КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 362/4884/16-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/7016/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Білич І.М., Березовенко Р.В.,

за участю секретаря судового засідання Шаламай Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами керівника Обухівської окружної прокуратури Київської області на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08 лютого 2023 року та на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 лютого 2023 року у складі судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

у цивільній справі за позовом заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Київській області, Державного підприємства «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики НАН України» до Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання недійсними рішення селищної ради, державного акту на право власності на земельні ділянки та витребування земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2016 року заступник керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Київській області, Державного підприємства «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики НАН України» звернувся у суд із позовом до Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання недійсними рішення селищної ради, державного акту на право власності на земельні ділянки та витребування земельної ділянки.

Відповідно до справи, 26.01.2023 до суду першої інстанції від керівника Обухівської окружної прокуратури надійшло клопотання про заміну найменування органу прокуратури.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08 лютого 2023 року у задоволенні клопотання керівника Обухівської окружної прокуратури про заміну найменування органу прокуратури - відмовлено. Замінено у цивільній справі позивача з заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області на Києво-Святошинську окружну прокуратуру.

28.02.2023 від адвоката Кривши Я.А. в інтересах ОСОБА_1 надійшло клопотання про залишення позову без розгляду.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 лютого 2023 року позов Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області залишено без розгляду. Скасовано заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на підставі ухвали Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2017 року на земельні ділянки з кадастровими номерами :01:076:0005 площею 0,5 га, що розташована по АДРЕСА_1 , та :01:076:0004 площею 0,0167 га, що розташована по АДРЕСА_1 , які належать на праві власності ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі на ухвалу суду від 08 лютого 2023 року керівник Обухівської окружної прокуратуривважає ухвалу суду першої інстанції постановленою з неправильним застосуванням норм матеріального права, допущенням порушень норм процесуального права, а також не врахуванням правових висновків Верховного Суду, у подібних правовідносинах, просив її скасувати та постановити нову, якою задовольнити подане клопотання про зміну найменування органу прокуратури із «Києво-Святошинської місцевої прокуратури» на «Обухівську окружну прокуратуру Київської області».

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що предмет позову у справі №362/4884/16-ц відноситься до юрисдикції Обухівської окружної прокуратури та не має іншої окружної прокуратури, яка б здійснювала повноваження на вказаній території.

Вказано, що Обухівська окружна прокуратура не має статусу юридичної особи, діє без коду ЄДРПОУ, оскільки підпорядкована Київській обласній прокуратурі і входить у її структуру.

Скаржник зазначає, що висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 14.12.2022 у справі №362/6846/18 зазначено, що крім зміни найменування органу прокуратури, інших змін, в тому числі правового статусу та Законом України «Про прокуратуру», не відбулося, а тому, зміни у структурі органів прокуратури області тягнуть за собою необхідність зміни лише найменування органу прокуратури, який звернувся з позовною заявою до суду, однак судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не враховані вищезазначені висновки, крім того, навіть не обґрунтовано підстави їх не врахування.

В апеляційній скарзі керівник Обухівської окружної прокуратури на ухвалу суду від 28 лютого 2023 року посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати ухвалу суду з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Вказано, що висновок суду щодо відсутності підстав для представництва прокурором інтересів держави, у зв`язку з тим, що ним не обґрунтовано та не доведено бездіяльність компетентного органу та попередньо, до звернення у суд із позовом не повідомлено відповідний суб`єкт владних повноважень, тобто не дотримано положення ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» є необґрунтованим.

Зазначено, що в єдиній системі прокуратури відсутня така прокуратура, як Києво-Святошинська місцева прокуратура. Відповідно до вимог Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" від 19.09.2019 № 113-IX, наказу Генерального прокурора від 17.02.2021 № 39, органи прокуратури діють згідно затвердженого переліку та територіальної юрисдикції, зокрема, Обухівська окружна прокуратура Київської області юрисдикція розповсюджується на територію Обухівського району Київської області, до якого входить Васильківська міська територіальна громада та Феодосіївська територіальна громада Обухівського району Київської області. Крім зміни найменування органу прокуратури, яким подано позовну заяву, інших змін, в тому числі правового статусу та виконуваних функцій, визначених Конституцією України та Законом України "Про прокуратуру", не відбулося.

Також посилався на практику Верховного Суду у постанові від 14.12.2022 у справі 362/6846/18.

Вважає, що позов по суті не суперечить загальним принципам і критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, оскільки достовірно з`ясувавши усі порушення інтересів держави на підставі ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокуратура звернулася у суд із відповідним позовом.

Відзивів на апеляційні скарги до суду не надійшло.

У судове засідання з`явилися представник Київської обласної прокуратури та представник ОСОБА_1 .

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, місце та час якого, судом повідомлялися в установленому законом порядку, а тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності.

Колегія суддів, заслухавши представника Київської обласної прокуратури Батюк І.В, яка просила апеляційні скарги задовольнити, адвоката Крикунова О.В. в інтересах ОСОБА_1 , який просив апеляційні скарги залишити без задоволення, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, приходить до наступного.

Згідно положень ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону ухвали суду не відповідають.

Так, зі справи убачається, що 03 жовтня 2016 року заступник керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області звернувся у суд із позовом.

Убачається, що під час розгляду справи керівник Обухівської окружної прокуратури Київської області звернувся у суд зі клопотанням про зміну найменування позивача з Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області на Обухівську окружну прокуратуру Київської області (а.с. 86-89 т.3).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08 грудня 2022 року у задоволенні клопотання відмовлено (а.с. 94-96 т.3).

Після чого, позивач 25.01.2023 подав повторне клопотання про зміну найменування органу прокуратури (а.с. 106-109 т.3).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08 лютого 2023 року у задоволенні клопотання керівника Обухівської окружної прокуратури про заміну найменування органу прокуратури - відмовлено. Замінено у цивільній справі позивача заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області на його правонаступника Києво-Святошинську окружну прокуратуру (а.с. 114-117 т.3).

Районний суд відмовляючи в клопотанні позивача, при цьому здійснивши заміну заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області на його правонаступника Києво-Святошинську окружну прокуратуру, послався на те, що Обухівська окружна прокуратура не є правонаступником Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області, оскільки замість неї утворено Києво-Святошинську окружну прокуратуру, а тому Обухівська окружна прокуратура і Києво-Святошинська окружна прокуратура є двома окремими органами, які не підпорядковані одна одній, а підпорядковані саме Київській обласній прокуратурі.

Однак, колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах (частина друга статті 4 ЦПК України).

Відповідно до пункту 3 статті 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (абзаци перший і другий частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру").

Відповідно до абзацу першого частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Згідно зі статтею 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Відповідно до частини першої статті 90 Цивільного кодексу України юридична особа повинна мати своє найменування, яке містить інформацію про її організаційно-правову форму та назву. Найменування установи має містити інформацію про характер її діяльності.

Враховуючи викладене, оскільки зміна найменування органу юридичної особи не є підставою для процесуального правонаступництва, то в цій справі суд першої інстанції повинен був перевірити чи наявні підстави для зміни найменування органу прокуратури, який звернувся з позовною заявою до суду, із "Києво-Святошинської місцевої прокуратури" на "Обухівську окружну прокуратуру".

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 грудня 2022 року у справі № 362/6846/18,Так, Верховним Судом зазначено, що Постановою Верховної Ради України від 17 липня 2020 року № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» у Київській області утворено, зокрема: Обухівський район (з адміністративним центром у місті Обухів) у складі територій Богуславської міської, Васильківської міської, Кагарлицької міської, Козинської селищної, Миронівської міської, Обухівської міської, Ржищівської міської, Української міської, Феодосіївської сільської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України; Бучанський район (з адміністративним центром у місті Буча) у складі територій Білогородської сільської, Бородянської селищної, Борщагівської сільської, Бучанської міської, Вишневої міської, Гостомельської селищної, Дмитрівської сільської, Ірпінської міської, Коцюбинської селищної, Макарівської селищної, Немішаївської селищної, Пісківської селищної територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог Закону України від 19 вересня 2019 року № 113-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» наказом Генерального прокурора від 17 лютого 2021 року № 39 «Про окремі питання забезпечення початку роботи окружних прокуратур» (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/v0039905-21#Text) затверджено перелік і територіальну юрисдикцію окружних прокуратур, згідно з яким утворено, зокрема: Обухівську окружну прокуратуру (з місцем розташування у місті Обухові), сфера діяльності якої поширюється на територію Обухівського району Київської області; Києво-Святошинську окружну прокуратуру (з місцем розташування у селі Софіївській Борщагівці), сфера діяльності якої поширюється на територію Бучанського району у межах: Білогородської сільської територіальної громади, Борщагівської сільської територіальної громади, Вишневої міської територіальної громади, Дмитрівської сільської територіальної громади, Макарівської селищної територіальної громади. Також зобов`язано керівників обласних прокуратур організувати приймання-передачу справ, документів та майна місцевих прокуратур, роботу з питань забезпечення охорони державної таємниці.

Наказом Генерального прокурора від 17 лютого 2021 року № 40 «Про день початку роботи окружних прокуратур» (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/v0040905-21#Text) днем початку роботи окружних прокуратур було визначено 15 березня 2021 року.

З урахуванням зазначених положень законодавства земельна ділянка, яка є предметом спору в цій справі, розташована в адміністративних межах Мар`янівської сільської ради Васильківського району Київської області, тобто на території, на яку поширюється юрисдикція саме Обухівської окружної прокуратури.

Відповідно до частини першої статті 90 Цивільного кодексу України юридична особа повинна мати своє найменування, яке містить інформацію про її організаційно-правову форму та назву. Найменування установи має містити інформацію про характер її діяльності.

Установлено, що Обухівська окружна прокуратура (як і колишня Києво-Святошинська місцева прокуратура) не має статусу окремої юридичної особи, оскільки підпорядкована та входить у структуру Київської обласної прокуратури.

Відповідно до частин першої, другої, пункту 1, 4 частини шостої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді інтересів громадянина (громадянина України, іноземця або особи без громадянства) у випадках, якщо така особа не спроможна самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність, а законні представники або органи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси такої особи, не здійснюють або неналежним чином здійснюють її захист. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження: звертатися до суду з позовом (заявою, поданням); брати участь у розгляді справи.

Отже, оскільки зміна найменування органу юридичної особи не є підставою для процесуального правонаступництва, то в цій справі були наявні підстави для зміни найменування органу прокуратури, який звернувся з позовною заявою до суду, із «Києво-Святошинської місцевої прокуратури» на «Обухівську окружну прокуратуру», а не проводити заміну на Києво-Святошинську окружну прокуратуру, як правонаступника.

Зазначене, у свою чергу, мало б наслідком забезпечення участі прокурора Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури в розгляді цієї справи.

Ухвалюючи судове рішення про відмову в задоволенні поданого представником прокуратури клопотання та заміну найменування позивача, районний суд не врахував висновки, викладені в зазначеній постанові Верховного Суду й необґрунтовано відхилив клопотання представника Обухівської окружної прокуратури про заміну найменування органу прокуратури на Обухівську окружну прокуратуру, безпідставно замінивши позивача на Києво-Святошинську окружну прокуратуру, як правонаступника.

Враховуючи висновки суду касаційної інстанції та те, що оскільки зміна найменування органу юридичної особи не є підставою для процесуального правонаступництва, то в цій справі були наявні підстави для зміни найменування органу прокуратури, який звернувся з позовною заявою до суду, із Києво-Святошинської місцевої прокуратури на Обухівську окружну прокуратуру, що мало б наслідком забезпечення участі прокурора Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури в розгляді цієї справи.

За таких обставин, значене указує на незаконність постановленої районним судом по справі ухвали від 08.02.2023 та наявність правових підстав до її скасування, як ухваленої з порушенням норм процесуального права.

Отже, з урахуванням викладеного, остільки представник Києво-Святошинської окружної прокуратури не мав повноважень на участь в судовому розгляді під час розгляду цієї справи, а представник Обухівської окружної прокуратури в особі Васильківського відділу не був залучений до справи у зв`язку зі зміною найменування прокуратури й як учасник судового розгляду справи з відповідними повноваженнями. У судове засідання, призначене по справі на 14 год. 20 хв. не викликався, колегія суддів дійшла висновку про істотне порушення процесуальних прав позивача по справі.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За наведених підстав колегія суддів дійшла висновку про скасування ухвали суду першої інстанції від 28.02.2023 як необґрунтованої, постановленої з порушенням норм процесуального права з ухвалення по справі нового судового рішення про залишення позову без розгляду, враховуючи таке.

Так, колегія суддів в цілому погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність у прокурора повноважень на звернення у суд з поданим по справі позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, а межах положень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто, імператив зазначеного конституційного положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу.

Неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі (рішення Конституційного Суду України від 01.04.2008 у справі №4-рп/2008).

Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" від 02.06.2016, який набрав чинності 30.09.2016, до Конституції України внесені зміни, а саме Конституцію доповнено статтею 131-1, п.3 ч.1 якої передбачає, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави у суді у виключених випадках і в порядку, що визначені законом.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у ст.23 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014, який набрав чинності 15.07.2015.

Відповідно до ч.1 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, пов`язаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю засобів масової інформації, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об`єднань. (ч.3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру").

Вказаним законом прямо заборонено здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній.

Нормами абз. 2 ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц дійшла наступних висновків:

За висновками Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави (див. рішення від 15 січня 2009 року у справі «Менчинська проти Росії» (Menchinskaya v. Russia, заява № 42454/02, § 35)).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у випадку, коли держава вступає у цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема у цивільних, правовідносинах. Тому у тих відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (див. висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 20 листопада 2018 року у справі № 5023/10655/11 (провадження № 12-161гс18, пункти 6.21, 6.22), від 26 лютого 2019 року у справі № 915/478/18 (провадження № 12-245гс18, пункти 4.19, 4.20), від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц (провадження № 14-104цс19, пункт 26), від 06 липня 2021 року у справі № 911/2169/20 (провадження № 12-20гс21, пункт 8.5) та інші).

Велика Палата Верховного Суду також звертала увагу на те, що і в судовому процесі (в тому числі у цивільному) держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах. Тобто, під час розгляду справи у суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган (див. постанови від 27 лютого 2019 року у справі № 761/3884/18 (провадження № 14-36цс19, пункт 35), від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц (провадження № 14-104цс 19, пункт 27)). Тому, зокрема, наявність чи відсутність у органу, через який діє держава, статусу юридичної особи, значення не має (див. mutatis mutandis постанову Великої Палати Верховного Суду від 06 липня 2021 року у справі № 911/2169/20 (провадження № 12-20гс21, пункти 8.10, 8.12).

При цьому міністерства, інші центральні органи виконавчої влади та їх територіальні органи відповідно до статті 28 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» наділені повноваженням звернення до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень (пункт 48 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 червня 2021 року у справі № 925/929/19 (провадження № 12-11гс21)). Отже, незалежно від того, хто саме звернувся до суду - орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах, чи прокурор, у судовому процесі (в тому числі у цивільному) держава бере участь у справі як позивач, а відповідний орган (незалежно від наявності в нього статусу юридичної особи) або прокурор здійснюють процесуальні дії на захист інтересів держави як суб`єкта процесуальних правовідносин. Таким чином, фактичним позивачем за позовом, поданим в інтересах держави, є держава, а не відповідний орган (незалежно від наявності в нього статусу юридичної особи) або прокурор.

На відміну від прокурора та органів, через які діє держава, юридичні особи, які не є такими органами, діють як самостійні суб`єкти права - учасники правовідносин. Конституцією України та законом не передбачена можливість прокурора здійснювати процесуальні та інші дії, спрямовані на захист інтересів юридичних осіб. Зокрема, до повноважень прокурора не належить здійснення представництва в суді державних підприємств. При цьому інтереси юридичної особи можуть не збігатися з інтересами її учасників (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/876/16 (провадження № 12-88гс19, пункт 62)). Тому інтереси державного підприємства можуть не збігатися з інтересами держави, яка має статус засновника (вищого органу) такого підприємства (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (провадження № 12-140гс19, пункт 71)).

Відповідно до статті 170 ЦК України держава у цивільних відносинах діє через органи державної влади, а не через державні підприємства.

Виходячи з викладеного Велика Палата Верховного Суду підтверджує свій висновок про відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави в особі державного підприємства (пункт 8.14 постанови Великої Палати Верховного Суду від 06 липня 2021 року у справі № 911/2169/20 (провадження № 12-20гс21)).

При цьому, колегія суддів зазначає про відсутність постанови Верховного Суду про відступлення від вказаного висновку.

У зв`язку з цим позовні вимоги прокурора, спрямовані на захист прав або інтересів не держави, а державного підприємства, не підлягають розгляду по суті, оскільки позовну заяву за такими вимогами фактично подано не від імені та в інтересах держави, а від імені та в інтересах державних підприємств, а прокурор не має повноважень на ведення справи в частині таких вимог.

Відповідно до положень ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Отже, Великою Палатою Верховного Суду визнано доведеним відсутність у прокурора повноважень на звернення у суд з позовом в інтересах державного підприємства.

Як свідчить зміст заявленого по справі позову, у даній справі прокурором заявлено вимоги в інтересах двох державних підприємств - Головного управління Держгеокадастру в Київській області та державного підприємства «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики НАН України», що свідчить про порушення приписів, наведених в абз.3 ч.3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" відповідно до яких не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній.

Посилання апеляційної скарги про необхідність застосування до виниклих правовідносин в частині вимог, заявлених прокурором особі Головного управління Держгеокадастру у Київській області, висновків, викладених Верховним Судом у постановах у справах № 368/1158/16-ц, 157/938/14-ц, 469/1203/15-ц, 697/2751/14-ц, 903/129/18, 924/1256/17 колегія суддів відхиляє, остільки по справі підлягають застосуванню висновкиВеликої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц та якими визнано доведеним відсутність у прокурора права звернення у суд з позовом в інтересах державних підприємств.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 257 ЦПК України, якщо суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Водночас якщо суд установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави, то позовну заяву прокурора слід вважати такою, що підписана особою, яка не має права її підписувати. В таких справах виникають підстави для застосування положень пункту 2 частини першої статті 257 ЦПК України

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18, а також у постанові від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц.

З огляду на викладене та те, що заступник керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області не мав правових підстав звертатися у суд з позовом в інтересах державних підприємств, поданий ним позов підлягає залишенню без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

За наведених підстав колегія суддів не вбачає підстав до зміни найменування позивача у позові на Обухівську окружну прокуратуру Київської області, у зв`язку з чим подане прокурором клопотання підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу керівника Обухівської окружної прокуратури Київської області на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08 лютого 2023 року задовольнити частково.

Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08 лютого 2023 року скасувати та клопотання керівника Обухівської окружної прокуратури Київської області залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу керівника Обухівської окружної прокуратури Київської області на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 лютого 2023 року задовольнити частково.

Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 лютого 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дати складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 28 вересня 2023 року.

Суддя-доповідач:

Судді: