№ 2/183/4212/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2023 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Парфьонова Д. О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про:

- зміну встановленого рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 31 серпня 2011 року у справі № 2-2896 розміру аліментів, що стягуються на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини всіх видів доходів на 1/3 частину з усіх видів заробітку (доходу) позивача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, і до повноліття всіх дітей, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, -

В С Т А Н О В И В:

31 серпня 2023 року позивач звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з вищевказаним позовом, отриманим судом 01 вересня 2023 року.

В обґрунтування позову вказує, що відповідно до рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 19 вересня 2011 року у справі № 2-2894/11 шлюб між ним та ОСОБА_6 розірвано. У тому ж році, з нього за виконавчим листом № 31410227 стягнуті аліменти на Користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 серпня 2011 року і до повноліття дитини. 01 січня 2014 року він одружився з ОСОБА_3 та під час перебування у шлюбі у них народився син - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач з родиною проживав у м. Сєвєродонецьк Луганської області.

При проживанні за місцем реєстрації позивач, як зараз так і до 24 лютого 2023 року під час проживання в м. Сєвєродонецьку підтримував відносини з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і по теперішній час підтримує. Після введення воєнного стану в Україні його дружина - ОСОБА_3 з сином ОСОБА_8 покинули місце проживання через воєнну агресію з боку російської федерації та покинули територію України і на теперішній час проживають у Республіці Франція. Син позивача ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_6 не захотіли виїжджати з м. Сєвєродонецьк та залишились проживати на непідконтрольній Україні території. Єдиним джерелом існування для дружини ОСОБА_3 та ОСОБА_9 є розрахункова банківська картка позивача, яку той віддав дружині коли вона виїжджала з України до республіки Франція 13 березня 2023 року та зазначеною карткою дружина розраховується за оренду квартири, купує їжу та інше необхідне для існування, допомогу від держави не отримує. Аліменти на сина ОСОБА_5 стягуються із заробітної плати позивача. Позивач вважає, що на теперішній час, у зв`язку зі зміною сімейного стану, його витрати збільшились, а тому - визначений розмір аліментів на теперішній час є несправедливим, оскільки виплати на ОСОБА_5 народження становлять 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, тобто без врахування утримання позивачем сина ОСОБА_9 та утримання дружини ОСОБА_3 , яка перебуває на повному забезпеченні позивача. Таким чином, оскільки у позивача на час звернення з позовом є двоє дітей, тобто в нього змінився сімейний стан, вважає, що на підставі положень ст. 192 СК України необхідно змінити розмірі аліментів за рішенням Сєвєродонецького міського суду від 31 серпня 2011 року про стягнення аліментів на сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з розміру 1/4 на 1/3 частини всіх видів заробітку, доходу але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно до повноліття дітей для рівності в отриманні коштів для всіх дітей та утримання дружини, які перебувають на повному утриманні позивача.

Ухвалою судді від 06 вересня 2023 року з урахуванням підсудності, визначеної Розпорядженням Голови Верховного Суду від 06 березня 2022 року № 1/0/9-22, яким змінено територіальну підсудність судових справ Сєвєродонецького міського суду Луганської області і визначено Новомосковському міськрайонному суду Дніпропетровської області, відкрито провадження у справі. Справу постановлено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Окрім іншого, встановлено відповідачеві строк для подання відзиву на позов.

07 вересня 2023 року, з огляду на зареєстроване місце проживання відповідача, третьої особи на тимчасово окупованій території України, відповідно до вимог ч. 11 ст. 128, ч. 10 ст. 187 ЦПК України на веб-порталі «Судова влада України» опубліковано відповідне оголошення про розгляд даної цивільної справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, а тому відповідач та третя особа вважаються такими, що належним чином повідомлені про розгляд справи. Станом на 28 вересня 2023 року відзиву на позов, будь-яких заяв та клопотань від відповідача, пояснень, клопотань, заяв від третьої особи до суду не надходило.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до частин 4, 5 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу вбачається, що 10 березня 2006 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_10 /а.с.38/.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 19 вересня 2011 року у справі № 2-2894/11 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_1 , розірвано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 10.03.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управляння юстиції Луганської області, актовий запис № 115.

На підставі виконавчого листа Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 31 серпня 2011 року у справі № 2-2896 відкрите виконавче провадження 31410227 та з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки від усіх видів щомісячно але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 серпня 2011 року і до повноліття дитини /а.с.35/.

З даних АСВП за виконавчим провадженням № 31410227 та відповіді Сєвєродонецького відділу ДВС у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного МРУЮ МЮ вбачається винесення постанови про скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України /а.с.50/, зміну атрибутів (прізвища) стягувача за виконавчим провадженням на « ОСОБА_11 » 14 грудня 2021 року.

З копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 23 серпня 2006 року вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.37/.

01 листопада 2014 року уклали шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_12 /а.с.36/.

ІНФОРМАЦІЯ_4 у батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_3 народився син ОСОБА_9 /а.с.23, 24/.

Судовим наказом Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 серпня 2021 року у справі № 428/7718/21 за заявою ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитинистягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 13.08.2021 і до досягнення дитиною повноліття ІНФОРМАЦІЯ_7 .

З наданих позивачем копій паспорту громадянина України /а.с.5-3/, довідки від 23 березня 2023 року № 1216- /а.с.13/, копії військового квитка НОМЕР_4 /а.с.10-11/, посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_5 /а.с.12/ та звіту про здійснення нарахування заробітної плати /а.с.25/ вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 з 18 січня 2022 року, проходить службу та отримує дохід, який за період з 01 по 06 місяці 2023 року становить 488423,52 грн та утримання з доходу 50% за ВП № 314102227.

З наданих позивачем копій паспорту громадянки України ОСОБА_3 /а.с.14-17/, копії паспорту громадянки України для виїзду за кордон НОМЕР_6 /а.с.19-21/ вбачається реєстрація місця проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 з 23 серпня 2002 року, перетинання державного кордону України в сторону виїзду 13 березня 2022 року.

Також судом досліджено копію виписки з карткового рахунку ОСОБА_13 /а.с.39-49/, з якої вбачається безготівкове зарахування коштів, переказ коштів, операції розрахунку, видача готівки.

Також, з даних АСВП за виконавчим провадженням № 31410227 вбачається винесення постанови від 18 листопада 2021 року, якою встановлено, окрім іншого, проводити щомісячне утримання з усіх видів заробітку (доходу), що належить до виплати боржнику після відрахування податків у розмірі: 50 % починаючи з 01.11.2021р., до погашення заборгованості у розмірі 59915,22 грн., а потім у розмірі 1/4 частки щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10-ти розмірів прожиткового мінімуму, до повноліття дитини.

Судом також оглянуто надані позивачем документи іноземною мовою /а.с.26-34/, однак в зв`язку з відсутність перекладу даних документів на державну мову, суд не приймає їх до уваги, як не допустимий доказ.

З огляду на викладене, вбачається наявність спору між позивачем та відповідачем з приводу розміру аліментів на утримання дитини. При цьому, з огляду на те, що позивач у прохальній частині позовної заяви просить змінити розмір аліментів, встановлений рішенням Сєвєродонецького міського суду луганської області від 31 серпня 2011 року у справі № 2-2896 розмір аліментів з 1/4 на 1/3 частину (що є фактичним збільшенням розміру), а в описовій та мотивувальній частині позовної заяви вказує на необхідність зменшення розміру аліментів через наявність двох дітей на утриманні, суд ураховує, що даний позов стосується саме зменшення розміру аліментів з розрахунку на 1/6 частину (1/3 : 2).

Вирішуючи позов, суд виходить з такого.

У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач фактично послався на те, що у зв`язку з тим, що на його утриманні перебуває інша малолітня дитина, його дружина, які виїхали за кордон та не мають джерел для існування, наявні підстави для зміни розміру аліментів.

Водночас, статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частинами 1 та 2 статті 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Аналізуючи надані позивачем докази, суд приходить до висновку, що належних та допустимих доказів зміни обставини, які існували на момент постановлення судового рішення про стягнення аліментів, визначених ст. 192 СК України, які дають підстави для зменшення розміру аліментів, позивачем суду не надано. Зокрема, позивачем не надано доказів суттєвої зміни його матеріального стану, стану здоров`я, внаслідок чого виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у визначеному розмірі. Сам лише факт народження іншої дитини, без надання доказів суттєвого погіршення матеріального стану не є самостійною підставою для зменшення розміру аліментів. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19.

Посилання позивача, як на підставу позову, на те, що змінилися обставини і на його утриманні знаходиться, окрім дитини і дружина суд не приймає до уваги, оскільки доказів того, що дружина позивача є непрацездатною, не має можливості отримати дохід та знаходиться на його утриманні суду не надано. Самий лише виїзд до іншої країни не вказує на скрутне матеріальне становище та суттєве погіршення матеріального стану позивача.

Крім того, суд приймає до уваги і те, що судовим наказом Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 серпня 2021 року у справі № 428/7718/21 стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_3 , на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_9 , у розмірі частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 13 серпня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття ІНФОРМАЦІЯ_8 . Таким чином, зменшення розміру аліментів на утримання однієї дитини позивача, при тому, що інша дитина буде отримувати аліменти в більшому розмірі є недопустимим.

За таких обставин, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

При вирішенні питання щодо стягнення судових витрат, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України та відмові позивачу у позові судові витрати у справі покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 28 вересня 2023 року.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ; проживає за адресою: АДРЕСА_4 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 ; РНОКПП НОМЕР_7 ; зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 ;

третя особа ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_11 ; РНОКПП НОМЕР_3 ; зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя Д. О. Парфьонов