Номер провадження: 22-ц/813/5871/23
Головуючий у першій інстанції Павлик І. А.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя Кострицький В.В. (суддя - доповідач),

судді Назарова М.В., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Гуденко Д.О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідачі Державна казначейська служба України, Одеська обласна прокуратура,

третя особа Головне управління Державної казначейської служби в Одеській області

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Одеської обласної прокуратури та Державної казначейської служби України на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 27 березня 2023 року, ухвалене у складі судді Павлик І.А., у приміщенні того ж суду,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Одеської обласної прокуратури, третя особа на стороні відповідачів без самостійних вимог щодо предмету спору Головне управління Державної казначейської служби в Одеській області про відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням і діями органів досудового слідства та прокуратури,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2021 року позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Державної казначейської служби України та Одеської обласної прокуратури, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Головне управління державної казначейської служби України в Одеській області, у якій просить суд стягнути на його користь з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України 1 644 130,00 грн на відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконного притягнення його до кримінальної відповідальності прокуратурою Одеської області, шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України та зняти арешт із всього майна позивача, накладений під час незаконного притягнення його до кримінальної відповідальності.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що внаслідок незаконного притягнення його до кримінальної відповідальності, що підтверджується постановою Роздільнянської окружної прокуратури від 06.08.2021, йому було завдано моральної шкоди, оскільки він 152 місяці перебував під слідством та під вартою, що негативно відобразилося на ньому та його сім`ї.

28.09.2021 представник позивача звернувся до суду з заявою про уточнення позовних вимог у якій просив суд стягнути з держави Україна в особі Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України 1 690 000,00 грн на відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконного притягнення його до кримінальної відповідальності прокуратурою Одеської області, шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України.

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 27 березня 2023 року позов позов ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України та Одеської обласної прокуратури, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Головне управління державної казначейської служби України в Одеській області про відшкодування шкоди завданої незаконним рішенням і діями органів досудового слідства, прокуратури задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди в розмірі 1 100 000 (один мільйон сто тисяч), 00 грн. В решті вимог позову відмовлено.

Обґрунтовуючи своє рішення суд першої інстанції виходив з того, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених Законом виникає, зокрема, у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати (пункт 2 частини першої статті 2 цього Закону). Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що мінімальний місячний розмір заробітної плати на момент розгляду справи судом відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" становить - 6 700,00 грн. Отже,суд першої інстанції вважав, що враховуючи мінімальний розмір заробітної плати (6 700,00 грн) за кожен місяць перебування під слідством чи судом (152 місяців) мінімальний розмір відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 становить 1 018 400,00 грн (6 700,00 грн х 152 міс). Оскільки визначений законом розмір є мінімальним, що гарантований державою, а суд, враховуючи обставини конкретної справи, може застосувати й більший розмір відшкодування, то вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди та визначаючи її розмір, суд, керуючись засадами справедливості, добросовісності та розумності, виходячи із встановлених фактичних обставин даної справи, дійшов висновку про часткове задоволення позову та відшкодування позивачу моральної шкоди у розмірі 1 100 000,00 грн. При цьому суд відхиляє доводи відповідачів про відсутність вини прокуратури у завданні моральної шкоди позивачу, оскільки відшкодування громадянинові моральної шкоди у випадку незаконного притягнення до кримінальної відповідальності та інших процесуальних дій, що обмежують права громадянина здійснюється в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги Одеської обласної прокуратури

Не погодившись з вказаним рішенням представник Одеської обласної прокуратури звернувся до Одеського апеляційного суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просив скасувати рішення Приморського районного суду міста Одеси від 27 березня 2023 року по справі № 522/12731/21, та змінити в частині визначення строку перебування позивачем під слідством та судом та зменшити розмір відшкодування моральної шкоди до 990 483 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що фактично з метою виправлення допущених помилок в ЕРДР, постанову слідчого від 31.03.2021 було скасовано 06.08.2021 та в цей же день постановою від 06.08.2021 закрито кримінальне провадження № 0001075 від 10.08.2017 за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 364 ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 369 КК України. Вважали, що наведені обставини спростовують доводи позивача про його перебування під слідством та судом продовж по 06.08.2021. Таким чином, викладені у судовому рішенні висновки суду, що загалом позивач перебував під слідством та судом 152 місяці, що нібито, не заперечувалося, прокуратурою, не відповідають обставинам справи. Як наслідок, визначаючи мінімальний розмір відшкодування моральної шкоди виходячи із 152 місяців перебування під слідством та судом, Приморським районним судом м. Одеси в оскаржуваному рішенні невірно вказано, що він становить 1 018 400 грн. (6700грн*152 місяці), в той час як складає 990483 грн (6700грн*147 міс.+(6700 грн:30)*25). Водночас судом першої інстанції стягнуто на користь позивача з Державного бюджету України 1 100 000 грн, тобто майже на 110 000 грн більше мінімального більший розмір відшкодування розміру відшкодування посилаючись лише на те, що суд може застосовувати й Утім, наведений мінімальний розмір шкоди у сумі 990483 гри, який гарантований державою, є досить значним, а тому є достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи, та підстав для його збільшення немає, оскільки відшкодування не повинно призводити до безпідставного збагачення. Тим більше, наразі, в Україні зв?язку з військовою агресією росії введено воєнний цей час може призвести до порушення інтересів держави. стан та безпідставне стягнення кошів у значному розмірі з Державного бюджету в Так, дійсно, Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 20.09.2018 та від 22.04.2019 у справах № 686/23731/15-ц та № 14-4цс19, Верховним Судом у постанові від 16.05.2019 у справі № 61-9713к18, які застосовуються й наразі, сформовано правову позицію, за якою визначений законом розмір відшкодування є тим мінімальним розміром, що гарантований державою, та не може бути зменшеним, а суд, враховуючи обставини конкретної справи, вправі застосувати й більший розмір відшкодування. Поряд з цим, сума відшкодування повинна відповідати принципу поміркованості та розумності. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц зазначила, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Проте, стягнута судом першої інстанції моральна шкода у розмірі 1100 000 грн, тобто майже на 110 000 грн більше мінімально гарантованої суми, яка, як зазначалося вище, безумовно є значною та вже достатньою для розумного задоволення потреб позивача, не відповідає вказаним принципам поміркованості та розумності, та суперечить сталій практиці Верховного Суду у справах з подібними правовідносинами. Ураховуючи викладене, розмір моральної шкоди, стягнутої судом першої інстанції, підлягає зменшенню до мінімально гарантованого розміру відшкодування.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги Державної казначейської служби

Не погодившись з вказаним рішенням представник Державної казначейської службизвернувся до Одеського апеляційного суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просив скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27.03.2023 по справі № 522/12731/21-Е та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що дії правоохоронних органів відносно ОСОБА_1 не були визнані незаконними судом першої тому і шкода не підлягає відшкодуванню за рахунок Державного бюджету України. Отже, відсутній один із обов?язкових елементів складу цивільного правопорушення - факт наявності рішення щодо незаконності дій чи бездіяльності відповідачів без якого державний орган неможливо притягнути до відповідальності та зобов?язати відшкодувати шкоду. Також скаржник зазначав, що судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначено: « …загалом позивач перебував під слідством 152 місяці...». Однак, як вбачається з матеріалів справи кримінальну справу відносно позивача порушено 06.12.2008, а рішення про закриття кримінального провадження було ухвалено слідчим відділення поліції № l CB Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області 31.03.2021, отже ОСОБА_1 перебував під слідством 147 місяців та 25 днів, а не 152 місяці як зазначено судом в оскаржуваному рішенні Враховуючи вищевикладене, розмір моральної шкоди суд першої інстанції мав розраховувати наступним чином: 6 000,00 грн *147 місяців +((6 000,00 грн / 30 днів) * 25 днів) = 887 000,00 грн, де 6 000,00 грн розмір мінімальної заробітної плати станом на момент звернення позивача з позовною заявою про відшкодування моральної шкоди, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік». Отже, судом було завищено розмір відшкодування, гарантований Законом про порядок відшкодування шкоди, не враховано висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20.09.2018 у справі № 686/23731/15-ц (провадження №14-298цс18) про те, що «... суд повинен з?ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості», та визначено розмір відшкодування 1 100 000,00 грн довільно, не навівши будь-якого обрахунку, замість 887 000,00 грн на відшкодування яких позивач має право згідно з Законом про порядок відшкодування шкоди. Зазначали, що відповідно до пункту 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 06.12.2016 №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (набрав чинності з 1 січня 2017 року) мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб. До приведення законодавчих актів у відповідності із цим Законом вони застосовуються в частинні, що не суперечить цьому Закону. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» (дата звернення позивача до суду) прожитковий мінімум для працездатних осіб було визначено з 1 січня у розмірі 2 189,00 грн. Отже, сума моральної шкоди про відшкодування якої вправі був ставити питання позивач та розраховувати суд першої інстанції мала розраховуватись виходячи з цього розміру. Проте, незважаючи зазначене, суд першої інстанції дійшов висновку про відшкодування моральної шкоди у розмірі вищому аніж гарантований державою розмір, що суперечить положенням чинного законодавства. При цьому, як вбачається з матеріалів справи та з урахуванням вищевикладеного, розмір моральної шкоди, що міг бути відшкодований на користь ОСОБА_1 мав би обраховуватись виходячи з: період перебування під слідством та судом * 2 189,00 грн , а саме: 06.12.2008 року - з моменту повідомлення позивачу про підозру по 31.03.2021 року - до моменту винесення постанови слідчого відділення № l слідчого відділу Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області = 147 місяців * 2 189,00 грн (прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік»)+ ((2 189,00 грн /30 днів)) *25 днів ) = 323 607,16 грн. Звертали увагу на, те що судом першої інстанції не взято до уваги правову позицію викладену в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 10.04.2019 по справі № 214/6982/13-ц.

Явка в судове засідання

Сторони та їх представники повідомлені належним чином, про час місце та дату судового засідання, в судове засідання з`явились та надали суду свої пояснення, крім представника Державної казначейської служби яка повідомлялась через електронний кабінет , що не заважає розгляду апляційної скарги у відповідності до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, оцінивши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, судова колегія приходить наступного.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України,- судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судовою колегією встановлено, що 06.12.2008 постановою прокурора Одеської області Присяжнюка В.С. порушено кримінальну справу № 23 за ч. 2 ст. 368 та ч. 5 ст. 25, ч. 2 ст. 368 КК України (в ред. 1960 р.).

08.12.2008 старшим слідчим прокуратури Одеської області Гончар І.О. винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 в якості обвинуваченого за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України (в ред. 1960 р.).

07.10.2011 слідчим прокуратури Одеської області Гакман Н.С. винесено постанову про перекваліфікацію складу злочину та порушення кримінальної справи № 04, відповідно до якої дії ОСОБА_1 перекваліфіковано з ч. 2 ст. 368 КК України на ч. 2 ст. 364 КК України.

11.10.2011 винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 в якості обвинуваченого за скоєння злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 369 КК України.

30.03.2021 слідчим відділення поліції № 1 СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області Стукаловим О.С. прийнято рішення про закриття кримінального провадження за № 0001075 від 10.08.2017 за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 364 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

06.08.2021 постановою виконуючого обов`язки керівника Роздільнянської окружної прокуратури О. Котелевським постанову слідчого відділення поліції № 1 СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області Стукалова О.С. скасовано у зв`язку з тим, що до ЄРДР були внесені лише відомості про факт кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15. ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 364 КК України без іншої інформації щодо осіб та статей Кримінального кодексу, за якими було пред`явлено обвинувачення. Відновлено досудове розслідування у кримінальному провадженні.

06.08.2021 прокурором Роздільнянської окружної прокуратурою Ю. Аріковою винесено постанову про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 369 КК України.

Отже, загалом позивач перебував під слідством 152 місяці.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені ст.1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Порядок відшкодування такої шкоди встановлюється законом (ч. 7 ст. 1176 ЦК України).

Таким спеціальним нормативно-правовим актом є Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі - Закон).

Статтею 1 Закону передбачено, що відповідно до положень цього закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок:

1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру

у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян;

2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу;

3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства.

У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених Законом виникає, зокрема, у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати (пункт 2 частини першої статті 2 цього Закону).

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що мінімальний місячний розмір заробітної плати на момент розгляду справи судом відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" становить - 6 700,00 грн.

Отже, враховуючи мінімальний розмір заробітної плати (6 700,00 грн) за кожен місяць перебування під слідством чи судом, судом першої інстанції вірно вираховувались 152 місяці, замість 147 місяців 25 днів, коли вперше було закрите провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги прокурора в частині розрахунку строку, що фактично з метою виправлення допущених помилок в ЕРДР, постанову слідчого від 31.03.2021 було скасовано 06.08.2021 та в цей же день постановою від 06.08.2021 закрито кримінальне провадження № 0001075 від 10.08.2017 за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 364 ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 369 КК України, підтверджують правільність розрахунку строку судом першої інстанції так як перший раз постанову слідчого від 31.03.2021було винесено без врахування особи позивача, що в подальшому було виправлено з метою виправлення допущених помилок в ЕРДР, постанову слідчого від 31.03.2021 було скасовано 06.08.2021р..

Доводи апеляційної скарги прокурора в частині проте, що стягнута судом першої інстанції моральна шкода у розмірі 1100 000 грн, тобто майже на 110 000 грн більше мінімально гарантованої суми, яка, як зазначалося вище, безумовно є значною та вже достатньою для розумного задоволення потреб позивача, не відповідає вказаним принципам поміркованості та розумності, та суперечить сталій практиці Верховного Суду у справах з подібними правовідносинами, не є слушними так як відповідно до належного розрахунку суду така мінімальна сумма становить 1 018 400 грн. (6700грн*152 місяці). Оскільки визначений законом розмір є мінімальним, що гарантований державою, а суд, враховуючи обставини конкретної справи, може застосувати й більший розмір відшкодування, то вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди та визначаючи її розмір, суд апеляційної інстанції, керуючись засадами справедливості, добросовісності та розумності, виходячи із встановлених фактичних обставин даної справи, враховує знаходження позивача під вартою впродовж двох місяців чим спричинено значно більшу шкоду ніж знаходження під слідством та погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог та відшкодування позивачу моральної шкоди у розмірі 1 100 000,00 грн.

При цьому суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, якими відхилено доводи відповідачів про відсутність вини прокуратури у завданні моральної шкоди позивачу, оскільки відшкодування громадянинові моральної шкоди у випадку незаконного притягнення до кримінальної відповідальності та інших процесуальних дій, що обмежують права громадянина здійснюється в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

Доводи апеляційної скарги Державної казначейської служби про те, що суд першої інстанції дійшов висновку про відшкодування моральної шкоди у розмірі вищому аніж гарантований державою розмір, що суперечить положенням чинного законодавства не є слушними так як не враховують, що мінімальний місячний розмір заробітної плати на момент розгляду справи судом відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" становить - 6 700,00 грн.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Суд першої інстанції неповно з`ясував обставини в частині того, що відшкодування моральної шкоди завдано незаконним рішенням і діями органів досудового слідства та прокуратури, що має суттєве значення для справи, і помилково ухвалив рішення в частині того чим спричинено моральну шкоду.

Доводи апеляційних скарг частково підтвердились в суді апеляційної інстанції, в частині того, що відшкодування моральної шкоди завдано незаконним рішенням і діями органів досудового слідства та потребує зміни судового рішення доповнивши другий абзац резолютивної частини судового рішення після слів "відшкодування моральної шкоди" словами "завданої незаконним рішенням і діями органів досудового слідства та прокуратури".

Керуючись ст. ст.367, 368, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Одеської обласної прокуратури, Державної казначейської служби задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду міста Одеси від 27 березня 2023 року змінити доповнивши другий абзац резолютивної частини судового рішення після слів "відшкодування моральної шкоди" словами "завданої незаконним рішенням і діями органів досудового слідства та прокуратури".

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 05 жовтня 2023 року.

Головуючий суддя В.В. Кострицький

Судді М.В. Назарова

Ю.П. Лозко