РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2023 року

м. Рівне

Справа № 556/331/22

Провадження № 22-ц/4815/1091/23

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Шимківа С.С.,

суддів: - Гордійчук С.О., Хилевича С.В.,

учасники справи:

позивач - Вараська окружна прокуратура в інтересах держави в особі Володимирецької селищної ради Рівненської області,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 07 грудня 2022 року (ухвалене у складі судді Іванків О.В.) у справі за позовом керівника Вараської окружної прокуратури, в інтересах держави в особі Володимирецької селищної ради Рівненської області до ОСОБА_1 про стягнення збитків заподіяних незаконною порубкою лісу,-

в с т а н о в и в :

У лютому 2022 року керівник Вараської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Володимирецької селищної ради Рівненської області звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення збитків заподіяних незаконною порубкою лісу на загальну суму 195 207,43 грн..

В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що Вараською окружною прокуратурою підтримано обвинувачення у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.246 КК України. Вироком Володимирецького районного суду від 30.11.2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч.4 ст.246 КК України і призначено покарання у вигляді штрафу. У ході судового розгляду, відповідно до вироку суду, встановлено, що в нічну пору, у невстановлений під час досудового розслідування час, 27.05.2020 року, ОСОБА_1 , за попередньою змовою з іншими не встановленими слідством особами, з метою вчинення незаконної порубки дерев, заволодіння деревиною і збагачення за рахунок цього, на чотирьох тракторах не встановлених марок та моделей із саморобними причепами, попередньо взявши бензопили, одна з яких була марки «Stil М5 250» приїхали до території Біленського лісництва ДП «Володимирецьке ЛГ», що неподалік с. Біле колишнього Володимирецького району Рівненської області. На виконання свого злочинного наміру, який поєднувався єдиним злочинним умислом, 27.05.2020 приблизно о 05 год., ОСОБА_1 спільно з іншими не встановленими слідством особами, перебуваючи у кварталі №13 виділу №24 Біленського лісництва ДП «Володимирецьке ЛГ», діючи умисно, з допомогою бензопил, одна з яких була марки «Stil М5 250», почергово, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в порушення вимог ст. 69 Лісового кодексу України, не маючи спеціального документу для використання лісових ресурсів, лісорубного або лісового квитка, тим самим не маючи права здійснювати порубку дерев державної форми власності, з корисливих мотивів, здійснили незаконну порубку 21 (двадцяти одного) дерева породи «сосна», як наслідок, спричинили тяжкі наслідки, тобто заподіяли шкоду, яка у шістдесят і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян і складає 195 207 грн. 43 коп. Вказаний вирок стосовно ОСОБА_1 не оскаржувався і набрав законної сили. Таким чином, своїми протиправними діями ОСОБА_1 завдав збитків на суму 195207 грн. 43 коп., які у добровільному порядку не відшкодував. Просив позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 07 грудня 2022 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Володимирецької селищної ради 195 207 гривень 43 копійки збитків, заподіяних незаконною порубкою лісу.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що матеріали справи містять достатні і належні докази факту самовільної порубки сироростучих дерев, докази того, що вказані дії вчинено ОСОБА_1 , якого притягнуто за це до кримінальної відповідальності, а також докази розміру збитків, заподіяних лісовому господарству на суму 195 207,43 грн..

Не погоджуючись із рішенням місцевого суду, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що в позовній заяві вказано невірну адресу відповідача, оскільки Володимирецького району Рівненської області не існує, а тому позовна заява підлягала залишенню судом без руху. Позовна заява не мітить доказів делегування повноважень Володимирецькій селищній раді права на представництво інтересів Українського народу, якому належать природні ресурси. Також переконаний, що позивачем не надано доказів нездійснення або неналежного здійснення захисту інтересів держави Володимирецькою селищною радою. Вважає, що прокуратура діючи в інтересах держави в особі Володимирецької селищної ради є неналежним позивачем, оскільки згідно вироку суду шкода була завдана державі в особі ДП "Володимирецьке ЛГ".

Просить скасувати рішення суду першої інстанції.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві керівник Вараської окружної прокуратури просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення місцевого суду - без змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що Вараською окружною прокуратурою підтримано обвинувачення у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.246 КК України.

Вироком Володимирецького районного суду від 30.11.2021 року, який набрав законної сили, ОСОБА_1 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч.4 ст.246 КК України і призначено покарання у вигляді штрафу.

Відповідно до вироку суду, в нічну пору, у невстановлений під час досудового розслідування час, 27.05.2020 року, ОСОБА_1 , за попередньою змовою з іншими не встановленими слідством особами, з метою вчинення незаконної порубки дерев, заволодіння деревиною і збагачення за рахунок цього, на чотирьох тракторах не встановлених марок та моделей з саморобними причепами, попередньо взявши бензопили, одна з яких була марки «Stil М5 250» приїхали до території Біленського лісництва ДП «Володимирецьке ЛГ», що неподалік с. Біле колишнього Володимирецького району Рівненської області. На виконання свого злочинного наміру, який поєднувався єдиним злочинним умислом, 27.05.2020 приблизно о 05 год., ОСОБА_1 спільно з іншими не встановленими слідством особами, перебуваючи у кварталі №13 виділу №24 Біленського лісництва ДП «Володимирецьке ЛГ», діючи умисно, з допомогою бензопил, одна з яких була марки «Stil М5 250», діючи умисно, почергово, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно- небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в порушення вимог ст. 69 Лісового кодексу України, не маючи спеціального документу для використання лісових ресурсів, лісорубного або лісового квитка, тим самим не маючи права здійснювати порубку дерев державної форми власності, з корисливих мотивів, здійснили незаконну порубку 21 (двадцяти одного) дерева породи «сосна», як наслідок, спричинили тяжкі наслідки, тобто заподіяли шкоду, яка у шістдесят і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян і складає 195207 грн. 43 коп.

Згідно з ст. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій або бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мала місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до статті 1 Лісового кодексу України, ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місце розташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах.

Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Відповідно до ст. 7 Лісового Кодексу України, ліси, які знаходяться на території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.

Стаття 1 частини 68 Лісового кодексу України вказує, що спеціальне використання лісових ресурсів здійснюється на лісових ділянках, які виділяються для цієї мети, без надання земельних ділянок.

Відповідно до вимог ст.ст. 105, 107 Лісового кодексу України, відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників.

Винні у заподіянні збитків лісовому господарству, в т.ч. і незаконною рубкою лісу, несуть відповідальність у розмірах, встановлених законодавством України.

Згідно ст. 1166 ЦК України матеріальна шкода, заподіяна неправомірними діями фізичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

У ході судового розгляду справи встановлено факт протиправної поведінки ОСОБА_1 , його вину, шкоду, завдану внаслідок порушення ним природоохоронного законодавства, а також причинно-наслідковий зв`язок між діями та завданою шкодою.

Своїми протиправними діями, відповідно матеріалів кримінального провадження та вироку суду, а також розрахунку розміру шкоди, завданої природно-заповідному фонду України внаслідок незаконної рубки або пошкодження дерев та рослин, що мають дерев`яне стебло, до ступеня припинення росту, розрахованої по таксах відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №541 від 24.07.2013 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд», ОСОБА_1 завдав збитків на суму 195 207 грн. 43 коп.

Факт порубки дерев та заявлений до стягнення розмір збитків, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не заперечує.

Установивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Наведені в апеляційній скарзі доводи, зокрема, щодо неналежності позивача та повноважень прокурора, фактично були предметом розгляду у суді першої інстанції, оскільки такі доводи були покладені в обґрунтування заперечень щодо позовних вимог, яким була надана належна оцінка. Тому, такі доводи не спростовують висновків місцевого суду і зводяться до переоцінки доказів і незгоди із висновками суду щодо обставин справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Заразом, суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судовим рішенням на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (Hirvisaari v. Finland ("Гірвісаарі проти Фінляндії", п. 32).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Підставою для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 07 грудня 2022 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Шимків С.С.

Судді: Гордійчук С.О.

Хилевич С.В.