Ухвала

03 жовтня 2023 року

місто Київ

справа № 711/4773/22

провадження № 61-14026ск23

Верховний Суд, який діє у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 квітня 2023 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 23 серпня 2023 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Корчемна Марина Володимирівна, про визнання договору дарування недійсним,

ВСТАНОВИВ:

І. ФАБУЛА СПРАВИ

Стислий виклад позиції позивача

ОСОБА_1 у вересні 2022 року звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Корчемна М. В., у якому просив визнати недійсним договір дарування від 13 серпня 2020 року № 1773 квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Корчемною М. В.

Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням від 27 квітня 2023 року Придніпровський районний суд м. Черкаси відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Постановою від 23 серпня 2023 року Черкаський апеляційний суд залишив без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 квітня 2023 року - без змін.

ІІ. ВИМОГИ та АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

ОСОБА_1 26 вересня 2023 року із використанням засобів поштового зв`язку направив до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 квітня 2023 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 23 серпня 2023 року, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Визначення заявником підстав касаційного оскарження

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, врегульованих процесуальним законом.

Вивчивши зміст касаційної скарги, Верховний Суд встановив, що касаційна скарга містить визначення підстав касаційного оскарження відповідно до вимог статті 389 ЦПК України.

Заявник зазначив, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували норми матеріального права та порушили норми процесуального права, як підстави касаційного оскарження цих судових рішень визначив те, що:

- (1) суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних рішеннях застосували норми права без урахування правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 18 червня 2014 року у

справі № 6-69цс14, від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-202цс15, від 27 квітня 2016 року у справі № 6-372цс16, від 03 жовтня 2018 року у справі № 759/17065/14-ц, щодо визнання недійсним правочину, вчиненого під дією помилки, зокрема особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним на підставі статті 229 ЦК України повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також те, що вона має істотне значення;

- (2) суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних рішеннях застосували норми права без урахування правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 718/955/20, за змістом яких самий лише факт прочитання сторонами тексту договору дарування, роз`яснення їм нотаріусом суті укладеного договору не може бути безумовною підставою для відмови у задоволенні позову про визнання такого договору недійсним;

- (3) суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних рішеннях застосували норми права без урахування правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду України від 16 березня 2016 року у

справі № 6-93цс16, від 13 травня 2015 року у справі № 126/2609/19, відповідно до яких особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку, - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, і що ця помилка дійсно була і має істотне значення. Такими обставинами є: вік позивача, його стан здоров`я та потреба у зв`язку із цим у догляді й сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором дарувальником обдаровуваному та продовження позивачем проживати в спірній квартирі після укладення договору дарування;

- (4) суди першої та апеляційної інстанцій не дослідили докази, наявні у матеріалах справи.

Отже, серед підстав касаційного оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій заявник зазначив ті підстави, які згадані у пункті 1 частини другої статті 389 ЦПК України, пункті 1 частини третьої статті 411 ЦПК України, що свідчить про виконання ним вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України щодо форми та змісту касаційної скарги.

ІІІ. ВИРІШЕННЯ ПИТАННЯ ЩОДО ПОНОВЛЕННЯ СТРОКУ НА КАСАЦІЙНЕ ОСКАРЖЕННЯ

До касаційної скарги ОСОБА_1 додав заяву, у якій просить поновити строк на касаційне оскарження рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 квітня 2023 року та постанови Черкаського апеляційного суду від 23 серпня 2023 року.

Заявник зазначив, що оскаржувану постанову Черкаський апеляційний суд ухвалив 23 серпня 2023 року, повний текст склав 24 серпня 2023 року, касаційну скаргу він направив засобами поштового зв`язку 26 вересня 2023 року, хоча останнім днем звернення із касаційною скаргою було 25 вересня 2023 року.

На обґрунтування поважності причин пропуску строку касаційного оскарження ОСОБА_3 повідомив, що копію оскаржуваної постанови він отримав засобами поштового зв`язку 30 серпня 2023 року, на підтвердження чого надав копію конверта, яким Черкаський апеляційний суд направив йому копію оскаржуваної постанови та витяг із офіційного сайту Акціонерного товариства «Укрпошта» із відстеженням поштового відправлення.

Відповідно до частини другої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Згідно з частиною третьою статті 390 ЦПК України строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Суд виходить з того, що підстави пропуску строків можуть бути визнані поважними, зокрема, у тому випадку, якщо таке недотримання строків касаційного оскарження зумовлене діями (бездіяльністю) суду апеляційної інстанції, а так само наявністю інших об`єктивних перешкод, що безумовно перешкоджали скаржникові своєчасному зверненню з такою скаргою.

Аналіз змісту касаційної скарги, доданих до неї матеріалів, доводів про поновлення строку на касаційне оскарження, а також незначний пропуск процесуального строку для звернення із касаційною скаргою (один день) дають підстави для висновків, що строк на касаційне оскарження зазначених рішень пропущено з поважних причин, тому Суд поновлює його.

ІV. ЗАГАЛЬНІ ВИСНОВКИ ЩОДО ВІДКРИТТЯ КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ

Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, а наведені підстави касаційного оскарження відповідають приписам статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження.

Судом не встановлено наявності достатніх й обґрунтованих підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги, а так само відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 квітня 2023 року та постанови Черкаського апеляційного суду від 23 серпня 2023 року.

Відкрити касаційне провадження у справі.

Витребувати із Придніпровського районного суду м. Черкаси цивільну справу № 711/4773/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Корчемна Марина Володимирівна, про визнання договору дарування недійсним.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк тривалістю в двадцять днів від моменту отримання копії цієї ухвали суду.

Провести попередній розгляд справи колегією у складі трьох суддів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді С. О. Погрібний

І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак