П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2023 року м. Київ

Справа № 752/6839/23

Провадження № 22-ц/824/9579/2023

Резолютивна частина постанови оголошена 27 вересня 2023 року

Повний текст постанови складено 28 вересня 2023 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Мандрики О.П.

сторони: позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , подану адвокатом Андрейківим Олегом Володимировичем, на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва, постановлену у складі судді Чередніченко В.А. 18 квітня 2023 року справі за заявою ОСОБА_3 про забезпечення позову до його подачі-

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2023 року заявник ОСОБА_1 через свого представника адвоката Чистякову Н.О. звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до його подання, в якій просив суд вжити заходи забезпечення позову до його подачі шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 , а також заборонити, останньому, використовувати зазначену квартиру не за призначенням, а під «хостел» (для фактичного тимчасового проживання від 20 до 70 осіб, не пов`язаних родинними відносинами, за плату) до вирішення справи по суті.

Заяву обґрунтовував тим, що, заявник є власником квартири АДРЕСА_2 . Сусідня квартира АДРЕСА_3 , власником якої є ОСОБА_2 використовується не за призначенням, та в ній розташовано «хостел» (для фактичного тимчасового проживання від 20 до 70 осіб, не пов`язаних родинними відносинами, за плату). Наявність зазначеного хостелу в квартирі, який функціонує без будь-яких дозволів із порушенням вимог закону, створює небезпеку для мешканців багатоквартирного будинку та їх дітей, в зв`язку з чим заявник має намір звернутись до суду із відповідним позовом до власника квартири ОСОБА_2 . Заявник вказує, що вжиття заходів забезпечення майбутнього позову забезпечить охорону правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, та забезпечить реальне та ефективне виконання судового рішення, в разі задоволення судом пред`явлених в майбутньому позовних вимог. Посилаючись на викладене, а також з метою попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні судового рішення, заявник просить забезпечити позов до його подання, шляхом накладення арешту на зазначене нерухоме майно із забороною вчинення дій щодо використання зазначеної квартири не за призначенням.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 18 квітня 2023 року задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до його подачі.

Накладено арешт на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 .

Заборонено ОСОБА_2 використовувати квартиру АДРЕСА_1 не за призначенням, а під «хостел» (для фактичного тимчасового проживання від 20 до 70 осіб, не пов`язаних родинними відносинами, за плату) до вирішення спору по суті.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою представник ОСОБА_2 - адвокат Андрейків С.В. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Зокрема зазначає про те, що постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції не звернув уваги на той факт, що позивач має намір звернутися до суду з позовом предметом, якого є зобов`язання вчинити дії, тобто з позовом немайнового характеру.

Накладаючи арешт на квартиру, судом не враховано, що накладений арешт на квартиру не відповідає виду забезпечення позову майбутнім позовним вимогам, предметом якого є зобов`язання вчинити дії.

У відзиві на апеляцій скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Чистякова Н.А. посилаючись на законність та обґрунтованість постановленої ухвали, просила апеляцій скаргу залишити без задоволення, у ухвалу суд першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 адвокат Кальмук Т.В. підтримав доводи апеляційної скарги із викладених в ній підстав.

Представник ОСОБА_1 адвокат Поліщук О.В. проти доводів апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на законність та обґрунтованість ухвали суду.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої у справі ухвали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що наявні докази та обгрунтуваннян заяви свідчать про те, що між сторонами у справі виник спір щодо використання об`єкту нерухомого майна не за призначенням, а також врахувавши характер спірних правовідносин, а також ту обставину, що забезпечення судом майбутнього позову шляхом накладення арешту на майно та заборони вчинення дій, є співмірними заявленим в майбутньому позовним вимогам, дійшов висновку про наявні підстави для задоволення заяви про забезпечення позову в повному обсязі.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст. 150 ЦПК України).

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як вбачається з роз`яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлення обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Враховуючи викладене, заходи забезпечення позову застосовуються судом у випадку наявності для цього умов та підстав, передбачених процесуальним законом, при цьому, такі заходи повинні відповідати критеріям адекватності та співмірності.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Разом з тим, задовольняючи заяву про забезпечення майбутнього позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 та заборони ОСОБА_2 використовувати квартиру не за призначенням, а під «хостел» (для фактичного тимчасового проживання від 20 до 70 осіб, не пов`язаних родинними відносинами, за плату) до вирішення спору по суті, суд першої інстанції не врахував, що предметом майбутнього позову у цій справі є позовні вимоги немайнового характеру про зобов`язання вчинити дії, а тому суд першої інстанції помилково вважав, що незабезпечення позову в обраний спосіб ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду.

Крім того, забороняючи використовувати квартиру не за призначенням, суд першої не звернув увагу що відповідно до ч.10 ст.150 ЦПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір вирішується по суті.

Згідно з ч.1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень», судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідно до ч.3 ст. 6 Закону України «Про доступ до удових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 27 квітня 2023 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання припинити дії щодо використання квартири не за призначенням.

Вид забезпечення позову є тотожним заявленим позовним вимогам, по яким спір вирішується судом по суті.

Отже, такий захід забезпечення позову не відповідає змісту порушеного, на думку позивача, права, та не є співмірним із заявленими вимогами в цій справі.

Керуючись ст.ст. 150, 259, 268, 367, 374, 376, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Андрейківим Олегом Володимировичем- задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 18 квітня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до його подачі.

Постанова оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна