходження сторони за адресою, про яку суд був повідомлений раніше, і тому не може вважатися належним повідомленням.

Посилався на правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 15 квітня 2021 року в справі № 655/94/18, від 23 вересня 2021 року в справі № 580/6090/20, рішення ЄСПЛ від 15 травня 2008 року в справі «Надточій проти України».

Відзивів на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надійшло.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що у березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом про визнання договорів купівлі-продажу недійсними та витребування майна із чужого незаконного володіння.

У позові зазначено відомості щодо позивача та його представника, в тому числі адресу позивача АДРЕСА_2 , а також загальну для обох електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 .

До позовної заяви додано копію договору про надання правової допомоги № 199/01-2019, укладеного ОСОБА_1 з Адвокатським об`єднанням «Романцова, Бончева і партнери» 18 січня 2019 року, згідно п. 8 якого, адреса електронної пошти об`єднання ІНФОРМАЦІЯ_3, адреса електронної пошти клієнта - не зазначена (а. с. 2 - 25 т. 1).

В подальшому у процесуальних документах, поданих до суду від імені представників позивача, вказувалась інша адреса електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалами Голосіївського районного суду м. Києва від 15 березня 2019 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання на 23 травня 2019 року, а також вжито заходи забезпечення позову за заявою ОСОБА_1 шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно та заборони вчиняти будь-які дії щодо житлового будинку, зокрема здійснювати його реконструкцію або знесення (а. с. 37 - 41 т. 1).

Листом від 17 квітня 2019 року суду повідомлено, що з 17 квітня 2019 року Адвокатське об`єднання «Романцова, Бончева і партнери» перейменовано на Адвокатське об`єднання «Алтекса» (а. с. 57 т. 1).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 29 листопада 2022 року підготовче засідання у справі закрито та призначено судовий розгляд на 11 квітня 2023 року (а. с. 38 т. 4), направлено копію ухвали супровідним листом від 01 грудня 2022 року на поштові та електронні адреси учасників справи, в тому числі позивачу на поштову адресу АДРЕСА_2 та електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 39 т. 4).

На а. с. 41 т. 4 наявна довідка Голосіївського районного суду м. Києва про доставку електронного листа, а саме, що документ в електронному вигляді «Ухвала одноособово» від 29 листопада 2022 року по справі № 752/5040/19 було надіслано 01.12.2022 одержувачу на його електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На а. с. 50 т. 4 наявний конверт з копією ухвали, направленої на адресу ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 , неврученої адресату та повернутої до суду з відміткою Укрпошти про причину повернення «адресат відсутній за вказаною адресою».

На а. с. 55 т. 4 наявна довідка Голосіївського районного суду м. Києва, складена секретарем судового засідання про те, що у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх сторін, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється, розгляд справи призначено на 08 червня 2023 року, про що учасників справи повідомлено судовими повістками від 11 квітня 2023 року, направленими на їх поштові та електронні адреси, в тому числі позивача на поштову адресу АДРЕСА_2 та електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 56 - 57 т. 4).

На а. с. 58 т. 4 наявна довідка Голосіївського районного суду м. Києва про доставку електронного листа, а саме, що документ в електронному вигляді «Повістка про виклик цивільній справі» від 11 квітня 2023 року по справі № 752/5040/19 було надіслано 11.04.2023 одержувачу на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судова повістка, направлена на адресу позивача ОСОБА_1 , повернута до суду з відміткою Укрпошти від 21 квітня 2023 року «адресат відсутній за вказаною адресою» (а. с. 70 т. 4).

На а. с. 60 т. 4 наявна довідка Голосіївського районного суду м. Києва про доставку SMS, а саме, що SMS-повідомлення щодо документу «Судова повістка про виклик до суду в справі цивільній, адміністративній, про адміністративне правопорушення, іншій» на 08.06.2023 14:30:00 по справі № 752/5040/19 від 11.04.2023 сформоване 11.04.2023 17:12:00 одержувачу ОСОБА_1 на номер телефону НОМЕР_1 , дата доставки відсутня.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 08 червня 2023 року позов залишено без розгляду (а. с. 72 - 75 т. 4).

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Крім того, до апеляційної скарги надано нові докази, а саме копію листа-повідомлення АО «Алтекса» від 30 грудня 2022 року на адресу ОСОБА_1 про припинення договору про надання правової допомоги станом на 30 грудня 2022 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Апеляційна скарга не містить клопотання про дослідження нових доказів із обґрунтуванням поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, в ньому не наведено об`єктивних причин, які перешкодили подати вказані докази у встановлений законом строк, не заявлено клопотання про поновлення строку для подання нових доказів.

Виходячи із наведеного, з урахуванням вимог ч. 12, 367 ЦПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що заявник не надав доказів неможливості подання нових доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, тому апеляційний суд не має процесуальних повноважень приймати вказані докази та вирішувати справу з посиланням на ці докази.

Оцінюючи правильність висновків суду першої інстанції у взаємозв`язку з доводами апеляційної скарги і фактичними обставинами справи, апеляційний суд виходить із наступного.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Частиною першою статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Аналіз зазначених норм права вказує на те, що ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати участь у судовому процесі. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (частина п`ята статті 223 ЦПК України).

Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи (пункт 3 частини першої статті 257 ЦПК України).

Отже, правом на залишення позову без розгляду суд наділений у разі неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Верховним Судом в постанові від 22 травня 2019 року в справі № 310/12817/13 викладено правовий висновок, згідно якого процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Також відповідно до правових висновків Верховного Суду від 12 серпня 2022 року в справі № 686/32906/19, законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи. Згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду. Отже, правове значення у цьому випадку має належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Аналогічний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 10 лютого 2022 року у справі № 756/16448/18 (провадження № 61-16720св20), від 20 червня 2022 року у справі № 607/2015/17 (провадження № 61-19391св21).

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Згідно з частинами шостою, дев`ятою статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. Суд викликає або повідомляє свідка, експерта, перекладача, спеціаліста, а у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, зокрема у справах про видачу обмежувального припису - також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв`язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв`язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

Відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

В постановах Верховного Суду від 13 січня 2020 року у справі № 910/22873/17 та від 14 серпня 2020 року у справі № 904/2584/19 вказано, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Аналогічна позиція підтримується Верховним Судом на даний час, зокрема в постанові від 20 вересня 2023 року в справі № 686/18977/17, що свідчить про її сталість.

Оскільки конверт з копією ухвали від 29 листопада 2022 року, якою справу призначено до розгляду на 11 квітня 2023 року, направленою позивачу, повернуто до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а. с. 50 т. 4), як і судова повістка, направлена на адресу ОСОБА_1 з викликом в судове засідання на 08 червня 2023 року, містить аналогічну відмітку Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою» (а. с. 70 т. 4), вказані документи вважаються врученими позивачу відповідно до вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України.

За таких обставин судом першої інстанції було правомірно враховано правові позиції, викладені в постановах Верховного Суду від 22 травня 2019 року в справі № 310/12817,13, від 12 серпня 2022 року в справі № 686/32906/19, від 10 лютого 2022 року в справі № 756/16448/18, від 20 червня 2022 року в справі № 607/2015/17, згідно з якими правове значення має належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача, та зроблено обґрунтований висновок, з яким погоджується апеляційний суд, про наявність підстав для залишення без розгляду позову в зв`язку з повторною неявкою позивача, належним чином повідомленого про дату, час і місце розгляду справи, та відсутності заяв про розгляд справи у його відсутності.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на повернення до суду поштових відправлень саме в зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою, є безпідставними та нерелевантними до спірних правовідносин посилання позивача в апеляційній скарзі на правові висновки Верховного Суду в постанові від 20 червня 2018 року в справі № 127/2871/16-ц про те, що повернення судової повістки з відміткою «за закінченням терміну зберігання» не свідчить про відмову сторони справи від отримання повістки або про ненадходження сторони за адресою, про яку суд був повідомлений раніше, і тому не може вважатися належним повідомленням.

Також апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані доводи апеляційної скарги, що електронна адреса колишніх представників позивача АО «Алтекса» є нечинною для нього з 30 грудня 2022 року, з огляду на те, що відповідно до ч. 4 ст. 64 ЦПК України про припинення представництва або обмеження повноважень представника за довіреністю має бути повідомлено суд шляхом подання письмової заяви.

При цьому матеріали справи не містять доказів звернення позивача з відповідною заявою до суду впродовж п`яти місяців з дня повідомлення адвокатським об`єднанням позивача 30 грудня 2022 року про припинення договору до залишення позову без розгляду 08 червня 2023 року, що свідчить про неналежне виконання ним процесуальних обов`язків та згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України покладає на позивача ризик настання наслідків у вигляді повідомлення судом про дату, час і місце розгляду справи неналежного представника, що відповідно до положень ч. 5 ст. 130 ЦПК України вважається повідомленням самого учасника справи.

Крім того, зважаючи на перевірені апеляційним судом обставини повідомлення судом ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи засобами поштового зв`язку і те, що в силу вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України він вважається таким, що отримав судову повістку на 08 червня 2023 року і копію ухвали про призначення судового засідання на 11 квітня 2023 року, аргументи позивача в апеляційній скарзі щодо неналежного повідомлення судом на електронну адресу, яка йому не належить, не впливають на правильні висновки суду першої інстанції про наявність підстав для залишення позову без розгляду та відхиляються апеляційним судом.

Апеляційний суд також враховує, що згідно рішення ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Апеляційний суд не може погодитися з посиланнями позивача в апеляційній скарзі на п. 26 рішення ЄСПЛ від 15 травня 2008 року в справі «Надточій проти України» про те, що розгляд справи за відсутності учасника процесу, стосовно якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зважаючи на те, що судом першої інстанції в даному випадку було залишено позов без розгляду, тобто справа по суті не вирішена.

Разом із тим, позивач, у випадку збереження інтересу до позову, не позбавлений можливості повторно звернутися з таким же позовом до суду.

Зі змісту апеляційної скарги та оскаржуваної ухвали вбачається, що апеляційна скарга є необґрунтованою, правильне застосування судом норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність ухвали, не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування правильної ухвали суду.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, зводяться до незгоди із ухвалою суду першої інстанції та не можуть бути підставою для її скасування.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена із додержанням вимог закону і не може бути скасована з підстав, що викладені в апеляційній скарзі.

Враховуючи, що ухвала Голосіївського районного суду м. Києва від 08 червня 2023 року, якою в тому числі було скасовано заходи забезпечення позову, залишається без змін, суд також не вбачає підстав для поновлення зазначених заходів забезпечення позову.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 08 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 28 вересня 2023 року.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.