У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді Бучко Т.М.

секретар судового засідання Дем`янчук Н.В.

з участю боржника ОСОБА_1

представника боржника ОСОБА_2

представника стягувача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, поданною представником боржника адвокатом Дербеньовою В.А., в якій просить визнати судовий наказ від 11 серпня 2023 року, виданий Рівненським міським судом Рівненської області у справі № 569/13198/23 за заявою ОСОБА_4 , таким, що не підлягає виконанню.

В обгрунтування заяви покликається на те, що пребуває в шлюбі ОСОБА_4 , нині в провадженні суду перебуває справа про розірвання шлюбу. Від шлюбу мають трьох спільних дітей, які зареєстровані з батьком за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_5 та ОСОБА_6 навчаються у Рівненському ліцеї № 25 Рівненської міської ради. В зв`язку із вторгненням РФ на територію України вивіз свою сім`ю за кордон, тому діти також фактично проживають з ним і в Нідерландах. За помешкання сплачує лише він, хоча договір оренди і за участю ОСОБА_4 . Паралельно з навчанням в Україні діти навчаються і в Нідерландах. Він забирає дітей зі школи, піклується про здоров`я дітей, фізичне, моральне і духовне виховання, забезпечує отримання ними повної загальної освіти, готує їх до самостійного життя. Станом на серпень 2023 року заявник та троє дітей подорожують на канікулах, що підтверджує утримання ним дітей. Вимагаючи аліменти від нього, ОСОБА_4 хоче маніпулювати батьком. Використання дітей для одержання грошових коштів для задоволення своїх потреб є неправомірним та непорядним кроком, так як діти знаходяться на повному матеріальному утриманні батька. Всі потреби дітей він забезпечує. З метою отримання щомісяця соціальних виплат/соціальної допомоги та ще соціального майна ОСОБА_4 використала своїх дітей та вказала їх у документах в соціальних установах країни Нідерланди, що вони проживають з нею, на що погодження він не надавав. Тепер ОСОБА_4 отримує від уряду Нідерландів соціальну допомогу на дітей, житло має безкоштовне. ОСОБА_4 не надано доказів наявності у неї житла або права на нього, вона тимчасово проживає у соціальному житлі у помешканні спільного заселення, а в орендованій квартирі ОСОБА_4 відмовилася проживати усією сім`єю. Також замовчується нею отримання від уряду Нідерландів соціальної допомоги на усіх дітей. Діти як і були на утриманні батька, так і залишаються на його утриманні. Він, на відміну від ОСОБА_4 , ніякої соціальної допомоги не отримує. Крім того, на його утриманні ще є хвора матір, якій 71 рік, за якою теж потрібен догляд і яка проживає із ним. Час від часу донечки проживають із ОСОБА_4 , а от син весь час проживає із ним, до матері бажання не має їхати взагалі. Факт постійного проживання дітей разом із матір`ю недоведений. Питання про визначення місця проживання дітей між батьками ні уповноваженим органом опіки та піклування, ні судом станом на дату подачі ОСОБА_4 заяви про видачу судового наказу не вирішувалось. А з огляду на обставини існує спір про право. Під час винесення відповідного наказу за заявою ОСОБА_4 суду не були надані докази перебування неповнолітніх дітей разом з нею та на утриманні саме матері. Відсутні будь-які підстави для винесення наказу, діти проживають з ним та іноді, за домовленістю, знаходяться у ОСОБА_4 . Саме йому належить право вимагати аліменти, а тому у нього відсутній обов`язок сплачувати аліменти. ОСОБА_4 право вимоги не належить. Судовий наказ було видано помилково, оскільки обов`язок батька дітей щодо сплати аліментів відсутній, так як діти офіційно та фактично проживають разом з ним.

В запереченнях на заяву про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, представник стягувача адвокат Омельчук Т.В. просить відмовити в задоволенні заяви, мотивуючи тим, що боржник не скористався своїм правом подати до суду заяву про скасування судового наказу, якщо вважає його помилковим. Обов`язок ОСОБА_1 , як батька неповнолітніх дітей, утримувати їх до досягнення повноліття визначений ст.181 СК України. Право вимоги щодо стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживають діти. Діти проживають разом з матір`ю ОСОБА_4 в Нідерландах. Сторони по справі виїхали з України до Нідерландів, спершу проживали спільно, але після прийняття рішення про розірвання шлюбу ОСОБА_4 разом з дітьми переїхала за іншою адресою. ОСОБА_4 дає змогу ОСОБА_1 відвідувати дітей, брати їх до себе та останній повертає їх потім за їх адресою проживання. Стягнення аліментів з того з батьків, хто проживає окремо від дитини, не є маніпуляцією, осквльки утримання дітей є обов`язком батьків. Метою поїздки ОСОБА_1 з дітьми до Канади було отримання грошової допомоги від «Червоного хреста». ОСОБА_4 здійснила оплату віз для виїзду дітей і ОСОБА_1 в Канаду з цією метою.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заяву підтримав та пояснив, що діти прописані за адресою його проживання в м.Рввне, а дружина тимчасово прописала їх в Нідерландах. З березня 2023 року з ОСОБА_4 проживають окремо. Син постійно проживає з ним, а старша та менша доньки приїздять у гості. Він завжди піклувався і піклується нині про своїх дітей, вчить з ними уроки, забезпечує всім необхідним. Зараз він оплачує орендовану квартиру в Нідерландах, де живее з сином та матір`ю, квартиру в м.Рівне, де всі діти зареєстровані, платить за навчання, гуртки. Нині приїхав з дочкою ОСОБА_7 в Україну, щоб полікувати їй зуби. Судовий наказ виданий неправильно, тому що він піклується про дітей і утримує їх. Наразі звільнений з роботи в Нідерландах і не має її в Україні, а тому покладання на нього обов`язку зі сплати аліментів ставить його в скрутне матеріальне становище.

Представник заявника пояснила, що ОСОБА_4 при зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу не наддала доказів проживання дітей з нею, а тому вимога не є безспірною. Діти постійно проживають з батьком, а останні місяці проживають то з ним, то з матір`ю. Між сторонами є спір щодо визначення місця проживання дітей. За місцем свого проживання у Нідерландах ОСОБА_4 зареєструвала дітей без згоди батька.

Представник стягувача заперечує щодо задоволення заяви, оскільки діти зареєстровані та постійно проживають в Нідерландах з матір`ю окремо від заявника.

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані докази, дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України, суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього кодексу.

Згідно з ч.2 ст.432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Обставинами, що можуть свідчити про помилкову видачу судом виконавчого листа, є зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Суд встановив, що 13 серпня 2023 року Рівненський міський суд Рівненської області видав судовий наказ у справі № 569/13198/23, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 19 липня 2023 року і до досягнення дітьми повноліття.

В обгрунтування необхідності визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, заявник покликається на відсутність доведеного факту постійного проживання дітей з матір`ю, на відсутність у матері права вимоги про стягнення аліментів, наявність спору між батьками щодо місця проживання дітей, перебування дітей на його повному матеріальному утриманні, проживання дітей з ним, помилковість видання судового наказу, оскільки обов`язок батька щодо сплати аліментів відсутній.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України).

Частиною другою статті 160 ЦПК України передбачено, що із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до витягів з Реєстру Рівненської територіальної громади від 25 липня 2023 року та довідки про склад зареєстрованих осіб у житловому приміщенні № 20217 від 28 серпня 2023 року, заявник та неповнолітні діти зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 .

Вказані довідки не підтверджують проживання дітей з батьком, оскільки в заяві про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, та в судовому засіданні ОСОБА_1 особисто підтвердив, що з початку повномасштабної війни діти проживають за кордоном. Заявник також пояснив, що з березня 202 року припинив проживати спільно з ОСОБА_4 , проживає в орендованій квартирі зі своєю матір`ю, а стягувач з дітьми мешкають в соціальному житлі.

Доказів, що син проживає постійно з батьком, заявник суду не надав.

Відповідно до витягу з Основного реєстру обліку осіб, виданого 24 серпня 2023 року муніципалітетом Льосден (Нідерланди), ОСОБА_4 та неповнолітні діти сторін зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 . Згідно з повідомленням про зарахування та довідкою директора школи, діти сторін навчаються в освітніх закладах м.Льосден, уповноваженим представником дітей вказана ОСОБА_4 .

Матеріали справи не містять підтвердження того, що існує спір між батьками дітей щодо визначення їх місця проживання, зокрема звернень ОСОБА_1 до органу опіки та піклування, суду тощо з відповідним позовом.

Долучені заявником фотографії спільного відпочинку з дітьми не підтверджують факту постійного проживання дітей з батьком, як і квитанції про оплату житлово-комунальних послуг за адресою АДРЕСА_1 .

Оскільки заявник підтвердив факт проживання з березня 2023 року окремо від дружини та доньок, ОСОБА_4 , як матір, разом з якою проживають діти, вправі була звертатися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на їх утримання.

Обов`язок ОСОБА_1 утримувати дітей до повноліття передбачений ст.180 СК України. Належних та допустимих доказів добровільного виконання боржником обов`язку щодо утримання дітей за період з березня 2023 року до видачі спірного судового наказу суду не надано.

Доводи заявника про помилковість видання судового наказу та відсутність його обов`язку не підтверджені, а тому підстави для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, відсутні. Отеж, в задоволенні заяви ОСОБА_1 належить відмовити.

У разі незгоди з розміром присуджених аліментів чи визначення місця проживання дитини (дітей) з батьком, боржник не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів чи припинення їх стягнення.

На підставі наведенного та керуючись ст.260, 261, 353, 354, 432 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Сторони у справі:

боржник - ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_1 ;

стягувач - ОСОБА_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складене 28 вересня 2023 року.

Суддя