Справа № 473/2913/23
УХВАЛА

іменем України

"29" вересня 2023 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Вуїва О.В.,

за участю: секретаря судового засідання Ціліциної О.В., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідачки ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія Д ЕНД Д» до ОСОБА_3 про витребування транспортного засобу та стягнення безпідставно збережених коштів внаслідок користування транспортним засобом без правової підстави,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року ТОВ «Лізингова компанія «Д ЕНД Д» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про витребування транспортного засобу та стягнення безпідставно збережених коштів внаслідок користування транспортним засобом без правової підстави, в якому вказувало, що 13 травня 2021 року між сторонами було укладено договір фінансового лізингу №000013, відповідно до якого ТОВ «Лізингова компанія «Д ЕНД Д» (як лізингодавець) зобов`язалося набути у власність транспортний засіб з метою передачі його відповідачці (як лізингоодержувачу) на умовах лізингу в користування протягом 24 місяців.

В свою чергу ОСОБА_3 зобов`язалася щомісячно (до 13 травня 2023 року) сплачувати на користь позивача лізингові платежі (що складаються з відшкодування вартості об`єкта лізингу та комісії за обслуговування лізингу) відповідно до узгодженого сторонами графіку, після закінчення строку дії договору лізингу повернути автомобіль лізингодавцю, а в разі порушення умов договору - сплатити передбачену договором неустойку.

Також, після закінчення строку дії договору лізингу ОСОБА_3 , за умови належного виконання умов договору, набуває право викупу транспортного засобу за 1 грн.

На виконання умов договору лізингу ТОВ «Лізингова компанія «Д ЕНД Д» придбало автомобіль «Land Rover», 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , вартістю 232 680 грн. (що станом на 13 травня 2021 року складало 8 400 доларів США) та передало його відповідачці в користування на умовах лізингу.

Проте ОСОБА_3 належним чином умови договору лізингу не виконувала, оскільки з січня 2022 року перестала сплачувати лізингові платежі.

У грудні 2022 року ТОВ «Лізингова компанія «Д ЕНД Д» звернулося до Вознесенського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення з відповідачки заборгованості за договором лізингу у розмірі 189 519,30 грн., 37 903,86 грн. штрафу за порушення умов договору, 33 171,52 грн. пені за порушення умов договору, а також 3 % річних за порушення грошового зобов`язання за період прострочення у розмірі 2 124,28 грн., інфляційних втрат за порушення грошового зобов`язання за період прострочення у розмірі 14 423,91 грн.

Однак рішенням Вознесенського міськрайонного суду від 05 травня 2023 року у задоволенні позовних вимог ТОВ «Лізингова компанія «Д ЕНД Д» було відмовлено у зв`язку з встановленням судом нікчемності договору фінансового лізингу №000013 від 13 травня 2021 року.

Незважаючи на вказану обставину, зокрема відсутність у відповідачки правових підстав для користування предметом договору лізингу, ОСОБА_3 в порушення вимог ст. 809-1 ЦК України не повернула позивачу транспортний засіб та не відшкодувала лізингові платежі за весь період безпідставного користування цим майном.

Тому ТОВ «Лізингова компанія «Д ЕНД Д» просило витребувати у ОСОБА_3 автомобіль «Land Rover», 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , а в разі неможливості - стягнути його вартість у розмірі 562 500 грн., стягнути з відповідачки на свою користь 76 797,54 грн. безпідставно збережених коштів внаслідок користування транспортним засобом без достатньої правової підстави, а також, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, стягнути з неї на свою користь 3 % річних за період невиконання грошового зобов`язання, що полягає у не відшкодуванні лізингових платежів, у розмірі 1 654,90 грн.

В підготовчому засіданні, яке проводилося без особистої участі відповідачки ОСОБА_3 , її представник ОСОБА_2 заявив клопотання про виклик та допит в якості свідка чоловіка відповідачки - ОСОБА_4 . Необхідність виклику та допиту свідка обґрунтована представником відповідачки потребою в підтвердженні ним факту, що має істотне значення для вирішення спору, а саме отримання товариством від ОСОБА_3 безпосередньо після укладення договору лізингу лізингового платежу у розмірі 8 000 доларів США.

Представник позивача ОСОБА_1 в підготовчому засіданні проти задоволення клопотання представника відповідачки заперечував, вказуючи, що факт виконання грошового зобов`язання не може доводитись показаннями свідків, тобто доказ є недопустимим, обставина, яку представник відповідачки бажає довести за допомогою вказаного свідка, виходить за межі обставин, що підлягають доведенню, оскільки не стосуються періоду, за який виникла заборгованість та про стягнення якої просить позивач, тобто доказ є неналежним.

Заслухавши думку представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідачки ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право подавати суду докази.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ст. 91 ЦПК України виклик свідка здійснюється за заявою учасника справи.

У заяві про виклик свідка зазначаються його ім`я, місце проживання (перебування) або місце роботи, обставини, які він може підтвердити.

Заява про виклик свідка має бути подана до або під час підготовчого судового засідання, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, - до початку першого судового засідання у справі.

В ухвалі про відкриття провадження у справі або в іншій ухвалі, якою суд вирішує питання про виклик свідка, суд попереджає свідка про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання чи відмову від давання показань на вимогу суду.

Однак, відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Факт виконання грошового зобов`язання за цивільно-правовим договором за участю юридичної особи не може доводитись показаннями свідків, оскільки щодо таких розрахунків за придбаний товар, виконану роботу, надану послугу діють спеціальні правила - в залежності від форми розрахунку (готівкова чи безготівкова форми), фіксування факту сплати коштів здійснюється виключно за допомогою передбачених законом фінансових документів, такі операції також фіксуються у відповідній бухгалтерській документації відповідної юридичної особи.

За встановленого, з урахуванням вимог ст. 78 ЦПК України, у задоволенні клопотання представника відповідачки ОСОБА_2 слід відмовити у зв`язку з тим, що доказ, про надання якого клопоче останній, є недопустимим.

Тому, керуючись ст.ст. 78, 91, 200, 258-260 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання представника відповідачки ОСОБА_2 про допит у якості свідка ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Суддя: О.В. Вуїв