Справа № 471/894/23
Провадження №2/471/210/23
Номер рядка звіту 19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2023 р.

Братський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді Гукової І.Б.,

за участю секретаря Холоденко І.Ю.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду смт. Братське цивільну справу № 471/894/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до Новомар`ївської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання права на таку земельну частку (пай),

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Новомар`ївської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання права на таку земельну частку (пай).

В своєму позові позивач зазначила, що вона з 28.01.1992 року по по день ліквідації підприємства, працювала та була членом КСП «ім.. Тобілевича». 14.11.1995 року КСП «ім.. Тобілевича» отримало Державний акт на право колективної власності, яким передано КСП у колективну власність земельну ділянку. Позивач була включена до списку членів КСП за № 65, яким надано право на земельну частку (пай). Однак сертифікату на земельну частку (пай) позивач так і не отримала. Оскільки наразі КСП ліквідоване, вона не має можливості звернутися до підприємства за отримання належної їй земельної ділянки, тому вона вимушена звернутися до суду із вказаним позовом.

У судове засідання позивач не з`явилася, від її представника до суду надійшла заява в якій вона підтримала позовні вимоги та просила про їх задоволення.

Представник відповідача до суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Суд перевіривши зібрані по справі докази, приходить до наступних висновків.

Земельні відносини, суб`єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об`єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК, статті 2, 5 Земельного Кодексу України).

Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб`єкта владних повноважень, згідно зі статтею 19 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства, оскільки вирішуються питання, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність.

Згідно з ч.3 ст.152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

У судовому засіданні встановлено, що позивач з 28.01.1992 року перебувала у членах КСП «ім.. Тобілевича» (арк..с. 13-26).

Статтею 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Зазначена норма узгоджується з вимогами ст. 41 Конституції України.

Згідно п.2 Указу Президента № 720/95 від 08 серпня 1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

За змістом статей 22, 23 ЗК України (у редакції Закону України від 18 грудня 1990 року № 561-XII) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта.

При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п. 7 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

15.11.1995 року КСП "ім.. Тобілевича" отримало Державний акт на право колективної власності на землю серія МК № 004.

Згідно Розпорядження Братської РДА Миколаївської області "Про затвердження розрахунків вартості і розмірів в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) членів КСП "ім.. Тобілевича" від 10.10.1996 р. № 190-р, розмір земельної частки (паю) в умовно кадастрових гектарах становила 13,58 ум.кад. га.

КСП «ім.. Тобілевича" на наразі ліквідовано та правонаступників немає.

Розпорядниками земель комунальної власності наразі є відповідні територіальні громади (ст.. 83 ЗК України).

Абзацом 2 частини 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» передбачено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта.

Згідно списку громадян на отримання земельної частки (паю) в КСП «ім.. Тобілевича» прізвище позивача ( ОСОБА_2 ) вказане за номером 65 (арк..с. 35).

Згідно з роз`ясненнями Верховного суду України від 01 вересня 2003 року право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному КСП, членом якого він є. До вручення КСП державного акта на право колективної власності на землю, власником землі була держава, а після передачі його КСП (у колективну власність) земля стала належати на праві спільної часткової власності тим особам, які працювали на ній і були членами цього КСП, та працівникам інших сільськогосподарських утворень. Кожен з них став власником ще не визначеної за розміром частки землі. Всі працівники колишніх господарств (колгоспів, радгоспів, інших утворень), у тому числі й пенсіонери, які залишилися членами нових підприємств, та члени підприємств, які були живими на дату отримання державного акта про передачу землі у колективну власність КСП, починаючи із зазначеної дати стали її власниками у рівних частках.

Пункт 17 Перехідних положень Земельного кодексу України передбачає, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Згідно зі ст.ст.1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Отже, з огляду на вищенаведені положення право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання сільськогосподарським підприємством державного акта на право колективної власності на землю, в якому ця особа вказана як така, що має право на земельну частку (пай). Це право є непорушним та підлягає захисту, у зв`язку з чим вимоги позивача про визнання за нею права на земельну частку (пай) сільськогосподарського призначення розміром 13,58 ум.кад.га, розташовану на території Новомар`ївської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області за рахунок земель не розподілених, не витребуваних паїв, які розташовані на території Новомар`ївської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області.

У постанові ВС у справі № 181/257/19 від 29.09.2021 року зазначено «оскільки право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання сільськогосподарським підприємством державного акту про право колективної власності, в якому ця особа вказана як така, що має право на земельну частку (пай), це право є непорушним, строк на його реалізацію законодавством не встановлено, а відтак воно підлягає захисту без обмеження строком позовної давності».

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки нею доведено перебування у членах КСП «ім.. Тобілевича», отримання підприємством державного акту на право колективної власності на землю, та внесення позивача до списку громадян членів КСП.

Відповідно до ч. 2 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судових збір у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст. 259, 264, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Новомар`ївської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання права на таку земельну частку (пай) задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право на земельну частку (пай) сільськогосподарського призначення розміром - 13,58 ум.кад.га, розташовану на території Новомар`ївської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області за рахунок земель не розподілених, не витребуваних паїв, які розташовані на території Новомар`ївської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області..

Стягнути з Новомар`ївської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області на користь ОСОБА_1 витрати понесені при сплаті судового збору в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Позивач ОСОБА_1 , місце знаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач Новомар`ївська сільська рада Вознесенського району Миколаївської області, місце розташування: вул. Данила Галицького, 24, с. Новомар`ївка, Вознесенського району Миколаївської області, .

На рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду.

СуддяІ.Б. Гукова