Справа №:755/5311/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі головуючої судді Гончарука В.П., з секретарем Гриценко О.І. розглянувши в приміщенні суду в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму додаткових витрат на утримання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . одноразово, у розмірі 7 507,50 грн., та судові витрати у розмірі 2 873,60 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що Позивач та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 07.07.2006 року. Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14.05.2009 рок по справі № 2-1080/09 присуджено аліменти з Відповідача на користь Позивача в розмірі частини всіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму передбаченого для дитини відповідного віку. 11.06.2010 року шлюб розірвано. На підставі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 28.07.2017 року прізвище Позивач було змінено з ОСОБА_4 на ОСОБА_5 . ОСОБА_3 проживає разом зі своєю матір`ю (Позивачем) та повністю перебуває на її утриманні. ОСОБА_3 завжди проявляв свої здібності та бажання у вивченні біології і медичних наук. Став переможцем XVII Всеукраїнської учнівської олімпіади з біології та української мови для вступників до Українського медичного ліцею Національного медичного університету імені О.С Богомольця, що підтверджується Дипломом НОМЕР_3. З 01.09.2022 року ОСОБА_3 навчається в Українському медичному ліцеї Національного медичного університету імені О.О. Богомольця, що підтверджується довідкою № 137 від 31.03.2023 року. Стипендію не отримує, навчання здійснюється на платній основі. Оплату за навчання неповнолітнього ОСОБА_3 здійснює помісячно Позивач, що підтверджується відповідними квитанціями про оплату. У зв`язку із навчанням потребує додаткових матеріальних витрат. Однак, Позивач не може забезпечувати вказані матеріальні потреби самостійно, оскільки аліментів не достатньо для забезпечення вищевказаних потреб та оплати за навчання. Таким чином, Відповідач повинен сплатити половину вартості понесених витратна з навчання дитини за період: вересень 2022 року по березень 2023 року (включно), що становить 7 507,50 грн (половина від 15 015,00 грн).

Крім того, Відповідач є працездатним, працює в ГУ ДСНС України у Житомирській області і отримує заробітну плату в розмірі 51 851,50 грн (станом на вересень 2022 року) згідно довідки про нараховане грошове забезпечення Відповідача та утримані і перераховані суми аліментів з його грошового забезпечення за період 01.01.2019 року по 30.09.2022 року.

10 травня 2023 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін.

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшов відзив відповідача на позовну заяву в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з підстав виколадених у ньому.

Крім того, на адресу суд надійшла відповідь на відзив сторони позивача у якій просила суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з підстав викладених у ній та позові.

За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 9 СК України, подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім`ї та родичі, відносини між якими регулює цей Кодекс, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із ст. 177 СК України, батьки управляють майном, належним малолітній дитині, без спеціального на те повноваження. Батьки зобов`язані дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах.Якщо малолітня дитина може самостійно визначити свої потреби та інтереси, батьки здійснюють управління її майном, враховуючи такі потреби та інтереси.

Відповідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що Позивач та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 07.07.2006 року.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14.05.2009 року по справі № 2-1080/09 присуджено аліменти з Відповідача на користь Позивача в розмірі частини всіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму передбаченого для дитини відповідного віку.

11.06.2010 року шлюб розірвано.

На підставі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 28.07.2017 року прізвище Позивач було змінено з ОСОБА_4 на ОСОБА_5 .

Позивач вказує на те, що спільний син ОСОБА_3 став переможцем XVII Всеукраїнської учнівської олімпіади з біології та української мови для вступників до Українського медичного ліцею Національного медичного університету імені О.С Богомольця, що підтверджується Дипломом НОМЕР_3.

З 01.09.2022 року ОСОБА_3 навчається в Українському медичному ліцеї Національного медичного університету імені О.О. Богомольця, що підтверджується довідкою № 137 від 31.03.2023 року.

Дитина проживає разом з позивачем.

Згідно із ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Верховний Суд у постанові від 14.01.2019 року винесеній у справі № 751/4312/16-ц зауважив, що до таких особливих обставин закон відносить, зокрема, випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно п. 18 постанови Пленуму Верховного суду «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вказує, що до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, законодавець пов`язує факт виникнення додаткових витрат з особливими обставинами, викликаними хворобою дитини, розвитком її здібностей тощо.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами наприклад: витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Тобто, не тільки факт понесення додаткових витрат на дитину має бути документально підтверджений, а й необхідність у них, а також має прослідковуватись причинно-наслідковий зв`язок між доказами понесених витрат.

На підтвердження понесених витрат позивачем зазначено, що вона оплатила вартість навчання в Українському медичному ліцеї Національного медичного університету імені О.О. Богомольця за період: вересень 2022 року по березень 2023 року у розмірі 15 015,00 грн., що підтверджується квитанціями про оплату навчання, які долучені до матеріалів справи.

В свою чергу позивач вказує на те, що відповідач повинен сплатити половину вартості понесених витратна з навчання дитини за період: вересень 2022 року по березень 2023 року (включно), що становить 7 507,50 грн (половина від 15 015,00 грн).

Крім того позивач зазначає, що Відповідач є працездатним, працює в ГУ ДСНС України у Житомирській області і отримує заробітну плату в розмірі 51 851,50 грн (станом на вересень 2022 року) згідно довідки про нараховане грошове забезпечення Відповідача та утримані і перераховані суми аліментів з його грошового забезпечення за період 01.01.2019 року по 30.09.2022 року.

Однак, як встановлено в ході розгляду справи, відповідно до Довідки Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області від 02.06.2023 року, відповідач підполковник служби цивільного захисту ОСОБА_2 за період з травня 2022 року по травень 2023 року здійснив виплати по виконавчому документу у розмірі 93 128,31 грн.

Разом з тим, у відповідача на утриманні перебуває малолітня дитина - донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Таким чином. суд вважає, що оскільки відповідачем щомісячно сплачуються аліменти на утримання спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підстав для стягнення з відповідача додаткових витрат на навчання у ліцеї не має, оскільки позивач не довела, що понесені нею витрати на дитину не покриваються за рахунок аліментів, які сплачує відповідач.

Суд також зауважує, що навчання особи з метою здобуття освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Отже такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України.До того ж можливість отримати безкоштовну середню освіту гарантована державою.

Подібні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 09.09.2019 року у справі № 344/5315/18, від 01.04.2020 року у справі № 521/16268/18, від 26.08.2020 року у справі № 336/1488/19.

Крім того, стосовно витрат на вищу освіту, суд зазначає, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку із навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання).

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 24.07.2019 року у справі № 521/2016/16-ц.

У постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 607/12170/20 (провадження № 61-17663св21) викладено правові висновки про те, що положення статті 185 СК України стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких надається у зазначеній статті. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними фактами (хворобами), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструмента, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

За таких обставин суд не знаходить підстав для стягнення з відповідача додаткових витрат, понесених на навчання дитини.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько (- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Відповідно частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину.

В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, відшкодування судових витрат не здійснюється.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 180-183, 185, 191 Сімейного Кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, ст.ст. 2, 4, 6-13, 82, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 13 вересня 2023 року.

Суддя: