Провадження № 6/754/303/23
Справа № 754/3074/22
У Х В А Л А

Іменем України

02 жовтня 2023 року м.Київ

Деснянський районний суд м.Києва в складі:

головуючого-судді Скрипки О.І.

при секретарі Моторенко К.О.

за участю

представника боржника ОСОБА_1 ,

представника стягувача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві заяву представника боржника ОСОБА_3 - ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі за заявою ОСОБА_4 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей з ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

Свої вимоги заявник мотивує тим, що в ході судового розгляду у справі № 754/154/23 про визначення місця проживання дитини він дізнався, що 08.06.2022 року Деснянським районним судом м.Києва було видано судовий наказ у справі № 754/3074/22, яким стягнуто з нього на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 20.04.2022 року і до досягнення дітьми повноліття. На підставі вказаного наказу Деснянським ВДВС у м.Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1.

Заявник вважає, що вказаний судовий наказ було видано помилково, оскільки стягувачем не надано доказів, що діти проживають з нею. Крім того, стягувачем вказано недостовірні дані про проживання дітей разом з нею, оскільки вона з 2018 року проживає в Чеській Республіці, тоді як їхня спільна донька постійно проживала разом з ним за місцем його реєстрації, відвідувала навчальний заклад. З серпня 2022 року він разом з донькою були вимушені виїхати до Німеччини, де проживають по сьогоднішній день. Відтак, на думку заявника, оскільки донька фактично проживає разом з ним та повністю перебуває на його утриманні, то за змістом ст.160 ЦПК України і ст.181 СК України саме йому належить право вимагати сплати аліментів та, відповідно, відсутній обов`язок сплачувати аліменти. Крім того, між ним та стягувачем існує спір про право, який розглядається в межах цивільної справи № 754/154/23 про визначення місця проживання дітей.

Посилаючись на викладене, заявник стверджує, що відсутні його боргові зобов`язання перед стягувачем, що в свою чергу при відсутності рішення суду про визначення місця проживання дитини та наявність протиріч між батьками з вказаного питання, свідчить про відсутність у стягувача суб`єктивного права вимоги до нього про видачу судового наказу про стягнення аліментів, в зв`язку із чим він просить задовольнити дану заяву.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 заяву підтримав та просив про її задоволення.

Представник стягувача ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечував, вважаючи, що вона не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, в зв`язку із чим просив закрити провадження у справі. Також, представник стягувача зазначив про те, що в серпні 2023 року заявник звернувся до суду із позовом про стягнення зі стягувача на його користь аліментів на утримання доньки (справа № 754/11724/23), тобто спір про стягнення аліментів на користь заявника з тим же самим предметом та з тих же підстав вже розглядаються в порядку цивільного судочинства. Крім того, представник стягувача вважає, що вимоги заявника необґрунтовані, не доведені, є надуманими, безпідставними та побудованими на припущеннях заявника та на його хибному суб`єктивному уявленні.

Заслухавши думку представників сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши всі наявні у справі докази кожен окремо та в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 08.06.2022 року Деснянським районним судом м.Києва у справі № 754/3074/22 видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 20 квітня 2022 року і до досягнення дітьми повноліття.

Згідно посвідок на проживання від 19.08.2022 року, заявник разом з малолітньою донькою проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що в провадженні Деснянського районного суду м.Києва знаходяться цивільні справи № 754/154/23 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дітей та № 754/11724/23 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання доньки.

Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 168 ЦПК України, у судовому наказі зазначаються повідомлення про те, що під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

Відповідно до ст. 173 ЦПК України, суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Підстави для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, визначені у ч. 2 ст. 432 ЦПК України, відповідно до якої суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Таким чином, виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

При цьому, словосполучення «або з інших причин» стосується саме відсутності (припинення) обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Підстави припинення зобов`язання визначені главою 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.

З аналізу наведених норм процесуального права вбачається, що законодавцем передбачено судовий спосіб захисту прав боржника у разі якщо стягувач не визнає відсутність обов`язку боржника.

Звертаючись до суду із заявою про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, заявник посилається на те, що донька проживає разом з ним та перебуває на його утриманні і у ОСОБА_4 були відсутні підстави для звернення до суду із заявою про стягнення з нього аліментів. Крім того, між ними існує спір щодо визначення місця проживання дітей.

На думку заявника, факт проживання дитини разом з ним свідчить про припинення у нього обов`язку з виконання судового наказу про стягнення аліментів на цю дитину.

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Матеріали справи не містять належних доказів припинення зобов`язань ОСОБА_3 за судовим наказом, яким з нього стягнуто аліменти на утримання дітей.

Крім цього, судом встановлено, що заява про видачу судового наказу подана матір`ю дітей про стягнення аліментів з батька дітей відповідала за формою та змістом вимогам статті 163 ЦПК України та відповідала критеріям визначеним в статті 161 ЦПК України в частині вимог, за якими може бути видано судовий наказ.

Відтак суд вважає, що немає правових підстав для визнання судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей таким, що не підлягає виконанню, оскільки існує судове рішення, а саме судовий наказ, який набрав законної сили, а тому у відповідності до вимог ст. 129-1 Конституції України та ст. 18 ЦПК України є обов`язковим до виконання.

Законодавцем визначено підстави припинення обов`язку зі сплати аліментів на підставі судового рішення.

Так, статтею 273 Сімейного кодексу України визначено, що якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Аналіз вказаної норми закону свідчить, що у зв`язку зі зміною обставин, які мають істотне значення, платник аліментів у порядку визначеному законом, зокрема шляхом звернення до суду з відповідним позовом, має право на звільнення його від обов`язку щодо сплати аліментів.

З наведеного слідує, що факт проживання дитини з батьком, з якого стягуються аліменти на користь матері для утримання дитини, може слугувати підставою для звернення батька до суду з позовом про звільнення від сплати аліментів. Це ж стосується і посилання на наявність спору між сторонами щодо визначення місця проживання дітей. Тим більш, що вказані обставини виникли після видання судом судового наказу про стягнення аліментів.

Відтак, обставини, на які посилається ОСОБА_3 , як на підставу визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, є істотними, але підлягають доведенню при вирішенні спору про звільнення від сплати аліментів та не вказують на припинення обов`язку зі сплати аліментів.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що заявником невірно обраний спосіб захисту, в зв`язку із чим у задоволенні заяви належить відмовити. З урахуванням наведених правових норм та висновків суду, суд відхиляє і клопотання представника стягувача про закриття провадження у справі відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, оскільки підстави для закриття провадження відсутні.

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту.

Подібний за змістом висновок зроблений в постановах Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61 -2417сво19) та від 18 травня 2020 року у справі № 466/4044/17 (провадження № 61-40935св18).

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі матеріали в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про те, що вимоги заяви про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 80, 259, 353-355, 431, 432 ЦПК України, ст.ст.34, 39 Закону України "Про виконавче провадження", суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника боржника ОСОБА_3 - ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі за заявою ОСОБА_4 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей з ОСОБА_3 - відмовити.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали складено та підписано 03 жовтня 2023 року.

Суддя: