Номер провадження 2/754/299/23
РІШЕННЯ

Іменем України

(повне рішення суду виготовлено 06.10.2023)

03 жовтня 2023 року м. Київ, Деснянський районний суд м. Києва, суддя: О. Грегуль, секретар судового засідання: І. Вакуленко, справа № 754/11392/19

ОСОБА_1 - позивач за первісним позовом та відповідач 1 за позовом третьої особи 1

ОСОБА_2 - відповідач за первісним позовом та відповідач 2 за позовом третьої особи 1

ОСОБА_3 - третя особа 1 за первісним позовом та позивач за позовом третьої особи 1

Приватне акціонерне товариство «Айбокс Банк» - третя особа 2

Ненюк А.О. і Мошенська І.А. - адвокати ОСОБА_1.

ОСОБА_6 - адвокат Трунова Д.В.

Суходольський С.М. , Мороз С.А. , Пилипак Я.С. - адвокати ПрАТ «Айбокс Банк»

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 до суду подано позов, вимоги якого збільшувались і в якому посилаючись на неналежне виконання договірних зобов`язань за договором позики грошових коштів від 30.03.2017, ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 : 2888919,40 грн., що еквівалентно 79000 доларам США - позики та 319103,60 грн. - три проценти річних від простроченої суми.

Ухвалою суду від 05.08.2019 відкрито провадження у справі № 754/11392/19 за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 05.08.2019 у справі № 754/11392/19 задоволено подану адвокатом Ненюк А.О. (представник ОСОБА_1 ) заяву про забезпечення позову.

Постановою Київського апеляційного суду від 14.11.2019 залишено без змін ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 05.08.2019 у справі № 754/11392/19 про відкриття провадження.

Ухвалою суду від 23.06.2020 у справі № 754/11392/19 задоволено подану адвокатом Ненюк А.О. (представник ОСОБА_1 ) заяву про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 18.12.2020 у справі № 754/11392/19 відмовлено в задоволенні поданого адвокатом Ненюк А.О. (представник ОСОБА_1 ) клопотання про об`єднання справи № 754/11392/19 (розглядається Деснянським районним судом м. Києва) із справою № 760/20860/19 (розглядається Солом`янським районним судом м. Києва).

Ухвалою суду від 18.12.2020 у справі № 754/11392/19 відмовлено в задоволенні поданого адвокатом Горбовим В.А. (представника ОСОБА_2 ) клопотання про зупинення провадження у справі.

Внесеною до протоколу судового засідання ухвалою суду від 18.12.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Внесеною до протоколу судового засідання ухвалою суду від 28.07.2021 і до початку розгляду справи по суті задоволено клопотання адвоката Горбового В.А. про залучення ОСОБА_3 (третя особа 1) до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог.

ОСОБА_3 пред`явила позов про визнання недійсним договору позики і в якому посилаючись на порушення своїх прав, як подружжя та порушення норм СК України, просить визнати недійсним договір позики грошових коштів від 30.03.2017, укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 ..

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 10.08.2021 відмовлено в задоволенні вимог ОСОБА_3 про залучення її до участі у справі № 754/11392/19 саме в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору та позовну заяву ОСОБА_3 подану у справі № 754/11392/19 разом із доданими до неї документами повернуто ОСОБА_3 ..

Постановою Київського апеляційного суду від 12.11.2021 скасовано ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 10.08.2021, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою суду від 18.01.2022 у справі № 754/11392/19 зобов`язано ОСОБА_3 (третя особа 1) направити на адресу суду позовну заяву з доданими до неї документами, що були повернуті ухвалою суду від 10.08.2021.

На виконання постанови Київського апеляційного суду від 12.11.2021, внесеною до протоколу судового засідання ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 14.02.2022 у справі № 754/11392/19 позов ОСОБА_3 (третя особа 1) прийнято до спільного розгляду з первісним позовом.

Ухвалою суду від 27.07.2022 у справі № 754/11392/19 відмовленого в задоволенні поданого адвокатом Горбовим В.А. (представник ОСОБА_2 ) до суду 27.07.2022 клопотання про проведення судового засідання призначеного на 27.07.2022 в режимі відеоконференції.

Внесеною до протоколу судового засідання ухвалою суду від 27.07.2022 у справі № 754/11392/19 ПрАТ «Айбокс Банк» (третя особа 2) залучено до участі у справі в якості третьої особи.

Ухвалою суду від 04.08.2022 у справі № 754/11392/19 задоволено подане ПрАТ «Айбокс Банк» клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

Ухвалою суду від 07.09.2022 у справі № 754/11392/19 відмовлено у задоволенні поданих адвокатом Горбовим В.А. (представник ОСОБА_2 ) клопотань про зупинення провадження у справі № 754/11392/19.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 17.11.2022 у справі № 754/11392/19 задоволено клопотання адвоката Горбового В.А. (представник ОСОБА_2 ) про проведення (призначення) судової комплексної почеркознавчої та технічної експертизи та призначено по справі судову комплексну почеркознавчу та технічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз і на вирішення експертів поставлено питання, про які просила сторона ОСОБА_2

23.05.2023 до суду надійшли і 24.05.2023 головуючому передані матеріали справи № 754/11392/19 разом із висновком експертів за результатами проведення комплексної судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи документів у цивільній справі № 754/11392/19 від 17.05.2023 № 52/23-34/53/23-32 і відповідно до якого рукописний текст та підпис у договорі позики грошових коштів від 30.03.2017 виконані ОСОБА_1 , а встановити чи виконаний підпис та рукописний текст у цьому договорі ОСОБА_2 не виявилось можливим у зв`язку з малим обсягом графічного матеріалу у даному досліджувальному підписі, простою будовою його елементів та відсутністю вільних експериментальних зразків підпису ОСОБА_2 ..

Ухвалою суду від 24.05.2023 поновлено провадження у справі № 754/11392/19.

Внесеною до протоколу судового засідання ухвалою суду від 18.07.2023 у справі № 754/11392/19 задоволено подану адвокатом Горбовим В.А. (представник ОСОБА_2 ) заяву про виклик і допит експерта з проханням про виклик і допит чотирьох експертів, які провели експертизу та склали висновок експертів за результатами проведення комплексної судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи документів у цивільній справі № 754/11392/19 від 17.05.2023 № 52/23-34/53/23-32.

18.01.2022 від адвоката Горбового В.А. (представник ОСОБА_2 ) до канцелярії суду надійшло клопотання про приєднання письмового доказу з доданою до нього завіреною копією витягу із закордонного паспорта ОСОБА_2 та доказами (квитанціями) про направлення цього доказу усім учасникам справи. Також у п. 1 даного клопотання заявлено прохання прийняти, розглянути, задовольнити та приєднати до матеріалів справи дане клопотання із доданими доками.

08.08.2023 від адвоката Ненюк А.О. (представник ОСОБА_1 ) до канцелярії суду надійшло клопотання про не прийняття та недопустимість доказу з проханням доказ - копію паспорта ОСОБА_2 для виїзду за кордон, подане до суду разом з клопотанням, представником відповідача - адвокатом Горбовим В.А. 18.01.2022 до розгляду судом не приймати, як не поданий у встановлений законом або судом строк та недопустимий.

08.08.2023 від адвоката Горбового В.А. (представник ОСОБА_2 ) до канцелярії суду надійшла заява про визнання неповним висновку експертів та проведення (призначення) додаткової судової комплексної почеркознавчої та технічної експертизи з проханням визнати неповним, не чітким, неясним висновок експертів за результатами проведення комплексної судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи документів у цивільній справі № 754/11392/19 від 17.05.2023 № 52/23-34/53/23-32 та призначити по справі додаткову судову комплексну почеркознавчу та технічну експертизу, проведення якої доручити експертам КНДІСЕ.

Ухвалою суду 03.10.2023 у справі № 754/11392/19 відмовлено в задоволенні поданої адвокатом Горбовим В.А. (представник ОСОБА_2 ) заяви про визнання неповним висновку експертів та проведення (призначення) додаткової судової комплексної почеркознавчої та технічної експертизи, а також відмовлено в задоволенні поданого адвокатом Ненюк А.О. (представник ОСОБА_1 ) клопотання про неприйняття та недопустимість доказ.

Про час і місце розгляду справи всі учасники справи повідомлялись належним чином через повідомлені і доступні суду засоби зв`язку відповідно: поштою, електронною поштою, SMS, під розписку, а також інформація про рух справи розміщується на офіційному сайті суду і є загальнодоступною.

У судовому засіданні адвокат Мошенська І.А. (представник ОСОБА_1 ) первісний позов підтримала, а позов третьої особи 1 не визнала та не заперечувала проти розгляду справи за відсутності інших учасників справи, які в судове засідання не з`явились.

Адвокат Пилипак Я.С. (представник ПрАТ «Айбокс Банк») вважає первісний позов обґрунтованим, а позов третьої особи 1 безпідставним та не заперечував проти розгляду справи за відсутності інших учасників справи, які в судове засідання не з`явились.

Від адвоката Горбового В.А. (представник ОСОБА_2 ) до канцелярії суду 03.10.2023 в 14:12 електронною поштою надійшло клопотання про перенесення (відкладення) судового засідання з посиланням на зайнятість адвоката в інших двох судових засіданнях у інших судах.

Адвокат Мошенська І.А. (представник ОСОБА_1 ) заперечувала проти задоволення клопотання про перенесення (відкладення) судового засідання посилаючись на навмисне затягування адвокатом Горбовим В.А. розгляду справи, яка тривалий термін розглядається.

Адвокат Пилипак Я.С. (представник ПрАТ «Айбокс Банк») при вирішенні клопотання про перенесення (відкладення) судового засідання поклався на розсуд суду.

ОСОБА_1 (позивач за первісним позовом та відповідач 1 за позовом третьої особи 1), ОСОБА_2 (відповідач за первісним позовом та відповідач 2 за позовом третьої особи 1), ОСОБА_3 (третя особа 1 за первісним позовом та позивач за позовом третьої особи 1), адвокат Ненюк А.О. (представник ОСОБА_1 ), адвокати: Суходольський С.М., Мороз С.А. (представники ПрАТ «Айбокс Банк») в судове засідання не з`явились і доказів про поважність причин своєї неявки суду не надали та заяв/клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило.

18.07.2023 від ОСОБА_3 (третя особа 1 за первісним позовом та позивач за позовом третьої особи 1) до канцелярії суду подано заяву про допит третьої особи у якості свідка, не визнання первісних позовних вимог з проханням допитати її ОСОБА_3 (третя особа 1 за первісним позовом та позивач за позовом третьої особи 1), як свідка та подальший розгляд справи проводити за її ОСОБА_3 (третя особа 1 за первісним позовом та позивач за позовом третьої особи 1) відсутності.

Неодноразові й усі виклики до суду ОСОБА_3 (третя особа 1 за первісним позовом та позивач за позовом третьої особи 1) для допиту її, як свідка за задоволеною судом її ж заявою про допит її, як свідка, ОСОБА_3 (третя особа 1 за первісним позовом та позивач за позовом третьої особи 1) проігнорувала і доказів про поважність причин своєї неявки суду не надала.

У судовому засіданні адвокат Мошенська І.А. (представник ОСОБА_1 ) і адвокат Пилипак Я.С. (представник ПрАТ «Айбокс Банк») не заперечували проти продовження розгляду справи за відсутності ОСОБА_3 (третя особа 1 за первісним позовом та позивач за позовом третьої особи 1) і без її допиту, як свідка.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У листі Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45, визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника.

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У пункті 26 рішення ЄСПЛ від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (заява N 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Згідно ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII, 1. В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. 2. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Адвокатом Горбовим В.А. (представник ОСОБА_2 ) неодноразово подавались заяви/клопотання про відкладення розгляду справи із-за зайнятості адвоката в інших судових процесах і в жодному з цих заяв/клопотань не викладено обставин та не зазначено доказів, чому адвокатом надається перевага в розгляді інших справи, а не розгляду даної справи, яка тривалий час перебуває на розгляді та не знаходить свого вирішення з різних об`єктивних причин, як то заяви/клопотання учасників справи про відкладення/перенесення розгляду справи, витребування справи апеляційним судом, хвороби учасників справи, обмеження пов`язані із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), війна із-за військової агресії РФ проти України, повітряні тривоги, відключення постачання електричної енергії в приміщення суду, зупинення провадження із-за призначення експертизи.

У той же час адвокат Горбовий В.А. (представник ОСОБА_2 ) сам планує свою роботу, має реальну можливість викладати свої доводи/обґрунтування/заперечення по суті справи в письмовій/електронній формі і в своєму клопотанні про перенесення (відкладення) судового засідання адвокат не вказує, яку саме інформацію він має намір особисто повідомити в судовому засіданні, повідомлення якої в іншій формі є неможливим. Також судом враховується і те, що судом дати наступних судових засіданнях неодноразово узгоджувались із адвокатом Горбовим В.А. (представник ОСОБА_2 ).

ОСОБА_3 (третя особа 1 за первісним позовом та позивач за позовом третьої особи 1) достовірно відомо про подання нею позову у справі № 754/11392/19 та про подання нею заяви про допит її, як свідка однак ОСОБА_3 ігнорує судові виклики та судові засідання.

З урахуванням викладеного і ст. ст. 128-131, 223 ЦПК України у задоволенні поданого адвокатом Горбовим В.А. (представник ОСОБА_2 ) 03.10.2023 в 14:12 електронною поштою клопотання про перенесення (відкладення) судового засідання відмовляється та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних і доказів для її розгляду по суті за відсутності учасників справи, які в судове засідання не з`явились та без допиту ОСОБА_3 (третя особа 1 за первісним позовом та позивач за позовом третьої особи 1), як свідка.

Вислухавши адвоката Мошенську І.А. (представник ОСОБА_1 ) адвоката Пилипак Я.С. (представник ПрАТ «Айбокс Банк»), пояснення/показання судових експертів: Посільського О.О., Чередниченко О.С., Малей О.С., Ткаченко І.М., дослідивши матеріали справи, суд у судовому засіданні встановив наступне.

Згідно тексту договору позики грошових коштів від 30.03.2017 ОСОБА_1 (позивач за первісним позовом та відповідач 1 за позовом третьої особи 1) передав ОСОБА_2 (відповідач за первісним позовом та відповідач 2 за позовом третьої особи 1), а останній прийняв у власність 2133000 грн., що складає еквівалент 79000 доларів США за валютним обмінним курсом, встановленим на момент укладення даного договору та зобов`язується повернути ОСОБА_1 таку ж суму грошових коштів, а саме еквівалент 79000 доларів США за валютним обмінним курсом, встановленим на момент повернення грошових коштів і не пізніше ніж 01.12.2018 (п. 1. Договору). Сума позики ОСОБА_2 була отримана до підписання даного договору в повному обсязі. ОСОБА_2 у договорі підтвердив факт отримання грошових коштів (п. 2. Договору). Також даним договором передбачено, що в разі прострочення виконання зобов`язання ОСОБА_2 за даним договором, ОСОБА_2 зобов`язаний сплатити ОСОБА_1 суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми (п. 8. Договору). ОСОБА_2 з метою забезпечення виконання своїх зобов`язань за даним договором приймає на себе обов`язок у строк до 20.11.2017 передати ОСОБА_1 в іпотеку буд. АДРЕСА_1 (п. 6. Договору).

Згідно свідоцтва про одруження від 22.09.2000, ОСОБА_2 (відповідач за первісним позовом та відповідач 2 за позовом третьої особи 1) і ОСОБА_3 (третя особа 1 за первісним позовом та позивач за позовом третьої особи 1) одружились 22.09.2000.

Відповідно до нотаріально посвідченого іпотечного договору від 20.10.2017, підписаного ОСОБА_1 (позивач за первісним позовом та відповідач 1 за позовом третьої особи 1), як іпотекодержателем та ОСОБА_9 , діючим від імені ОСОБА_10 , як іпотекодавця та майнового поручителя ОСОБА_2 (відповідач за первісним позовом та відповідач 2 за позовом третьої особи 1), цей договір забезпечує вимоги іпотекодержателя, що випливають з договору позики грошових коштів від 30.03.2017, укладеного між ОСОБА_1 (позивач за первісним позовом та відповідач 1 за позовом третьої особи 1) і ОСОБА_2 (відповідач за первісним позовом та відповідач 2 за позовом третьої особи 1).

Постановою Верховного Суду від 07.06.2023 у справі № 753/8847/19 визнано недійсним вищевказаний іпотечний договір від 20.10.2017, припинено іпотеку за цим договором та зобов`язано приватного нотаріуса виключити записи про обтяження з державного та єдиного реєстрів.

Згідно ст. ст. 625, 1046, 1047, 1048 ч. 1, 1049 ч. 1, 1050, 1051 ЦК України, 1. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 2. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 1. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. 1. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. 2. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. 1. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. 1. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. 1. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. 2. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. 1. Позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

Згідно висновку експертів за результатами проведення комплексної судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи документів у цивільній справі № 754/11392/19 від 17.05.2023 № 52/23-34/53/23-32, рукописний текст та підпис у договорі позики грошових коштів від 30.03.2017 виконані ОСОБА_1 , а встановити чи виконаний підпис та рукописний текст у цьому договорі ОСОБА_2 не виявилось можливим у зв`язку з малим обсягом графічного матеріалу у даному досліджувальному підписі, простою будовою його елементів та відсутністю вільних експериментальних зразків підпису ОСОБА_2 ..

Допитані в судовому засіданні усі експерти, зокрема, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які провели експертизу та склали висновок експертів за результатами проведення комплексної судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи документів у цивільній справі № 754/11392/19 від 17.05.2023 № 52/23-34/53/23-32 свій висновок у судовому засіданні підтвердили та повністю підтримали його правильність.

У судовому засіданні не встановлено жодних конкретних правових та беззаперечних доказів, які б давали суду саме правові підстави для визнання висновку експертів неповним або неясним, необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності та які б давали саме правові підстави для призначення додаткової або повторної експертизи.

Сторона ОСОБА_2 заперечує укладення та підписання договору позики грошових коштів від 30.03.2017.

Згідно висновку експертів за результатами проведення комплексної судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи документів у цивільній справі № 754/11392/19 від 17.05.2023 № 52/23-34/53/23-32, встановити чи виконаний ОСОБА_2 підпис та рукописний текст у договорі позики грошових коштів від 30.03.2017 не виявилось можливим.

Згідно тексту первісної редакції первісного позову, зокрема, абзацу першого другої сторінки позову (а. с. 3 т. 1) дослівно: «Слід зазначити, що вказаний Договір укладався та передача грошових коштів від Позивача Відповідачу здійснювалася в приміщенні та присутності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Дрозд Наталії Володимирівни, за адресою: 04071, м. Київ, вул. Верхній Вал, буд. 54, оф. 12».

Згідно завіреної у визначеному законодавством порядку копії витягу із закордонного паспорта ОСОБА_2 (а. с. 219 т. 2), ОСОБА_2 з 29.03.2017 по 02.04.2017 взагалі перебував за межами України, а саме в Польщі, що підтверджується штампами про «В`їзд/Виїзд/Перетин кордону» з відміткою: «PL».

Оцінюючи вищевказані допустимі докази суд вважає спроможними та обґрунтованими доводи сторони ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_2 особисто не міг укладати та підписувати саме 30.03.2017 договір позики грошових коштів від 30.03.2017.

Вищевикладене дає суду правові підстави для висновку, що 30.03.2017 договір позики грошових коштів від 30.03.2017 між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 не укладався.

Згідно ч. 1, ч. 4 - ч. 7 ст. 81 ЦПК України, 1. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 4. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. 5. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. 6. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 7. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, 4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 11.06.2020 у справі № 757/1782/18: «Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог, саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції. Застосовуючи принцип диспозитивності, закріплений у статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Отже, саме позивач, як особа, яка на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість. За своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.».

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 12.08.2021 у справі № 438/1673/13-ц: «Згідно з практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони.».

ЄСПЛ вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Практика ЄСПЛ виходить з того, що реалізовуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення ЄСПЛ від 16.12.1992 у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції).

Будь-яких конкретних, правових, допустимих та беззаперечних доказів, які б спростовували висновки суду, що 30.03.2017 договір позики грошових коштів від 30.03.2017 між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 не укладався суду не надано.

Згідно ст. 203 ЦК України, 1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. 2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно ст. 204 ЦК України, 1. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно ст. 215 ЦК України, 1. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. 2. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. 3. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 19.08.2020 у справі № 385/344/16-ц: «У статті 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Згідно із частиною другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.01.2020 в справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18) зроблено висновок, що «підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами». Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Разом з цим, у постанові від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими. Разом із тим Велика Палата Верховного Суду констатує, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення». Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. При цьому, за наявності для того підстав позивач не позбавлена права заявити вимогу про усунення перешкод у користуванні належним їй майном, зокрема шляхом пред`явлення вимоги про повернення земельної ділянки або скасування запису про державну реєстрацію речового права. Негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц (пункт 96)).».

Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 02.07.2019 у справі № 48/340: «6.41. Водночас, як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16 (провадження № 12-158 гс18). Крім того, Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), та від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18).».

З урахуванням вищевикладеного та висновоку суду, що 30.03.2017 договір позики грошових коштів від 30.03.2017 між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 не міг бути укладений та не укладався, правові підстави для задоволення позову третьої особи ОСОБА_3 (третя особа 1 за первісним позовом та позивач за позовом третьої особи 1) про визнання недійсним договору позики відсутні.

За таких обставин у задоволенні первісного позову та позову третьої особи відмовляється за недоведеністю позовних вимог.

Згідно ч. 1 і ч. 2 ст. 141 ЦПК України, 1. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 2. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Судові витрати по справі покласти на позивачів.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ: