ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 642/6960/15-ц Номер провадження 22-ц/814/553/23Головуючий у 1-й інстанції Вікторов В.В. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Коротун І.В.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 10 березня 2020 року, постановлену суддею Вікторовим В.В., повний текст ухвали складений дата не вказана

у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» про видачу дубліката виконавчого документу та поновлення строку для його пред`явлення

у справі за позовною заявою ПАТ КБ «Правекс Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

02 березня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулося до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у цивільній справі №642/6960/15-ц за позовом ПАТ КБ «Правекс Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором.

Заява мотивована тим, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 14.12.2015 року позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правексбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором задоволено у повному обсязі. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Правексбанк» суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 22 384, 90 доларів США. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Правексбанк» судові витрати у розмірі 3 654 грн., у рівних частках по 1827 грн. з кожного. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 21.08.2018 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження у справі №642/6960/15-ц за позовною заявою ПАТ КБ «Правекс Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено. Замінено первісного позивача (стягувача) Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс-Банк» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» у справі №642/6960/15-ц. Крім того, ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» зазначає, що інформація про перебування виконавчих листів у даній справі на примусовому виконанні відсутня. Наразі місцезнаходження виконавчих листів щодо ОСОБА_2 , ОСОБА_1 невідоме та можливість їх встановлення відсутня. Тобто, виконавчі документи стягувачем втрачено. Вважає, що право отримання стягувачем дублікату виконавчого документу не залежить від причин втрати виконавчого документу, а тому є підстави для видачі дублікатів виконавчих листів, оскільки рішення суду про стягнення заборгованості, що набрало законної сили, залишається не виконаним.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 10 березня 2020 року заяву представника ТОВ «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» про видачу дубліката виконавчого документу у справі №642/6960/15-ц за позовною заявою ПАТ КБ «Правекс Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором, та поновлення строку для його пред`явлення - задоволено.

Видано дублікати виконавчих листів №642/6960/15-ц про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Правексбанк» суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 22 384,90 доларів США та судових витрат у розмірі 3 654 грн., у рівних частках по 1827 грн. з кожного, на підставі заочного рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 14.12.2015 року.

Поновлено пропущений строк для пред`явлення виконавчих листів №642/6960/15-ц до виконання.

Ухвала суду мотивована тим, що з наданих документів вбачається відсутність перебування виконавчих листів у даній справі на виконанні, вказані причини, за яких стягувач позбавлений можливості пред`явити виконавчий лист на виконання, є поважними, отже, заява про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа є обґрунтованою та підлягає задоволенню, оскільки рішення не виконано і не втратило своєї законної сили.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення рішення про відмову у задоволенні заяви.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого документа може бути видано лише у разі звернення стягувача або державного виконавця із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Зазначає, що у матеріалах справи відсутні будь-які дані про те, що виконавчі листи стягувачем в особі ПАТ КБ «ПравексБанк» та/або ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» пред`являлися до виконання та мало місце переривання строку пред`явлення їх до виконання. Вважає, що заявником не наведено причини, які з часу набрання законної сили рішення суду, перешкоджали ПАТ КБ «Правекс Банк» до відступлення права вимоги та заміни стягувача пред`явити виконавчі листи до виконання або звернутися до суду із заявою про отримання дублікату виконавчого листа, якщо такі були дійсно втрачені. Враховуючи встановлені обставини та те, що заміна стягувача не є поважною причиною поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, належних доказів того, що оригінали виконавчих документів було втрачено заявником не надано, це свідчить про недоведеність заявником поважності причини пропуску строку пред`явлення виконавчих листів до виконання та відповідно про відсутність підстав для видачі їх дублікатів.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 29.12.2021 року справу №642/6960/15-ц витребувано з суду першої інстанції (т.2 а.с. 124).

Розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської області), відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Полтавського апеляційного суду від 29.07.2022 року справу передано до провадження колегії суддів у складі: головуючого судді Дорош А.І, суддів Лобова О.А., Триголова В.М. (т.2 а.с. 124).

19.01.2023 року справа надійшла на запит до Полтавського апеляційного суду.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 24.01.2023 року повернуто справу №642/6960/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правексбанк», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором до суду першої інстанції для розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 14.12.2015 року у даній справі.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 16.03.2023 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

19.05.2023 року справа № 642/6960/15-ц надійшла до Полтавського апеляційного суду.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 24.05.2023 року відкрито апеляційне провадження у справі (т.2 а.с. 199).

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 13.06.2023 року закінчено проведення підготовчих дій у справі та призначено її до розгляду у приміщенні Полтавського апеляційного суду на 10.40 год. 10.07.2023 року, з повідомленням учасників справи (т.2 а.с. 203).

У судове засідання до апеляційного суду 02.10.2023 року не з`явилися учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення 20.09.2023 року судових повісток про виклик до суду у цивільній справі та повідомлень на офіційні електронні адреси у порядку ч. 6 ст. 128 ЦПК України (т.2 а.с.212-216). Представник ОСОБА_1 адвокат Мехтієва С.Н. 29.09.2023 року подала заяву про розгляд справи без їх участі. Заяв та клопотань від інших учасників справи про відкладення розгляду справи до суду апеляційної інстанції не надходило. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що на підставі заочного рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 14.12.2015 року, яким задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «Правекс-банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, були видані виконавчі листи для виконання.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 21 серпня 2018 року було замінено первісного позивача (стягувача) ПАТ КБ «Правекс-Банк» на його правонаступника - ТОВ «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» у справі №642/6960/15-ц (т.1 а.с. 146-147).

Таким чином, ТОВ «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» набуло статусу сторони виконавчого провадження стягувача лише після постановлення вказаної ухвали від 21.08.2018 року, отже й можливість користуватися правами, передбаченими законом України «Про виконавче провадження виникла після набрання чинності вказаною ухвалою суду.

На підставі договору відступлення права вимоги до ТОВ «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» передано документацію по кредитних (судових) справах. Проведеною перевіркою матеріалів кредитної справи за договором №7029-002/08Р від 18.09.2018 року встановлено відсутність інформації про виконавче провадження з виконання рішення від 14.12.2015 року в АСВП та в Реєстрі боржників ОСОБА_2 , ОСОБА_1 не зазначені.

За цей час сплинув строк пред`явлення до виконання зазначених виконавчих листів, отже, на даний час ТОВ «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» позбавлено можливості задовольнити свої вимоги за кредитним договором №7029-002/08Р від 18.09.2008 року.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з урахуванням наступного.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України обов`язковість судового рішення є однією з основних засад судочинства.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 223 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час ухвалення судового рішення) рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Згідно ст. 233 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час ухвалення судового рішення) заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого цим Кодексом.

Згідно ст. 228 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час ухвалення судового рішення) заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Згідно ст. 294 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час ухвалення судового рішення) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-УІІІ (аналогічні положення були закріплені у статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-ХІУ) виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження. На цій стадії боржник вчиняє добровільно або під примусом дії на виконання рішення суду. Згідно з вимогами статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Стадія виконавчого провадження, як завершальна стадії судового процесу, має встановлені законом строкові межі. Зокрема, така стадія починається після видачі виконавчого документу стягувачу та закінчується фактичним виконанням судовою рішення або із спливом строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, оскільки якщо цей строк пропущений, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем, без прийняття до виконання (пункт 2 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-УІІІ, пункт 1 частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-ХІУ).

Тобто, за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження, як завершальної стадії судового процесу, спливає одночасно із строком пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Інше тлумачення закону означає, що стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість «штучно» збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення права вимоги іншим особам, таким чином уникнувши законодавчої вимоги щодо строку, що вже безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути у невизначеному стані протягом тривалого строку. Таке тлумачення може порушити принцип правової визначеності, яке є одним з основоположних аспектів верховенства права.

Така позиція викладена у Постанові Верховного Суду у справі №910/10031/13 від 25.06.2019 року.

Згідно матеріалів справи встановлено, що заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 14.12.2015 року набрало законної 25.12.2015 року.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент набрання судовим рішенням суду законної сили) виконавчі листи та інші судові документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Отже, строк для пред`явлення відповідного виконавчого листа до виконання у даній справі становив до 26.12.2016 року (з врахуванням вихідних днів).

Разом з цим, 02.06.2016 року був прийнятий Закон України «Про виконавче провадження», який набрав чинності 05.10.2016 року, статтею 12 якого передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Згідно Перехідних положень вказаного Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Отже, строк для пред`явлення відповідного виконавчого листа до виконання у даній справі закінчувався 24.12.2018 року.

Згідно ч. 6 ст. ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знайти про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.09.2020 року у справі №127/2-3538/10 (провадження № 61-8969св20).

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виходячи з аналізу зазначених норм права, суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від обставин та характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Встановлено, що у заяві щодо поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія»» вказувало про те, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання розпочався з часу, коли відбулася заміна стягувача згідно ухвали Ленінського районного суду м. Харкова від 21 серпня 2018 року.

Колегія суддів вважає, що вказані причини пропуску строку не є поважними з врахуванням наступного.

Колегією суддів встановлено, що матеріали справи не містять відомостей про те, що виконавчий лист щодо боржників ОСОБА_2 , ОСОБА_1 пред`являвся до виконання, таким чином, наявні підстави вважати, що строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплинув 24 грудня 2018 року.

Згідно даних АСВП, виконавчі провадження з примусового виконання виконавчих листів щодо боржників ОСОБА_2 , ОСОБА_1 відсутні (до видачі судом першої інстанції дублікатів виконавчих листів).

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що договір купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ «КБ «Правекс-Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантів» був укладений 31.05.2017 року. Заяву про заміну стягувача ТОВ «ФК «Довіра та Гарантів» подано до суду 18.06.2018 року. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 21.08.2018 року замінено первісного позивача (стягувача) Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс-Банк» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» у справі №642/6960/15-ц.

Таким чином, у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» був час до 24 грудня 2018 року звернутися до суду із відповідною заявою про видачу дублікату виконавчого листа у даній справі.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

З врахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що докази поважності причин неможливості звернення первісним стягувачем виконавчого листа до виконання протягом трьох років з наступного дня після набрання рішенням законної сили в матеріалах справи відсутні. Окрім того, не надано жодних доказів об`єктивних причин, які б перешкоджали стягувачу, якого було замінено, пред`явити виконавчий документ до виконання до 24.12.2018 року. Відомості щодо наявності підстав для переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у матеріалах справи також відсутні та заявником не доведені.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає такими, що заслуговують на увагу, доводи апеляційної скарги про те, що заявником не надано жодних належних та достатніх обґрунтувань поважності причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та не підтверджено будь-якими доказами, які б суд міг би покласти в основу задоволення заяви.

За таких обставин, враховуючи, що суду не надано належних та допустимих доказів, що підтверджували б об`єктивну неможливість первісного стягувача, право якого перейшло до його правонаступника, вчинити всі можливі дії, спрямовані на пред`явлення виконавчого документа до виконання у строки, визначені чинним законодавством України, вимоги щодо поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання є недоведеними та безпідставними.

Відповідно до п.п.17.4) п.п.17 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові Верховного Суду від 21.08.2019 року у справі №2-836/11 (пункт 35), якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

За відсутності підстав поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого листа до виконання відсутні і підстави для видачі дубліката виконавчого листа.

Отже, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а ухвала суду першої інстанції про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачі дублікату виконавчого листа підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні вимог заяви.

Згідно п. 2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною 13 ст.141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 при подачі апеляційної скарги сплатила судовий збір у розмірі 454 грн. (т.2 а.с. 97), який підлягає стягненню з ТОВ «ФК «Довіра та Гарантів» на її користь.

Керуючись ст. 367 ч.1,2, 368 ч.1, 374 ч.1 п. 2, 376 ч.1 п. 4, 381 -384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 10 березня 2020 року скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про видачу дублікату виконавчого документу та поновлення строку для його пред`явлення до виконання у цивільній справі №642/6960/15-ц за позовною заявою ПАТ КБ «Правекс Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений при подачі апеляційної скарги у розмірі 454 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 02 жовтня 2023 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов