Провадження №2/369/5111/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2023 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Пінкевич Н.С., вивчивши матеріали заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майнових прав, -

В С Т А Н О В И В :

У провадженні суду знаходиться вказана цивільна справа.

Представником позивача було подано заяву про забезпечення позову. Просила суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :03:006:0020, що розташована в АДРЕСА_1 та заборонити ОСОБА_3 та третім особам, зокрема державному реєстратору, нотаріусу вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вказаної земельної ділянки. Вжити забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 та заборонити ОСОБА_3 та третім особам, зокрема державному реєстратору, нотаріусу вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вказаної квартири.

Свою заяву мотивувала тим, що предметом у даній справі є визнання майнових прав на квартиру АДРЕСА_2 , яка знаходиться на земельній ділянці. На даний час існує достатньо підстав вважати, що дана квартира може бути відчужена на користь третіх осіб та у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднено чи неможливо виконання рішення суду.

Враховуючи викладені обставини в заяві просила суд задовольнити заяву.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши заяву, всебічно та повно дослідивши доводи представника позивача, матеріали позовної заяви, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов може бути забезпечено, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.п. 4, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено можливість накладення арешту в порядку забезпечення позову на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. За загальним правилом, арешт як спосіб забезпечення накладається з метою збереження майна, яке може бути відчужене відповідачем, і коли він відповідає за законом своїм майном за зобов`язаннями, що виникають зі спірних правовідносин.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Так, представник позивача просить суд накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :03:006:0020, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_3 .

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з попереднього договору про укладення договору купівлі-продажу квартири продавець зобов`язувався збудувати будинок на земельній ділянці площею 0,1002 га, кадастровий номер :03:006:0020.

Враховуючи викладені обставини суд приходить до переконання, що у задоволенні вимог про накладення арешту на земельну ділянку суд відмовить, оскільки арешт може вплинути на права інших осіб покупців квартир, які укладали договори купівлі-продажу квартир на даній земельній ділянці та не є учасниками справи.

Щодо вимог про накладення арешту на квартиру суд зазначає наступне.

Представник позивача просить суд накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 та заборонити ОСОБА_3 та третім особам, зокрема державному реєстратору, нотаріусу вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вказаної квартири.

Відповідно до попереднього договору вбачається, що до 31.10.2018 року продавець ОСОБА_4 , який діє від імені ОСОБА_3 зобов`язувався передати у власність покупця з укладенням договору купівлі-продажу, а покупець зобов`язувався прийняти та оплатити квартиру АДРЕСА_3 Борщагівка, Києво-Святошинського району, Київської області по вул. Кошова під №97/22.

В позовній заяві позивач вказує, що всередині 2020 року будівництво житлового будинку призупинилося, а в кінці 2021 року припинилось повністю і забудовник вивіз усю техніку з будівельного майданчику, станом на подачу позову відновлення будівництва не відбулось, будинок в якому розміщується квартира, ще не введено в експлуатацію, тому право власності на квартиру може виникнути тільки після ведення його в експлуатацію та державну реєстрацію права власності.

Отже, як встановлено судом квартира на яку представник позивач просить накласти арешт знаходиться в недобудованому будинку, який не введений в експлуатацію, а тому суд відмовляє у накладені арешту на вищевказану квартиру.

Враховуючи вищевикладене, суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 149, 150, 153,258 ЦПК України, суддя-

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майнових прав відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги через Києво-Святошинський районний суд Київської .

Можливість отримати інформацію щодо справи, що розглядається, учасники справи мають на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Веб-адреса сторінки:http://ks.ko.court.gov.ua.

Суддя Наталія ПІНКЕВИЧ