Справа № 185/4697/23
Провадження № 2/185/1975/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2023 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Врони А.О., за участю секретаря судового засідання Астапчук Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду у порядку загального позовного провадження цивільну справу ЄУ № 185/4697/23 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві,-

ВСТАНОВИВ:

03.04.2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», мотивуючи позов тим, що ОСОБА_1 працював на Приватному акціонерному товаристві «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» у шкідливих умовах 14 років 7 місяців. Так, на підставі Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 23.12.2019 року, затвердженого Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області, медичним висновком лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання від 04.12.2019р. № 2072, ОСОБА_1 було встановлено професійне захворювання: радикулопатія білатеральна шийна С5-С7 та попереково-крижова L4-S1 на фоні полісигментарної дископатії, з вираженими статико-динамічними порушеннями, часто рецидивуючий перебіг зі стійким больовим і периферичним нейросудинним синдромами, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу у поєднанні з пері артрозом ліктьових (ПФ другого ступеня) суглобів, двобічним плечолопатковим періартрозом та гіпертрофією мязів плечового поясу (ПФ другого ступеня); хронічне обструктивне захворюванням легень першої стадії (пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст., група «В». Легенева недостатність першого ступеня; нейросенсорна приглухуватість першого ст. (з легким зниженням слуху). Згідно з П.17 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 23.12.2019р. (далі - Акт), працюючи в підземних умовах шахти прохідником підземним на дільниці підготовчих робіт, виконував комплекс робіт з проведення гірничих виробок згідно з технологічним процесом (кріплення забою, зачистка забою від гірничої маси лопатою, затягування боків виробки тощо). Внаслідок недосконалості технології підземного видобутку вугілля, роботи шахтних механізмів і машин (комбайн, стрічковий конвеєр, скребковий перевантажувач тощо), не завжди можливість встановлення систем вентиляції, пилоподавлення підпадав під вплив підвищених концентрацій аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони, підвищених рівнів виробничого шуму. Недосконалість технології передбачає значне використання ручної праці (зачистка гірничої маси вручну, піднесення матеріалів та обладнання тощо). Внаслідок недосконалості механізмів гірничошахтного обладнання, робочого інструменту в підземних умовах шахти не завжди була можливість використовувати транспортувальні засоби та засоби малої механізації для переміщення вантажів внаслідок технологічного обмеження робочого простору, перешкоджаючого їх застосування. Комісією з розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання було встановлено, що через тривалий час роботи в умовах дії шкідливих факторів та зміною керівників структурних підрозділів та керівників дільниць на ПрАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ», ОСОБА_1 втратив своє здоров`я та працездатність і набув професійне захворювання. Враховуючи викладене вище, ПрАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» не створило безпечних і нешкідливих умов праці, не виконувало передбачені законом і нормативними актами норми охорони праці, гігієнічні регламенти і нормативи, не приймало заходів для облегшення або зменшення впливу шкідливих факторів на робочих місцях, що призвело до завдання ОСОБА_2 моральної шкоди. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. Оскільки професійне захворювання у позивача виникло внаслідок порушень норм охорони праці, припущених підприємством, де він працював, то заподіяна моральна шкода випливає з трудових правовідносин і має відшкодовуватися роботодавцем, який не створив безпечних умов праці.

Просить суд стягнути з відповідача на свою користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, у зв`язку із ушкодженням здоров`я на виробництві, грошові кошти в сумі 241 200,00 грн., без урахування утримань з цієї суми податку з доходів фізичних осіб та військового збору.

18.05.2023 року відповідач надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Керуючись приписами вказаної правової норми Позивач наполягає на тому, що доказування вини Відповідача не є необхідною умовою для стягнення моральної шкоди. Така позиція Позивача ґрунтується на неправильному тлумаченні норм матеріального права. Склад правопорушення у діях Відповідача відсутній. На вимогу статті 153 КЗпП України, статті 13 Закону України «Про охорону праці», Відповідач забезпечив Позивача усіма необхідними засобами індивідуального захисту та спеціальним одягом, створив безпечні і нешкідливі умови праці, наскільки це є обґрунтовано практично можливим. Відповідачем вимоги нормативно-правових актів з охорони праці не порушувалися. В матеріалах справи відсутні докази про настання будь-яких аварій на підприємстві та/або доказів порушення норм законодавства з охорони праці, відсутні будь-які акти перевірок відповідних контролюючих органів про допущення порушень з боку Відповідача. Позивачем не надано жодних доказів про наявність постанови чи вироку суду про притягнення посадових осіб Відповідача до адміністративної чи кримінальної відповідальності. Таким чином, оскільки у встановленому законом порядку посадові особи Відповідача не визнавалися винними у порушенні законодавства про охорону праці, вина як елемент складу правопорушення - відсутня. Позивач щорічно проходив періодичний медичний огляд, і був обізнаний про стан свого здоров`я (професійне захворювання виникає не раптово, а протягом певного періоду - профмаршруту). Зазначене вказує на спотворення медичної документації, бо залишається незрозумілим, якщо позивач хворів тривалий час з 2008 року, чому під час періодичних медичних оглядів протягом роботи на підприємстві відповідача з 13.11.1997р. по 04.05.2018р. не зазначав скарг, чому не оскаржував результати періодичних медичних оглядів, як визнавався придатним до роботи в підземних умовах. ЧОМУ не повідомив роботодавця про погіршення стану свого здоров`я, щоб останній вивів його з підземних робіт. Позивач зобов`язаний подати до суду належні та допустимі докази в обґрунтування своїх позовних вимог. Самого згадування про фізичні та моральні страждання в позовній заяві недостатньо. Позивач, обґрунтовуючи наявність моральної шкоди, зазначає у позові, що з моменту отримання хронічного захворювання він постійно відчуває фізичні страждання та біль, які обґрунтовані важкістю самопочуття і особливостями лікування. При цьому на підтвердження зазначених тверджень в порядку ст. 81 ЦПК України позивач не надав жодного доказу.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання

Ухвалою суду в задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів відмовлено, зобов`язано ОСОБА_1 відповідно до ст. 93 ЦПК України надати вичерпну відповідь окремо на кожне питання по суті. Від позивача надійшла 10.08.2023 року заява відповідно до ст. 93 ЦПК України з відповіддю на кожне питання.

Ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до розгляду по суті.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав заяву, згідно якої просив провести розгляд справи без його участі.

Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, підтримав доводи, викладені у відзиві.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з 03.12.1985 року ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», з 03.12.1985 року прийнятий учнем підземного машиніста підземних установок з повним робочим днем в шахті, з 18.06.1986 року обіймав посаду підземного гірничого очисного забою п`ятого розряду з повним робочим днем в шахті, 26.07.1986 року був звільнений за порушення «Статуту про дисципліну», з 13.11.1997 прийнятий підземним гірничим 3 роз. З повним робочим днем в шахті, 30.01.1998 року переведений підземним прохідником 5 розряду з повним робочим днем в шахті, 13.04.2001 року звільнений за власним бажанням, згідно ст. 38 КЗпП України, 10.10.2002 року прийнятий учнем гірничого підземним з повним робочим днем в шахті, 11.11.2002 року переведений гірничим підземним по третьому розряду з повним робочим днем в шахті, з 10.11.2003 обіймав посаду прохідника по 5-му розряду з повним робочим днем в шахті, 04.05.2018 року позивач був звільнений за станом здоров`я, яке перешкоджає продовженню даної роботи, п. 2 ст. 40 КЗпП України.

Згідно з п.13 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 23.12.2019 р. (далі - Акт), висновок про наявність шкідливих умов праці згідно з Державними санітарними нормативними правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності фактору виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затвердженими Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.04.2014 № 248 оцінка умов праці прохідника підземного

дільниці підготовчих робіт ВСП ШАХТОУПРАВЛІННЯ імені ГЕРОЇВ КОСМОСУ ПрАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» ОСОБА_1 віднесена:

- по вмісту в повітрі робочої зони хімічних речовин - до 3 класу 4 ступеню «Шкідливі»;

- по рівню шумового навантаження - до 3 класу 2 ступеню «Шкідливі»;

- по рівню локальної вібрації - до 2 класу «Допустимі»;

- за показниками мікроклімату до 3 класу 1 ступеню «Шкідливі»;

- за показниками освітлення - до 3 класу 2 ступеню «Шкідливі»;

- за показниками важкості праці - до 3 класу 3 ступеню «Шкідливі»;

- за показниками напруженості праці - до 3 класу 2 ступеню «Шкідливі»;

- загальна оцінка - до 3 класу 4 ступеню «Шкідливі».

Згідно п.17 Акту, професійне захворювання виникло за таких обставин: (зазначаю конкретні факти невиконання технологічних регламентів виробничого процесу; порушень режиму експлуатації технологічного устаткування, приладів, робочого інструменту; аварійних ситуацій, пошкодження захисних засобів і механізмів, систем вентиляції, екранування, сигналізації, освітлення кондиціювання повітря; порушення правил охорони праці, гігієни праці; відсутність (невикористання засобів індивідуального захисту; недосконалість технології, механізмів, робочого інструментів, неефективність роботи систем вентиляції, кондиціювання повітря, захисних засобів, механізмів, захисту індивідуального захисту; відсутність заходів і засобів рятувального характеру тощо). Працюючи в підземних умовах шахти прохідником підземним на дільниці підготовчих робіт, виконував комплекс робіт з проведення гірничих виробок згідно з технологічним процесом (кріплення забою, зачистка забою від гірничої маси лопатою, затягування боків виробки тощо). Внаслідок недосконалості технології підземного видобутку вугілля, роботи шахтних механізмів і машин (комбайн, стрічковий конвеєр, скребковий перевантажувач тощо), не завжди можливість встановлення систем вентиляції, пилоподавлення підпав під вплив підвищених концентрацій аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони, підвищених рівнів виробничого шуму. Недосконалість технології передбачає значне використання ручної праці (зачистка гірничої маси вручну, піднесення матеріалів та обладнання тощо). Внаслідок недосконалості передбачає значне використання ручної праці (зачистка гірничої маси вручну, піднесення матеріалів та обладнання тощо). Внаслідок недосконалості механізмів гірничошахтного обладнання, робочого інструменту в підземних умовах шахти не завжди була можливість використовувати транспортувальні засоби та засоби малої механізації для переміщення вантажів внаслідок технологічного обмеження робочого простору, перешкоджаючого їх застосування.

Хімічні фактори: вміст пилу з вмістом SiO2 кристалічного більше 10% в повітрі робочої зони в 65 разів перевищує ГДК (фактичне значення 130,6 мг/м3, при допустимому - 2 мг/м3) по ГОСТ 12.1.005-88 "Общие санитарно-гигиенические требования к воздуху рабочей зоны". Важкість праці; перебування в незручній або фіксованій позі 40% змінного часу (при допустимій до 25 %); фізичне динамічне навантаження при загальному навантаженні за участю м`язів рук, корпусу, ніг 108435 кг/м (при допустимому до 44000 кг/м); при регіональному навантаженні з переважною участю м`язів рук та плечового поясу 35880 кг/м (при допустимому до 13000 кг/м); величина статичного навантаження за зміну при утриманні вантажу: за участю м`язів тулуба та ніг - 121500 кг/с (при допустимому до 100000 кг/с); маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну 40 кг (при допустимих до 30 кг), вимушені нахили тулуба під кутом 30 градусів 280 разів за зміну (допустима кількість до 100 разів за зміну). Фізичні фактори: еквівалентний рівень шуму перевищує нормативний на 11 дБА (фактичне значення 91 дБА. при допустимому - 80 дБА) по ДСН 3.3.6.037-99. відносна вологість повітря 93,3 % (при допустимій 75%) по ДСП 3.3.1.095-2002.

На підставі медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 04.12.2019 р. протокол №2072, Позивачу було встановлено професійне захворювання: радикулопатія білатеральна шийна С5-С7 та попереково-крижова L4-S1 на фоні полісигментарної дископатії, з вираженими статико-динамічними порушеннями, часто рецидивуючий перебіг зі стійким больовим і периферичним нейросудинним синдромами, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу у поєднанні з пері артрозом ліктьових (ПФ другого ступеня) суглобів, двобічним плечолопатковим періартрозом та гіпертрофією м`язів плечового поясу (ПФ другого ступеня); хронічне обструктивне захворюванням легень першої стадії (пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст., група «В». Легенева недостатність першого ступеня; нейросенсорна приглухуватість першого ст. (з легким зниженням слуху).

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААБ №604572 від 05.02.2020 року, виданої Міжрайонною профпатологічною МСЕК, ОСОБА_1 , з 28.01.2020 року встановлена третя група інвалідності, внаслідок професійного захворювання, безстроково.

Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №057485 від 05.02.2020 року виданої Міжрайонною профпатологічною МСЕК, ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності, ступінь втрати професійної працездатності - 60%, з них 45% - радикулопатія, 10% - ХОЗЛ, 5% - туговухість з 28.01.2020 р. до безстроково.

Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.

Згідно з частинами першою та третьою статті 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Відповідно до вимог ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці.

Згода позивача на працю в тяжких умовах праці, не знімає обов`язку та відповідальності з відповідача за забезпечення належних умов праці.

Статтею 160 КЗпП України передбачено, що постійний контроль за додержанням працівниками вимог нормативних актів про охорону праці покладається на власника.

Стаття 173 КЗпП України передбачає, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

В даному випадку професійне захворювання пов`язане з виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, тому відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди покладається на роботодавця (підприємство).

Судом встановлено, що після роботи на підприємстві відповідача в шкідливих умовах протягом 19 років, та звільнення за станом здоров`я 04.05.2018 року до встановлення позивачу третьої групи інвалідності за професійним захворюванням з 28.01.2020 року, позивач на інших підприємствах не працював.

Частиною першою ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України в «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»№ 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як зазначено в пункті 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року, №1-9/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, відповідно до статей 23,1167 ЦК України, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання.

Надані позивачем докази повною мірою вказують, що ушкодження здоров`я відбулося при виконанні ним трудових обов`язків, що у свою чергу призвело як до фізичних, так і до моральних страждань. Втрата працездатності призвела до обмеження його можливості вести активний спосіб життя, вільно спілкуватися, внаслідок чого останній змушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя.

Суд не може погодитись із запереченнями представника відповідача, який вважає не доведеним позивачем факт заподіяння моральної шкоди так як не встановлені зміни у психічному стані, відповідні записи лікаря-психіатра, психотерапевта, психолога, оскільки згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що моральна шкода може складатися зокрема з моральних переживань у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного способу життя, при настанні інших негативних наслідків, що має місце в цьому випадку, тому що всі зазначені обставини в позивача наступили саме у результаті втрати професійної працездатності, внаслідок професійних захворювань.

З врахуванням викладеного, суд вважає законними та обґрунтованими вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, так як внаслідок отриманого професійного захворювання на виробництві останньому заподіяні фізичний біль і душевні страждання. Ушкодження здоров`я призвело до порушення його особистих немайнових прав, таких як, право на охорону здоров`я, на безпечну працю. Все це призвело до порушення його звичного образу життя та вимагає від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, що належним чином має бути компенсовано.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд керується принципом розумності та справедливості, приймає до уваги стан здоров`я позивача, втрату професійної працездатності, інвалідність, вину підприємства в заподіянні шкоди, характер та об`єм його фізичних, душевних, психічних страждань від одержаного профзахворювання, втрату можливості його трудової та соціальної реабілітації, що призвело до значних тяжких змін життєвих зв`язків, а саме 60 % втрати професійної працездатності, істотність вимушених змін в життєвих стосунках, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 120 000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до Закону України №466 внесено зміни до п.п.164.2.14 статті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди (норма набрала чинності з 23 травня 2020 року).

До загального місячного (річного) оподаткування доходу платника податків, з урахування змін, внесених Законом №466, включається у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі визначеному законом (п.п.164.2.14 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України).

Враховуючи викладене, у разі якщо виплата немайнової (моральної) шкоди за рішенням суду здійснюється податковим агентом на користь фізичної особи - платника податків, то сума такої шкоди не включається до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом (26800 грн станом на 01.01.2023 року).

Отже, з 23 травня 2020 року звільняється від оподаткування податком на доходи фізичних осіб відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

У зв`язку із зазначеним, моральна шкода на користь позивача підлягає стягненню з урахуванням утримання податку та обов`язкових платежів.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 6 цієї статті передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються всі судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2 ч. 1ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи звільняються від сплати судового збору.

Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача підлягає стягненню дохід держави судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1200 грн.

Керуючись ст. 5,12,13, 81, 89, 258,259,263-265,268,273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди в розмірі 120 000 (сто двадцять тисяч) грн. з урахуванням утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь держави судовий збір у розмірі 1 200 (одна тисяча двісті) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля", , місце знаходження: вул. Соборна, буд. 76, м. Павлоград Дніпропетровська область.

Суддя А. О. Врона