Провадження № 2/537/678/2023
Справа № 537/1798/23
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.10.2023 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді - Хіневича В.І., за участі секретаря судового засідання - Бакай М.С., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участі третьої особи Органу опіки та піклування Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дітей,

встановив:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , згідно якого прохала суд розірвати шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що зареєстрований 05 січня 2013 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, за актовим записом № 1. Залишити позивачу прізвище « ОСОБА_4 »; стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до судової інстанції і до досягнення дітей повноліття, допустивши негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць; визначити місце проживання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 разом з їх матір`ю - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Сплачений судовий збір у розмірі 2147 грн. 20 коп. стягнути з відповідача на користь позивача. Розгляд справи провести без участі позивача.

В обґрунтуванні позову вказала, що 05 січня 2013 року вона, ОСОБА_8 , вступила в зареєстрований шлюб з відповідачем, ОСОБА_2 чем, і проживала з ним у шлюбі до лютого 2022 року. Шлюб зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 1.

Від шлюбу мають трьох дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Спільне життя з відповідачем не склалося, фактично шлюбно-сімейні відносини припиненні, спільне господарство не ведеться, отже подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, збереження шлюбу є недоцільним, позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Спору щодо поділу спільного майна немає.

Відповідачем не заперечується факт батьківства, а також те, що діти проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Оскільки діти: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживають спільно з матір`ю, яка ними опікується постійно, і об`єктивно несе більші витрати на їх утримання, батько ж дітей на момент звернення з відповідною заявою до суду на своєму утриманні непрацездатних осіб - не має, є працездатним, з врахуванням наведених вище обставини у їх сукупності, вважає, що розмір аліментів, який необхідно стягнути з відповідача на користь позивача, що має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей та їх утримання, належить визначити в розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку ОСОБА_2 , але не меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з часу пред`явлення позовної заяви до суду і до досягнення дітей повноліття.

Відповідач не заперечує проти проживання дітей разом з матір`ю та не буде обмежений у своєму праві на спілкування з дітьми, може проявляти турботу відносно дітей та приймати участь у її вихованні, реалізувавши свої права шляхом домовленості з матір`ю дитини щодо встановлення часу спілкування, але наполягає на вирішенні даного питання саме судовою інстанцією.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16.05.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено розглядати за правилами загального позовного провадження з призначенням у підготовче судове засідання. До участі у розгляді даної справи залучено Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, як третю особу, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору та зобов`язано подати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дітей, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

14.06.2023 року від представника Органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області надійшло клопотання згідно якого прохають дане підготовче судове засідання та всі послідуючі проводити без участі їх представника, та вказали, що виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, як орган опіки та піклування не має підстав приймати рішення та надавати суду письмовий висновок про розв`язання спору щодо визначення місця проживання малолітніх дітей, які проживають за межами України. Як стало відомо з розмови по вайбер-зв`язку з батьком дітей ОСОБА_2 , він разом з зі своєю родиною евакуювався до Королівства Іспанії у березні 2022 року у зв`язку з проведенням бойових дій на території України. На даний час малолітні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживають разом з матір`ю у Королівстві Іспанія. За місцем проживання та реєстрації дітей, яке вказане у позовній заяві, наразі проживає інша родина, що підтверджується Актом обстеження умов проживання від 08.06.2023 року. Фактичне місце проживання матері ОСОБА_1 не відоме, будь-які засоби зв`язку відсутні.

Ухвалою суду від 15.06.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дітей, - залишено без руху.

Ухвалою суду від 05.09.2023 року продовжено розгляд цивільної справи.

В підготовче судове засідання позивач не з`явилася, у позовній заяві прохала провести розгляд справи без її участі, позовні вимоги порхала задовольнити у повному обсязі.

Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, скористався правом на подання відзиву, згідно якого позовні вимоги визнає у повному обсязі, розгляд справи прохає провести без його участі.

Представник третьої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області в підготовче судове засідання не з`явився, згідно раніше поданого клопотання, прохав підготовче судове засідання та всі послідуючі здійснювати за відсутності представника.

Згідно до ч.3, ч.4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Враховуючи наявні заяви учасників справи, суд вирішив на підставі ст. 200, 211, 247 ЦПК України, провести розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних у суду матеріалів у підготовчому провадженні.

Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, встановив наступне.

Між ОСОБА_2 та ОСОБА_12 був зареєстрований шлюб 05 січня 2013 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 повторно виданим 16.08.2022 року.

Під час шлюбу у сторін народилися діти: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , повторно виданого 16.08.2022 року Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №207; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 , повторно виданого 16.08.2022 року Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №409; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_4 , повторно виданого 16.08.2022 року Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №819.

Шлюб виявився невдалим і шлюбно-сімейні відносини між сторонами фактично припинені з лютого 2022 року, оскільки позивач з відповідачем втратили почуття любові та поваги, тому не можуть в подальшому проживати разом, вести спільне господарство та спільний бюджет, примирення і збереження сім`ї між ними не можливе.

Частина 2 ст. 104 Сімейного кодексу України визначає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ст. ст. 105, 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи викладене, а також визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, та не може будуватись на примушуванні сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі, а тим більш в подружніх відносинах.

Таким чином, позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України, особа яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

А тому, враховуючи думку позивача, після розірвання шлюбу позивачу слід залишити прізвище « ОСОБА_4 ».

Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Частиною 3 ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Судом встановлено, та визнано відповідачем, що діти наразі проживають разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні, а відповідач належним чином не приймає участі в утриманні дитини.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Положеннями ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно вказаних норм відповідач має обов`язок по утриманню дітей до досягнення ними повноліття.

Відомостей, які б свідчили про не можливість надавати відповідачем матеріальної допомоги, у вказаному розмірі, чи наявності інших обставин, які б впливали на визначення розміру аліментів до суду не подано.

Враховуючи вищевикладене та визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення, а тому з відповідача слід стягувати аліменти на користь позивача на утримання трьох дітей у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

Статтею 157 Сімейного кодексу України передбачено, що п итання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

У відповідності до ч.1, ч.2 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ч.4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно до положень ст. 19 СК України при розгляді судом спорів, зокрема, щодо визначення місця проживання дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Як вказувалося вище, від представника Органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області надійшло клопотання де останні вказали, що виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, як орган опіки та піклування не має підстав приймати рішення та надавати суду письмовий висновок про розв`язання спору щодо визначення місця проживання малолітніх дітей, які проживають за межами України. Як стало відомо з розмови по вайбер-зв`язку з батьком дітей ОСОБА_2 , він разом з зі своєю родиною евакуювався до Королівства Іспанії у березні 2022 року у зв`язку з проведенням бойових дій на території України. На даний час малолітні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживають разом з матір`ю у Королівстві Іспанія. За місцем проживання та реєстрації дітей, яке вказане у позовній заяві, наразі проживає інша родина, що підтверджується Актом обстеження умов проживання від 08.06.2023 року. Фактичне місце проживання матері ОСОБА_1 не відоме, будь-які засоби зв`язку відсутні.

Згідно наявних матеріалів справи діти ОСОБА_10 та ОСОБА_9 зареєстровані разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 . Донька ОСОБА_13 зареєстрована разом з батьком за адресою: АДРЕСА_2 .

Суд, керуючись основними засадами цивільного судочинства, в тому числі і принципом верховенства права та завданням цивільного судочинства, ухвалює рішення відповідно до норм матеріального та процесуального права.

Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимога про визначення місця проживання дітей разом з матір`ю не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п. 1 ст. 9 вказаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).

Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Суд, вирішуючи питання про визначення місця проживання дитини, враховує інтереси кожного з батьків, але перш за все враховує права та законні інтереси дитини - її право на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; право на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини, а також ставлення обох батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

У даній справі у суду відсутня можливість оцінити умови проживання дітей та батьків, ставлення обох батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність кожної дитини до кожного з батьків, стан їх здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відсутність таких відомостей унеможливлює прийняття судом правильного рішення у справі, яке б відповідало якнайкращим інтересам дітей.

При цьому, суд звертає увагу, що згідно заяви батько дитини визнав позов та не заперечує проти визначення місця проживання дітей разом з матір`ю.

Відповідно до частини першої статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Однак, суд не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вказувалося раніше згідно положень ст. 160-161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 157 СК України батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Предметом даного договору є визначення місця проживання та дії з виховання, навчання, догляду за дитиною або поєднаних цих елементів, спрямованих на забезпечення нормального фізичного, духовного та морального розвитку дитини. Договір укладається в письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Тож, враховуючи викладене вище, позовна вимога позивача про визначення місця проживання дітей разом з нею, необґрунтована та недоведена, а тому не підлягає до задоволення.

Згідно п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України, ухвалюючи рішення суд, зокрема вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 141 ЦК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому, згідно положень ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідному рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Таким чином, згідно положень ст. 141, ст. 142 ЦПК України, враховуючи, що позов підлягає частковому задоволенню, судовий збір слід покласти на сторони пропорційно задоволеності позовних вимог, при цьому, з урахуванням визнання позову відповідачем, слід повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого при зверненні до суду з позовом та стягнути з відповідача на користь позивача іншу половину сплаченого судового збору.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 133, 141, 142, 200, 206, 247, 259, 263-265 ЦПК України, Конвенції про права дитини, Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 104, 105, 110, 112, 113, 114, 115,160,161 СК України, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участі третьої особи Органу опіки та піклування Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дітей, - задовольнити частково.

Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_2 та ОСОБА_12 05 січня 2013 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №1- розірвати.

Прізвище позивача ОСОБА_1 після розірвання шлюбу залишити -« ОСОБА_4 ».

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 ) аліменти на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10.05.2023 року та до досягнення дітьми повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог позивача - відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 ) понесені судові витрати у вигляді 50 відсотків судового збору в сумі 536,80 грн.

Повернути з державного бюджету ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 ) 50 відсотків судового збору в сумі 536,80 грн, сплаченого на номер рахунку (IBAN): UA0016718 , отримувач - ГУК у Полт.обл/Крюківськ р-н/22030101, Код отримувача (ЄДРПОУ): 37959255, Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), призначення платежу: судовий збір, за позовом ОСОБА_1 відповідно до квитанції № № від 01.05.2023 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили протягом тридцяти днів з дня його проголошення, якщо не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.І. Хіневич