Номер провадження 2/754/4150/23
Справа №754/9210/23
26 вересня 2023 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді: Таран Н.Г.
секретаря судового засідання: Довгань Г.А..
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання дитини
В липні 2023 року позивач звернулась до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до відповідача, про стягнення аліментів на утримання дитини. Обгрунтовуючі позовні вимоги позивач посилається на те, що позивач перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем по справі, ОСОБА_2 , тобто проживала із ним однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Під час сімейних стосунків із відповідачем у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 21 січня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві складено відповідний актовий запис за № 174. Спільне сімейне життя з відповідачем у позивача не склалося. Через різні характери, погляди на сімейне життя між ними погіршились стосунки, виникла відсутність взаєморозуміння, що в результаті призвело до регулярного виникнення між ними конфліктних ситуацій та сталих непорозумінь. При цьому, протягом останнього часу перебування у сімейних стосунках у них почалися постійно виникати сварки та конфліктні ситуації, які відповідно ініціювали регулярні скандали. До всього вищевказаного, відповідач взагалі матеріально не забезпечує потреби їхньої сім`ї, і позивач постійно змушена очікувати від відповідача його бажання матеріально утримувати як свою дружину так і насамперед неповнолітнього сина. Відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини. Внаслідок такого відношення відповідача до позивачки, до їхньої сім`ї та насамперед до дитини, позивачка повністю втратила почуття до відповідача. Такі негативні відносини, що склалися між ними, призвели до того, що вони ніяких взаємних турбот один до одного не здійснюють, подружніх стосунків між собою не підтримують і остаточно перестали вести спільне домашнє господарство.
Позивач в судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином, від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про час і місце розгляду справи про причини не явки суд не повідомив. Суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог частини 4 статті 223 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 280 цього Кодексу.
Вивчивши письмові матеріали справи, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Як вбачається з матеріалів справи позивач перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем по справі, ОСОБА_2 , тобто проживала із ним однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Під час сімейних стосунків із відповідачем у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 21 січня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві складено відповідний актовий запис за № 174. Спільне сімейне життя з відповідачем у позивача не склалося. Через різні характери, погляди на сімейне життя між ними погіршились стосунки, виникла відсутність взаєморозуміння, що в результаті призвело до регулярного виникнення між ними конфліктних ситуацій та сталих непорозумінь. При цьому, протягом останнього часу перебування у сімейних стосунках у них почалися постійно виникати сварки та конфліктні ситуації, які відповідно ініціювали регулярні скандали. До всього вищевказаного, відповідач взагалі матеріально не забезпечує потреби їхньої сім`ї, і позивач постійно змушена очікувати від відповідача його бажання матеріально утримувати як свою дружину так і насамперед неповнолітнього сина. Відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини. Внаслідок такого відношення відповідача до позивачки, до їхньої сім`ї та насамперед до дитини, позивачка повністю втратила почуття до відповідача. Такі негативні відносини, що склалися між ними, призвели до того, що вони ніяких взаємних турбот один до одного не здійснюють, подружніх стосунків між собою не підтримують і остаточно перестали вести спільне домашнє господарство.
Своє звернення до суду з даним позовом позивач обґрунтовує тим, що відповідач не надає коштів на утримання спільної дитини.
Законодавцем положенням ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України).
Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Крім того, ст. 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.
Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. А ч. 3 цієї статті встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів
Згідно з ч. 1, ч.2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Вирішуючи питання про присудження аліментів, в силу ст. 182 СК України та п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року, судом звернуто увагу на той факт, що даних про працевлаштування та загальний доход відповідача не представлено.
Згідно із Законом про Держбюджет на 2023 рік (стаття 7) з 1 січня 2023 року для дітей віком віком від 6 до 18 років прожитковий мінімум становить - 2 833,00 грн.
Відповідно до СК України (ч. 2 ст. 182) мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Таким чином, з 1 січня мінімальний гарантований розмір аліментів становитиме: для дітей віком від 6 до 18 років - 1 416 ,50 грн.
Максимальний розмір аліментів становить 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку (ч. 5 ст. 183 СК України). Відповідно, з 1 січня максимальний розмір аліментів становитиме: для дітей віком від 6 до 18 років - 28 330,00 грн.
У зв`язку з цим суд погоджується із обґрунтованістю визначення аліментів в даному випадку у твердій грошовій сумі, та приходить до висновку про можливість задоволення заявлених вимог шляхом присудження з відповідача аліментів у розмірі 5000,00 гривень щомісячно на утримання дитини від дня пред`явлення позову, а саме з 10.07.2023 року.
Відповідно до ст. 430 ЦПК України, у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.
Суд також приходить до висновку про стягнення з відповідача згідно до вимог ч.6 ст. 141 ЦПК України судових витрат.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 13, 81,89, 141, 259, 264-265, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, ст.ст. 141, 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі 5000,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 10.07.2023 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1073,60 грн.
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць
Рішення може бути оскаржене позивачем до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його прийняв, за письмовою заявою відповідача, поданою з врахуванням вимог ст. 285 ЦПК України. Заява про перегляд рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення та підписання рішення.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 )

Відповідач: ОСОБА_2 (РНОКПП в матеріалах справи відсутній, місце проживання: АДРЕСА_2 )

Повний текст рішення складено 05.10.2023 року.

Суддя: Н.Г.Таран