Ухвала

Іменем України

25 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 722/1875/22

провадження № 61-10801ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Ступак О. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 12 квітня 2023 року у складі судді Ратушенка О. М. та постанову Чернівецького апеляційного суду від 15 червня 2023 року у складі колегії суддів: Височанської Н. К., Литвинюк І. М., Перепелюк І. Б.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та спростування недостовірної інформації.

Посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідач ОСОБА_2 , назвавшись істориком та журналістом, розмістив відео на «YouTube» каналі та поширив його у групі «ІНФОРМАЦІЯ_5», під заголовком «ІНФОРМАЦІЯ_4», інформацію щодо нього такого змісту:

1. «Нова інформація по ГЕС-1. Був там головою профкому до недавно, такий собі ОСОБА_1 ...»;

2. «А потім він пішов на підвищення (став головою профкому обласної організації енергетиків Чернівецької області, куди входить Чернівецьке обленерго. ГЕС-1, ГАЕС-2 теж нікого не дивує? ну нормально...»;

3. Все було б нічого, якби це не був депутатом Новодністровської міської ради від фракції опзж віктора медведчука»;«людина, яка агітувала за віктора медведчука, яка обиралась від його партії, яка підтримувала віктора медведчука, так? яка після начебто розпуску партії не розірвала білет, не сказала ну помилявся... розірву я цей білет, вийду з партії, вийду з фракції опзж у місті Новодністровськ, напишу заяву. Ні! пан ОСОБА_1 цього не зробив... »;

4. «себто що виходить - на всіх об`єктах енергетики міста Новодністровська на яких були прильоти, є люди віктора медведчука і то що пан ОСОБА_1 голова профкому ГЕС-1, а зараз обласної організації Чернівців, є людиною медведчука і його партії, дивує тільки мене, а вас не дивує? Ні ? не дивує?...»

Позивач вказував, що образливими та принизливими для нього є вживання відповідачем слів «такий собі ОСОБА_1 », а також «все було б нічого, якби це не був депутатом від фракції опзж віктора медведчука, людина, яка агітувала за віктора медведчука, яка обиралась від його партії, яка підтримувала віктора медведчука».

Позивач також зазначав, що неправдивим є відношення його до «людини медведчука» і звинувачення його в тому що він «не розірвав білет», оскільки він ніколи не був «людиною медведчука», не перебував в його партії і ніколи не мав партійного білета, який підтверджував би його належність до цієї партії.

Він був висуванцем як безпартійний від «ОПЗЖ» та на даний час має свою сформовану життєву позицію, яку не змінив і після обрання депутатом.

Вважав, що відповідачем відкрито і нахабно ігнорувалися загальні правила мовлення та виступу, у яких відсутня культура мовлення під час поширення інформації, що містить перекручування дійсних фактів, що мають місце в його біографії та діяльності, як депутата місцевих органів влади.

Така поведінка відповідача, на його думку, зачіпає почуття самоповаги та потребує судового захисту, оскільки недостовірна інформація набрала розголосу серед депутатів міської ради, мешканців міста Новодністровськ та прилеглих населених пунктів, що може в подальшому негативно вплинути на його авторитет серед громадян, як депутата. Інформація, поширена відповідачем, ганьбить його, адже в ній міститься твердження в образливій (саркастичній) формі про надумане членство в забороненій на даний час політичній партії, в якій він ні дня не перебував і ніякого партійного квитка у нього не було і немає. Він ніколи, також під час виборчої кампанії, не «агітував за віктора медведчука». Це є відвертим та брутальним наклепом.

Образливим також, на його думку, є згадування його особи у виступі відповідача поряд з фактами ворожих обстрілів території міста та області, зокрема енергетичних підприємств.

Висвітлену відповідачем інформацію щодо перебування на посаді голови профкому ГАЕС він також вважає недостовірною, адже він є головою Чернівецького обласного комітету Укрелектропрофспілки, а не профкому. Працював головою первинної профспілкової організації Дністровської ГЕС. На ці посади він був обраний відповідними профспілковими звітно-виборними конференціями на демократичних засадах, а не в адміністративному порядку. Пройшов відповідну процедуру реєстрації в державних органах, що підтверджується відповідними документами.

На підставі викладеного просив:

1. Визначити у рішенні, що поширена ІНФОРМАЦІЯ_1 Відповідачем наступна інформація:

- «Нова інформація по ГЕС-1. Був там головою профкому до недавню, такий собі ОСОБА_1 »;

- «А потім він пішов на підвищення (став головою профкому обласної організації енергетиків Чернівецької області, куди входить Чернівецьке обленерго, ГЕС-1, ГАЕС-2 теж нікого не дивує?, ну нормально;

- «Все було б нічого, якби це не був депутат Новодністровської міської ради від фракції опзж віктора медведчука»;

- «людина, яка агітувала за віктора медведчука, яка обиралась від його партії, яка підтримувала віктора медведчука, так? яка після начебто розпуску партії не розірвала білет...»;

- «себто що виходить, як показують мої розслідування на ГАЕС на ГЕС-1, на всіх об`єктах енергетики міста Новодністровськ, на яких були прильоти, є люди віктора медведчука, і то шо пан ОСОБА_1 голова профкому ГЕС-1, а зараз голова профкому обласної організації енергетики Чернівців є людиною віктора медведчука, членом його партії, дивує по ходу тільки мене, а вас не дивує?, ні? Ну покричіть, погорлайте...»;

- «чергове моє розслідування, черговий раз...», є недостовірною і принижує його честь та гідність.

2. Визначити у рішенні наступні зобов`язання для відповідача:

- припинити будь-які неправомірні дії щодо приниження його, ОСОБА_1 , гідності та честі, як фізичної особи та керівника Чернівецького обласного комітету Профспілки працівників енергетики та електротехнічної промисловості України (Укрелектропрофспілки), депутата Новодністровської міської ради;

- у строк 10 (десять) календарних днів з дня набрання законної сили судовим рішенням спростувати поширену недостовірну, принизливу за змістом інформацію, шляхом звернення до слухачів/глядачів YouTube каналу, на якому було опубліковано відео, у групі «ІНФОРМАЦІЯ_5» де було поширене зазначене відео, наступного змісту: «Шановні мешканці міста Новодністровськ та Сокирянської територіальної громади! Я, ОСОБА_2 , визнаю свою протиправну поведінку стосовно ОСОБА_1 , Голови Чернівецької обласної організації Профспілки працівників енергетики та електротехнічної промисловості України (Укрелектропрофспілки), депутата Новодністровської міської ради. Опублікована мною інформація на YouTube каналі та поширену в групі «ІНФОРМАЦІЯ_5 від ІНФОРМАЦІЯ_1 є недостовірною».

06 лютого 2023 року позивач звернувся до суду з заявою про збільшення позовних вимог в якій зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідач ОСОБА_2 , в черговий раз, у відеоролику під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » поширив недостовірну інформацію щодо нього.

У вказаному відеоролику на 7 хвилині 04 сек. відповідач безпідставно стверджує про те, що «балотувався пан ОСОБА_1 з бандою своєю ОПЗЖистів» і далі те, що «здали вас свої пане ОСОБА_1 , здали свої кенти».

Відповідач наголосив: «...отже шановні українці, я показав всі документи партії ОПЗЖ по Новодністровській міській раді... і ОСОБА_1 нинішній голова профкому Чернівціобленерго, а ми знаємо що СБУ робила обшуки по Чернівцяхобленерго, ...а пан ОСОБА_1 трудиться там головою профкому, а також він був головою профкому на Новодністровській ГЕС, ГАЕС де був прильот рашистських ракет».

Вказані словесні вирази позивач вважає образливими та такими, що не відповідають дійсності. Окрім цього висловлення відповідача: «здала вас партія, здала як ТХОРА», на думку позивача, є образливим і таким, що принижують його честь та гідність.

Із врахуванням наведеного позивач просив визначити у рішенні, що поширена ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідачем інформація у відеоролику під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », а саме:

- « ІНФОРМАЦІЯ_2 »;

- «балотувався пан ОСОБА_1 з бандою своєю ОПЗЖистів»;

- «здали вас свої пан ОСОБА_1 , здали свої кенти»;

- «а пан ОСОБА_1 трудиться там головою профкому, а також він був головою профкому на Новодністровській ГЕС, ГЛЕС, де був прильот рашистських ракет»;

- «здала вас партія, здала як ТХОРА» - є недостовірною і такою, що принижує його честь та гідність.

Зобов`язати відповідача видалити з інформаційного простору (веб-сайту ОСОБА_7 ), опубліковані відеоролики від ІНФОРМАЦІЯ_1 та від ІНФОРМАЦІЯ_3, як такі, що є недостовірними.

Текст спростування недостовірної інформації доповнити словами: «...та поширену ІНФОРМАЦІЯ_3 у відеоролику під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » також є недостовірною».

Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 01 березня 2023 року заяву ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та спростування недостовірної інформації залишено без руху, надавши позивачу п`ятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для сплати судового збору за другу окрему позовну вимогу немайнового характеру в сумі 1 073,60 грн.

ОСОБА_1 подано до суду заяву про виправлення недоліків позовної заяви з оригіналом квитанції про сплату судового збору в сумі 1 073,60 грн, виправивши таким чином недоліки, зазначені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху.

Рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 12 квітня 2023 року, залишеним без змін постановою Чернівецького апеляційного суду від 15 червня 2023 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з безпідставності позовних вимоги, оскільки розповсюджена відповідачами інформація є оціночними судженнями, а відтак, згідно із статтею 30 Закону України «Про інформацію», такі судження не підлягають спростуванню, і за їх висловлювання особа не може бути притягнута до відповідальності, а отже відсутні підстави вважати інформацію недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію позивача.

ОСОБА_1 у липні 2023 року звернувся засобами поштового зв`язку до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 12 квітня 2023 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 15 червня 2023 року, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Крім того, в межах касаційного провадження просить скасувати також ухвалу Сокирянського районного суду Чернівецької області від 01 березня 2023 року про залишення його позову без руху.

Ухвалою Верховного Суду від 09 серпня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, надано строк для усунення недоліків, зокрема доплати судового збору у розмірі 1 889,60 грн.

У вересні 2023 року ОСОБА_1 усунув недоліки касаційної скарги.

Як на підставу касаційного оскарження ОСОБА_1 посилається на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права, зокрема неврахування правових висновків, висловлених у постановах Верховного Суду: від 07 грудня 2021 року у справі № 905/902/20, від 08 травня 2019 року у справі № 761/37180/17, від 17 липня 2019 року у справі № 756/3363/16-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Зокрема, суди не звернули увагу на те, що поширена відповідачем інформація носить саме стверджувальний характер, а не у формі запитань. Крім того така інформація містить ознаки кримінального правопорушення, що порушує презумпцію невинуватості та негативно впливає на немайнові права позивача.

Вважає, що суди помилково посилались на правові позиції щодо посадових осіб чи осіб які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу, оскільки такі позиції не можуть враховуватись до даних правовідносин, оскільки позивач не є посадовою особою, а є депутатом місцевої ради та виконує повноваження на громадських засадах.

Крім того, заявник вважає, що суд першої інстанції безпідставно залишив подану позивачем заяву про збільшення позовних вимог без руху та зобов`язав сплатити судовий збір, як за додаткову позовну заяву немайнового характеру, оскільки додаткова вимога є однорідною з первісною вимогою. Такий висновок суперечить правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 09 липня 2020 року у справі № 922/404/19.

Оскільки така ухвала окремому оскарженню не підлягає, свої заперечення висловлює в поданій касаційній скарзі на судові рішення по суті спору та просить її скасувати.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Відповідно до частини шостої статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 є керівником Чернівецької обласної організації профспілки працівників енергетики та електротехнічної промисловості.

24 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Новодністровської територіальної виборчої комісії Дністровського району з заявою про надання згоди балотуватися кандидатом у депутати в єдиному багатомандатному виборчому окрузі і бути кандидатом у депутати в територіальному виборчому окрузі № 3 з виборів депутатів Новодністровської міської ради від політичної партії «ОПЗЖ» на перших місцевих виборах 25 жовтня 2020 року.

Рішенням загальних зборів Чернівецької регіональної організації політичної партії «ОПЗЖ» від 19 вересня 2020 року та постановою Новодністровської міської територіальної виборчої комісії Дністровського району від 25 вересня 2020 року № 10 ОСОБА_1 зареєстровано кандидатом у депутати Новодністровської міської ради від регіональної організації політичної партії «ОПЗЖ» на місцевих виборах 25 жовтня 2020 року.

Згідно з протоколом Новодністровської міської територіальної виборчої комісії Дністровського району Чернівецької області ОСОБА_1. обрано депутатом Новодністровської міської ради.

ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_3 на YouTube каналі «ОСОБА_7», автором якого є відповідач ОСОБА_2 відповідач поширив інформацію щодо оцінки діяльності політичної партії «ОПЗЖ» та позивача ОСОБА_1 , яка на думку останнього носить образливий характер та є недостовірною інформацією.

Стаття 3 Конституції України встановлює, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до статті 34 Конституції України, кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Згідно зі статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Кожен має право на свободу вираження поглядів у розумінні статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

За змістом частини першої статті 302 ЦК України фізична особа має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію.

З огляду на необхідність громадського контролю за діяльністю державних органів та посадових осіб інформація, яка розповсюджується щодо державних посадовців, публічних осіб є суспільно важливою інформацією, а обмеження щодо розповсюдження цієї інформації та межі критики та оцінки поведінки є більш ширшими ніж межі критики та оцінки поведінки пересічного громадянина.

Публічна особа, державний службовець, повинен бути готовим до підвищеного рівня критики, прискіпливої уваги і підвищеної зацікавленості суспільства його діяльністю.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням, чи критикою та чи є вона такою, що виходить за межі допустимої критики за встановлених фактичних обставин справи.

Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином згідно зі статтею 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, особливо якщо такі висловлювання стосуються публічної особи або посадової особи рівня суспільного значення та його діяльність представляє суспільний інтерес (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії»).

Відповідно до частини першої статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Крім того, у разі якщо позивач є публічною особою, то, розглядаючи і вирішуючи справу про захист його гідності, честі чи ділової репутації, доцільним є врахування положень Декларації Комітету Міністрів Ради Європи про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року (далі - Декларація), а також рекомендацій, що містяться у Резолюції № 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканність особистого життя (далі - Резолюція).

У Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі).

У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами.

Проблеми, пов`язані з особливостями реалізації права громадян на свободу вираження поглядів і критику стосовно дій (бездіяльності) посадових та службових осіб, неодноразово були предметом розгляду Європейського суду з прав людини.

Застосовуючи положення статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рішеннях «Газета «Україна-центр» проти України», «Нікула проти Фінляндії», «Яновський проти Польщі» та інших, Європейський суд з прав людини підкреслює, що межі допустимої інформації щодо посадових та службових осіб можуть бути ширшими порівняно з межами такої ж інформації щодо звичайних громадян.

Свобода дотримуватися своїх поглядів є основною передумовою інших свобод, гарантованих статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і вона користується майже абсолютним захистом у тому сенсі, що можливі обмеження, закладені в пункті 2 цієї статті.

Поряд з інформацією чи даними, що підлягають перевірці, стаття 10 захищає і погляди, критичні зауваження або припущення, правдивість яких не може бути піддана перевірці на правдивість. Оціночні судження також користуються захистом - це передумова плюралізму поглядів.

Європейський суд з прав людини 02 червня 2016 року ухвалив рішення у справі № 61561/08 «Інститут економічних реформ проти України», де розглядаючи питання забезпечення балансу між свободою вираження поглядів та захистом репутації особи, зазначив, що відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції, існує мало можливостей для обмеження політичних висловлювань чи дебатів з питань, що становлять суспільний інтерес, при цьому високий рівень захисту свободи вираження поглядів буде надаватися у випадках, коли висловлювання стосуються питання, що становить суспільний інтерес.

У зазначеному рішенні суд проводить відмінність між твердженнями про факти і оціночними судженнями. Оціночне судження не може бути доведене, це порушує саму свободу думки, яка є основною частиною права, гарантованого статтею 10 Конвенції.

Для того, щоб розрізняти фактичне твердження і оціночне судження, необхідно брати до уваги обставини справи і загальний тон зауважень, оскільки твердження про питання, що становлять суспільний інтерес, є оціночними судженнями, а не констатацією фактів.

Вказані висновки викладені Верховним Судом в постановах від 24 квітня 2019 року у справі № 569/5269/16-ц, від 11 лютого 2019 року у справі № 725/5585/16-ц, від 28 березня 2018 року у справі № 761/8035/16-ц, від 01 липня 2021 року у справі № 761/16733/19.

Верховний Суд погоджується із висновком суду першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, що поширена щодо позивача інформація не може бути перевірена судом на предмет її правдивості, оскільки поширена інформація містить оціночні судження автора, про що свідчать використані відповідачем мовностилістичні засоби, зокрема, порівняння, гіперболи, є його особистою думкою та критикою, яка ґрунтується на особистих припущеннях та не містить фактичних даних, які можна перевірити на істинність, а тому не підлягає спростуванню.

Крім того, судом правильно враховано публічний статус позивача та те, що поширена інформація стосувалася діяльності політичної партії «ОПЗЖ» та обраних від неї депутатів, зокрема ОСОБА_1 , та мала суспільний інтерес, тому позивач повинен бути терпимим до публічної критики, межа якої є ширшою від критики пересічних осіб.

Доводи касаційної скарги про помилкове визначення судами першої та апеляційної інстанцій статусу позивача як посадової особи, яка обіймала публічну посаду - депутата міської ради, є необґрунтованими, оскільки з урахуванням положень Закону України «Про статус депутатів місцевих ради», яким визначено правовий статус депутата місцевої ради як представника інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу та рівноправного члена місцевої ради, який здійснює покладені на нього цим законом обов`язки. Вказане, у свою чергу, дає можливість дійти висновку про те, що депутат міської ради відіграє певну роль у політичному житті громади, яку представляє, тому може бути віднесений до кола осіб, які є публічними діячами.

Посилання заявника на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 07 грудня 2021 року у справі № 905/902/20, від 08 травня 2019 року у справі № 761/37180/17, від 17 липня 2019 року у справі № 756/3363/16-ц не суперечать висновкам судів першої та апеляційної інстанції щодо оцінки поширеної інформації на предмет її висловлювання як факту чи оціночного судження.

Перевіряючи доводи заявника про незаконність ухвали від 01 березня 2023 року про залишення заяви про збільшення позовних вимог без руху, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що така відповідає вимогам процесуального закону, оскільки 06 лютого 2023 року, ОСОБА_1 збільшив позовні вимоги та пред`явив нову вимогу немайнового характеру з іншим предметом спору, унаслідок чого при поданні заяви про збільшення позовних вимог йому потрібно було сплатити судовий збір за вимогу немайнового характеру.

Зазначені у касаційній скарзі доводи щодо порушення норм процесуального права судом першої інстанції не знайшли свого підтвердження, правильне застосування норм права, зокрема частини другої статті 6 Закону України «Про судовий збір», є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, що свідчить про необґрунтованість скарги та відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками судів стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували..

Узагальнюючи наведене, необхідно дійти висновку, що доводи касаційної скарги ОСОБА_1 , зводяться до незгоди з висновками судів стосовно встановлення обставин справи, дослідження та оцінки доказів, що є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, провадження № 14-446цс18).

Враховуючи те, що касаційна скарга подана на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України, тоді як Верховний Суд уже викладав висновок щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку, колегія судів дійшла висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у цій справі.

Керуючись пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та спростування недостовірної інформації, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 12 квітня 2023 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 15 червня 2023 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний О. В. Ступак