Дата документу 29.09.2023Справа № 2-2764/11
Провадження № 6/554/241/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2023 року Октябрський районний суду м. Полтави у складі:

головуючого - судді Троцької А.І.,

при секретарі Гуренко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві заяву ОСОБА_1 про визання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Октябрського районного суду м.Полтави із заявою в якій просив суд не визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист Октябрського районного суду м. Полтави по цивільній справі № 2-2764/11 виданий 4.07.2012 про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , код ДРФО НОМЕР_1 на користь публічного акціонерного товариства акціонерний банк Укргазбанк заборгованості за кредитним договором №473 К-Ф від 22.04.2008.

В обґрунтування заяви зазначав, що Октябрським районним судом м.Полтави ухвалене рішення по цивільній справі № 2-2764/11 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Полтавської філії АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 473 К-Ф від 22.04.2008 в загальній сумі 75315,19 доларів США. 04.07.2012 Октябрським районним судом м.Полтави виданий виконавчий лист для примусового виконання рішення по цивільній справі № 2-2754/11 щодо боржника ОСОБА_1 . 18.02.2021приватним виконавцем Скрипником Л.В. відкрите виконавче провадження №64559215 з примусового виконання виконавчого листа Октябрського районного суду м. Полтави по цивільній справі № 2-2764/11 щодо стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , код ДРФО НОМЕР_1 на користь публічного акціонерного товариства акціонерний банк Укргазбанк заборгованості за кредитним договором № 473 К-Ф від 22.04.2008. Ухвалою Господарського суду міста Києва у справі № 917/1579/21, зокрема, затверджено план реструктуризації боргів фізичної особи ОСОБА_2 ; після виконання позичальником всіх умов плану реструктуризації та отримання АБ «Укргазбанк» рішення Господарського суду Полтавської області про закриття провадження у справі про неплатоспроможність у зв`язку із виконанням боржником плану реструктуризації боргів. АБ «Укргазбанк» буде опрацьовано питання списання залишку заборгованості за кредитним договором від 22.04.2008 №473 к-ф за рахунок сформованого страхового резерву.

Учасники справи у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду повідомлялись належним чином.

Згідно ч. 3 ст. 432 ЦПК України, неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що заочним рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 20.10.2011 року у справі № 2-2764/11 солідарно стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Полтавської філії АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 473 К-Ф від 22.04.2008 в загальній сумі 75315,19 доларів США. Рішення набрало законної сили 31.10.2011 року.

04 липня 2012 Октябрським районним судом м.Полтави був виданий виконавчий лист по цивільній справі № 2-2754/11 щодо боржника ОСОБА_1 .

18 лютого 2021 року приватним виконавцем Скрипником Л.В. відкрите виконавче провадження №64559215 з примусового виконання виконавчого листа Октябрського районного суду м. Полтави по цивільній справі № 2-2764/11 щодо стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , код ДРФО НОМЕР_1 на користь публічного акціонерного товариства акціонерний банк Укргазбанк заборгованості за кредитним договором № 473 К-Ф від 22.04.2008.

Ухвалою Господарського суду міста Києва у справі № 917/1579/21, зокрема, затверджено план реструктуризації боргів фізичної особи ОСОБА_2 ; після виконання позичальником всіх умов плану реструктуризації та отримання АБ «Укргазбанк» рішення Господарського суду Полтавської області про закриття провадження у справі про неплатоспроможність у зв`язку із виконанням боржником плану реструктуризації боргів. АБ «Укргазбанк» буде опрацьовано питання списання залишку заборгованості за кредитним договором від 22.04.2008 №473 к-ф за рахунок сформованого страхового резерву.

Так, статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Відповідно до положень ч.2 ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

За змістом вказаної норми виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

При цьому словосполучення "або з інших причин" стосується саме припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Підстави припинення зобов`язання визначені главою 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.

Зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань, переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: - видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); - коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; - видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; - помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; - видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; - пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що законодавець встановлює підстави, за яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Як роз`яснив ВСС України в інформаційному листі від 01 липня 2015 року "Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах" у зв`язку з відсутністю чіткого визначення "інших причин" для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у суддів виникали труднощі під час її застосування. Так, словосполучення "або з інших причин" не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Окрім того, за своїм змістом частина друга статті 432 ЦПК України передбачає визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню як повністю так і частково, а тому підстави, якими заявник обґрунтовує свою заяву, можуть бути наслідком як повного так і часткового визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а отже як повного так і часткового задоволення заяви, поданої відповідно до цієї норми закону.

Таким чином, передумовою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є одна з наступних обставин: - помилковість видачі виконавчого листа; - боржником чи іншою особою було добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого обов`язок припинився; - обов`язок боржника припинився з інших причин (передання відступного, зарахування, прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі, інші підстави припинення зобов`язання, передбачені главою 50 Цивільного кодексу України).

Отже, закон не передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Разом з тим, за наявності судового рішення про стягнення боргу, яке набрало законної сили та підлягає виконанню, заявником при зверненні до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не доведено, що ним було добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого його обов`язок припинився, або його обов`язок, як боржника, припинився з інших причин, передбачених положеннями статті 432 ЦПК України.

Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Положення статті 129-1 Конституції України визначають, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року.

У пілотному рішенні у справі "Бурдов проти Росії" від 7 травня 2002 року Європейський суд, вказав, що пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод кожному надано право звертатися до національного суду у разі виникнення спору про його цивільні права ("право на суд"), одним із аспектів якого є право на доступ до правосуддя, що представляє собою право на порушення позовного провадження у національних судах з питань цивільно-правового характеру; але таке право на судовий захист було б ілюзорним, якби система правова держави-учасника Європейської конвенції не виключала, що судове рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, залишалося б не виконаним. Також, визнається неприпустимим, що п. 1 ст. 6 Конвенції, деталізовано визначаючи процесуальні гарантії сторін на справедливий розгляд їхньої справи національним судом, не передбачав би захисту процесу виконання судових рішень. Європейський суд наголосив, що виконання рішення суду, яке ухваленого будь-яким національним судом, повинно розглядатись як складова "судового розгляду" .

У справі "Soering vsUK" [5] Європейський суд визначив, що Конвенція як основоположний правовий акт, що підтверджує, забезпечує та надає захист прав людини, визначає, що її гарантії мають бути реальними та дієвими. Виконання будь-якого рішення суду є обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Судовий захист прав особи, як і діяльність суду, не може вважатися ефективним, якщо рішення суду не буде виконано або виконано неналежним чином і без подальшого контролю суду за їх виконанням.

Верховний Суд України у постанові від 22 березня 2017 року у справі № 755/6665/15-ц зазначив, що ухвала суду про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, є перепоною в завершенні судового провадження, оскільки така ухвала унеможливлює виконання судового рішення про задоволення вимог кредитора, тому перешкоджає подальшому розгляду та провадженню у справі.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження виконання боржником ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань щодо повернення заборгованості за кредитним договором.

Посилання заявника на те, що він є неплатоспроможним та звільнений від сплати боргів, що підтверджується ухвалою господарського суду, суд відхиляє, оскільки дана обставина не віднесена законом до підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, керуючись вищенаведеними положеннями цивільного законодавства, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання виконавчого листа № 361/3436/21 таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи викладене, заява ОСОБА_1 про визання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 247, 258-261, 268, 353, 432 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про визання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Октябрського районного

суду м. Полтави А.І.Троцька