Постанова

Іменем України

02 жовтня 2023 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/10413/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О. Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О. В., Немировської О. В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на заочне рішення Вишгородського районного суду Київської області

від 14 березня 2023 року

в складі судді Баличевої М. Б.

у цивільній справі №363/3068/21 Вишгородського районного суду Київської області

за позовом Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК»

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості

У С Т А Н О В И В:

В липні 2021 року позивач - Акціонерне товариство «УНІВЕРСАЛ БАНК» (далі - АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», Банк) звернувся до Вишгородського районного суду Киъвської області з позовом, в якому посилаючись на те, що ОСОБА_1 не виконує взятих на себе зобов`язань у договірних відносинах, просив стягнути з останнього заборгованість у розмірі 102 719 грн 48 коп.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що в жовтні 2017 року банк запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю цього проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом.

Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт.

Умови обслуговування рахунків фізичної особи в акціонерному товаристві "УНІВЕРСАЛ БАНК" опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms.

Вказав, що 20 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 20.05.2018. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит в розмірі 50 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг.

Підписавши анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови.

Вказував, що позивач АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі та надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором, в межах встановленого кредитного ліміту. Однак відповідач, належним чином покладені на нього обов`язки перед банком не виконав, порушив умови кредитного договору, внаслідок чого станом на 15.03.2021 утворилась заборгованість в сумі 102 719,48 грн - сума загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); заборгованість за пенею та комісією - 0,00 грн.

Заочним рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 24 січня 2022 року позов задоволено у повному обсязі.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 26 квітня 2023 року заяву відповідача про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилався на те, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та як наслідок залишив поза увагою, що позивачем не надано доказів на підтвердження позовних вимог.

Вказував, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не є належним доказом на підтвердження існування заборгованості, оскільки не є первинним бухгалтерським документом, що підтверджує отримання кредиту, користування ним, а також не підтверджує укладення договору на умовах, які вказані Банком в позовній заяві.

Також вказував, що в анкеті-заяві від 20.05.2018 він просив відкрити поточний рахунок та встановити кредитний ліміт. Але в цій анкеті-заяві відсутні істотні умови договору, зокрема сума кредиту, період внесення платежів, порядок та сплата відсотків за користування кредитом, комісії та неустойки.

Крім цього, в обгрунтування апеляційної скарги посилався на те, що є дивним стягнення саме тіла кредиту в сумі 102 719,48 грн без суми відсотків, комісії та неустойки, тоді як в позові зазначено, що кредитний ліміт встановлено у розмірі 50 000,00 грн.

Звернув увагу, що в розрахунку заборгованості, наданому позивачем, міститься графа «сума погашення за наданим кредитом» і в цій графі містяться відомості про те, що приблизна сума, яка сплачена, становить 210 882,47 грн

За вказаних обставин, просив скасувати рішення Вишгородскього районного суду Київської області від 24.01.2022 та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Від позивача не надходило відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд його апеляційної скарги на рішення суду від 24.01.2022 в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (а. с. 123-124).

Позивач також належним чином повідомлений про розгляд апеляційної скарги відповідача на рішення суду від 24.01.2022 в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (а. с. 122).

За приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа незначної складності, то вона розглядається в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що до такого висновку суд першої інстанції дійшов за неповного з'ясування обставин справи та з порушенням норм процесуального права, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як вбачається з матеріалів справи, 20 травня 2018 року ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву до Договору надання банківських послуг (далі - Договір) (а. с. 10).

Звертаючись до суду з позовом, АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» зазначив, що згідно підписаної відповідачем анкети-заяви від 20.05.2018 останньому встановлено кредитний ліміт на картковий рахунок в розмірі 50 000,00 грн. Внаслідок порушення ОСОБА_1 зобов`язань за Договором в останнього виникла заборгованість і станом на 15.03.2021 становить 102 719,48 грн, з яких загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) у розмірі 102 719,48 грн та заборгованість за пенею та комісією - 0,00 грн.

За приписами ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Дослідження доказів - це безпосереднє сприйняття і вивчення судом в судовому засіданні інформації про фактичні дані, представленої сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, за допомогою передбачених в законі засобів доказування на підставі принципів усності та безпосередності. Предметом доказування у кожній справі є факти, які становлять основу заявлених вимог і заперечень проти них або мають інше значення для правильного розгляду справи і підлягають встановленню для прийняття судового рішення.

З наведеного слідує, що оскільки АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, то саме на нього покладено обов`язок надати докази на підтвердження видачі кредиту (встановлення кредитного ліміту) та його розміру, а також докази, коли виникла заборгованість за Договором та у якому розмірі.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 2 статті 76 ЦПК України ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч. 3 ст. 77 ЦПК України).

Положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на підтвердження позовних вимог надано копію Анкети-заяви про приєднання до Договору про надання банківських послуг від 20.05.2018; витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи (далі - Умови); витяг з Тарифів за карткою Monobank (далі - Тарифи); розрахунок заборгованості станом на 15.03.2021 (а. с. 5-25).

Однак, надані позивачем копія Анкети-заяви про приєднання до Договору про надання банківських послуг від 20.05.2018; витяг з Умов та витяг з Тарифів не доводять факту видачі кредиту, зокрема встановлення кредитного ліміту, у розмірі 50 000 грн, як зазначає позивач у позовній заяві, як і не доводять факту, коли виникла заборгованість за кредитом та в якому розмірі.

Колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги, що копія Анкети-заяви не доводить обставин видачі Банком ОСОБА_1 кредиту шляхом видачі кредитної картки зі встановленням кредитного ліміту. Зокрема, в Анкеті-заяві відсутні відомості про те чи було задоволено заяву ОСОБА_1 на отримання кредиту та чи було відкрито поточний рахунок, чи було видано за договором платіжний інструмент (банківську картку і якого саме виду) у спосіб, що дозволяє однозначно встановити отримання такої картки відповідачем. Також в Анкеті-заяві відсутні відомості яку саме картку виявив бажання отримати відповідач, який рахунок відкривається на ім`я відповідача, межі ліміту по кредиту або дані про отримання бажаної суми кредиту.

З даної копії Анкети-заяви можливо встановити особисті дані ОСОБА_1 , дату підписання анкети-заяви - 20.05.2018; прохання ОСОБА_1 про відкриття поточного рахунку у гривні на його ім'я. Проте дані відомості не доводять обставин видачі кредиту, як стверджує позивач у позовній заяві.

Наданий позивачем Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи не доводить обставини видачі Банком ОСОБА_1 кредиту шляхом видачі кредитної картки зі встановленням кредитного ліміту, оскільки Умови лише передбачають загальний порядок обслуговування рахунків фізичних осіб, які є клієнтами АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК".

Долучений Банком до позовної заяви Витяг з Тарифів за карткою Monobank також не доводить обставини видачі Банком ОСОБА_1 кредиту шляхом видачі кредитної картки зі встановленням кредитного ліміту та обставини виникнення заборгованості, а містить лише загальні відомості, щодо типу картки Monobank, вартості оформлення картки, пільгового періоду, встановлення відсотків та санкцій за порушення зобов`язань за кредитом. Також у наданому витягу з Тарифів зазначено загальну інформацію про контактні дані кредитодавця (банку); інформацію про кредитного посередника; основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача; інформацію щодо реальної річної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача; порядок повернення кредиту; додаткову інформацію для споживача; інші правові аспекти та приклад таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача.

Сукупний аналіз наведених обставин вказує на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що надані позивачем докази підтверджують надання відповідачу кредитних коштів, оскільки позивачем не надано первинних бухгалтерських документів, які є належними доказами на підтвердження видачі банком відповідачу кредитної картки, зарахування на цю картку суми кредиту у розмірі 50 000 грн, як стверджує позивач, або іншої суми, зняття таких коштів відповідачем, відкриття рахунків на ім`я відповідача (виписки з особового рахунку, копії квитанції, меморіального ордеру тощо).

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Позовна заява не містить обґрунтувань коли виникла заборгованість. В позовній заяві лише зазначено, що станом на 30.06.2020 у відповідача було виявлено прострочення зобов'язання зі сплати щомісячного платежу та на те, що станом на 15.03.2021 розмір заборгованості становить 102 719,48 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості.

Водночас, долучений позивачем до позовної заяви розрахунок заборгованості не є належним доказом, оскільки по суті є калькуляцією, якою позивач обґрунтовує розмір своїх вимог. Більш того, наданий позивачем розрахунок заборгованості не доводить факту встановлення відповідачу кредитного ліміту у розмірі 50 000 грн, як і не доводить факту видачі кредитної картки, коли виникла заборгованість за кредитом та який позичальнику було встановлено пільговий період для сплати заборгованості.

Також слід зазначити, що сам по собі розрахунок заборгованості без надання доказів отримання кредитних коштів відповідачем не є підтвердженням наявності заборгованості.

Щодо виписки по рахунку, яка є належним доказом видачі кредиту, то як вбачається з перелічених до позовної заяви додатків, позивачем не було долучено до позовної заяви такого доказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 1046 ЦК України, договір кредиту є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Оскільки належних доказів передання грошових коштів відповідачу позивач не надав, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про доведеність позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Позивач до позовної заяви копію картки позичальника, виданої саме на виконання умов Анкети-заяви про приєднання до Договору про надання банківських послуг від 20.05.2018, не долучив; у позовній заяві про строк дії картки не вказував, виписки з рахунків відповідача, якщо такі відкривалися, до позову не надав. У позовній заяві не вказано, що позивач не має змоги надати відповідні докази разом з позовною заявою.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).

Суд діє у спосіб, визначений Цивільним процесуальним кодексом України та з власної ініціативи не може долучати до матеріалів справи докази або витребовувати їх.

Позивач - АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», згідно Статуту АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» є юридичною особою та у своїй діяльності керується законодавством України, включаючи нормативно-правові акти Національного банку України. Банк, як юридична особа діє через своїх представників, зокрема в Банку існує відповідний юридичний Департамент, в якому працюють фахівці в галузі права, які здійснюють представництво.

Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Як вбачається з матеріалів справи, представник АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» - Мєшнік К. І., звертаючись до суду з даним позовом на підтвердження обґрунтувань позову про наявність заборгованості, окрім розрахунку заборгованості, копії анкети-заяви, витягів з Умов та Тарифів, інших доказів на підтвердження заявлених вимог до суду першої інстанції не надав. З прохальної частини позову вбачається, що позивач у разі неявки в судове засідання відповідача просив провести заочний розгляд справи за відсутності представника Банку (а. с. 4 на звороті).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з позовом представник позивача ОСОБА_2 , який підписував та подавав позовну заяву, одночасно подав клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Також, подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, в якому зазначив, що в матеріалах справи є всі необхідні докази та будь-які клопотання з боку Банку відсутні (а. с. 35-36).

Отже, АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» скористався своїм правом щодо подання доказів на власний розсуд, та не надав до суду першої інстанції належних доказів на підтвердження видачі ОСОБА_1 кредиту у розмірі 50 000 грн та відповідно доказів наявності заборгованості, у зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору.

Таким чином, знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги, що докази, надані позивачем до суду першої інстанції, не підтверджують наявності заборгованості.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для задоволення позову.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в силу ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, то відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі визначеному законом, а саме в сумі 3 405,00 грн, що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 15.05.2023.

Таким чином, з АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 понесені останнім судові витрати на сплату судового збору в розмірі 3 405,00 грн.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа незначної складності, то вона відноситься до малозначних справ.

За приписами п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 376, 383, 384, 389 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Заочне рішення Вишгородського районного суду Київської області від 24 січня 2022 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Стягнути з Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» (; місцезнаходження: м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19)на користь ОСОБА_1 (дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) витрати зі сплати судового збору в сумі 3 405 (три тисячі чотириста п'ять) грн 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий О. Ф. Мазурик

Судді О. В. Желепа

О. В. Немировська