Справа № 127/5778/21
Провадження № 22-з/801/145/23
Головуючий у суді 1-ї інстанції
Доповідач:Якименко М. М.
УХВАЛА

03 жовтня 2023 рокуСправа № 127/5778/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

судді - доповідача: Якименко М.М.,

суддів: Ковальчука О.В., Сала Т.Б.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 щодо виправлення описки в постанові Вінницького апеляційного суду від 29 серпня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за договором позики, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 квітня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Вінницького апеляційного суду знаходилася апеляційна скарга ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 квітня 2023 року.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 29 серпня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено. Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 квітня 2023 року в частині задоволення позову скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення. Позов ОСОБА_2 - задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 1396500,00 (один мільйон триста дев`яносто шість тисяч п`ятсот) грн. та 3% річних у розмірі 17189 (сімнадцять тисяч сто вісімдесят дев`ять) грн. 53 коп. В іншій частині рішення суду залишено без змін. Стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір за подачу позовної заяви в сумі 10859,68 грн, у рівних частках по 5429,84 грн з кожного.

Додатковою постановою Вінницького апеляційного суду від 31 серпня 2023 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. та судового збору сплаченого за подання апеляційної скарги в розмірі 16289,52 грн.

25 вересня 2023 року до Вінницького апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 , в якій вона просить виправити описку в постанові Вінницького апеляційного суду від 29 серпня 2023 року, а саме виправити ім`я позивача з ОСОБА_2 на ОСОБА_4 , оскільки в постанові суду зазначено « ОСОБА_5 », а в позовній заяві « ОСОБА_6 ».

27 вересня 2023 року на вимогу апеляційного суду, надійшла цивільна справа №127/5778/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за договором позики.

Дослідивши матеріали заяви та матеріали справи, апеляційний суд вважає, що така заява ОСОБА_1 є зловживанням процесуальними правами, а тому її слід залишити без розгляду із застосуванням до неї заходів процесуального примусу у виді штрафу з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України, учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У постанові Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі №910/1873/17 визначено, що принцип добросовісності - це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб. Зловживання правом - це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право.

Аналіз частини другої статті 13 ЦК України дає підстави для висновку, що недобросовісна поведінка особи, яка полягає у вчиненні дій, які можуть у майбутньому порушити права інших осіб, є формою зловживання правом.

Формулювання «зловживання правом» необхідно розуміти, як суперечність, оскільки якщо особа користується власним правом, то його дія дозволена, а якщо вона не дозволена, то саме тому відбувається вихід за межі свого права та дію без права, «injuria».

Термін «зловживання правом» свідчить про те, що ця категорія стосується саме здійснення суб`єктивних цивільних прав, а не виконання обов`язків. Обов`язковою умовою кваліфікації дій особи як зловживання правом є встановлення факту вчинення дій, спрямованих на здійснення належного відповідній особі суб`єктивного цивільного права.

Правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - винесення законного та обґрунтованого рішення, а також створення особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав, а також прав та інтересів інших осіб. У разі ж коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не з цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей (для введення суду в оману, для затягування розгляду, для створення перешкод опоненту) вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто зловживає ним (схожі висновки викладено Верховним Судом у постанові від 12 серпня 2019 року у справі №905/945/18 та у постанові від 16 жовтня 2019 року у справі №906/936/18).

Суть помилки розкрито у постанові Верховного Суду від 11 листопада 2020 року в справі № 300/765/15-ц (провадження № 61-7654св20), де вказано, що «судове рішення повинно бути точним. Помилки у тексті судового рішення, зумовлені арифметичними помилками або граматичними помилками (описками), що стосуються істотних обставин або ускладнюють виконання рішення, можуть бути усунуті судом, який ухвалив рішення або ухвалу. Описки - це помилки, зумовлені неправильним написанням слів. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків. Особливо це стосується резолютивної частини рішення. В резолютивній частині будь-яка описка має істотне значення, оскільки вона може утруднити виконання рішення. Не є опискою граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його неправильного сприйняття: неправильне розташування розділових знаків, неправильні відмінки слів, застосування русизмів та діалектизмів тощо. Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його прав осудності».

В ухвалі від 02 березня 2021 року у справі № 910/17048/17 (провадження № 12-85гс20) Велика Палата Верховного Суду вказала, що процесуальні права надано законом тим особам, які беруть участь у процесі, для сприяння суду під час розгляду справ, їх правильному вирішенню. Кожного разу, коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не з цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей (для введення суду в оману, затягування розгляду, створення перешкод опоненту, тощо), вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто використовує його всупереч основним засадам цивільного судочинства, а отже, зловживає ним.

Обставин, які б вказували на допущення Вінницьким апеляційним судом у його постанові помилки в імені позивача вуідсутні, а заявником на таку фактично не вказано. Натомість ОСОБА_1 в якості помилки наводить таку, яка допущена у позовній заяві ОСОБА_2 : замість правильного « ОСОБА_5 » вказано « ОСОБА_6 ».

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 через свого представника - адвокат Дяковського О.С. 07.09.2023 зверталась до суду із заявою про виправлення описки в постанові Вінницького апеляційного суду від 29 серпня 2023 року, яку постановою Вінницького апеляційного суду від 11.09.2023 залишено без розгляду та визнано, що подання адвокатом Дяковським О.С. такої заяви є діями, що суперечать завданню цивільного судочинства та є зловживанням процесуальними правами.

Так, ОСОБА_1 повторно 25.09.2023 звернулася із заявою про виправлення описки в постанові Вінницького апеляційного суду від 29 серпня 2023 року, яка є ідентичною попередній.

Тобто, ОСОБА_1 , свідомо нехтуючи висновки Вінницького апеляційного суду, повторно звертається до суду з ідентичною заявою про виправлення описки.

Подання заяви є завідомо безпідставним, має очевидно штучний характер з метою створення перепон для виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

На переконання Вінницького апеляційного суду, ОСОБА_1 , подаючи повторно до суду заву про виправлення описки, яка є аналогічна попередній, достеменно усвідомлюючи її безпідставність та надуманість, допускає зловживання своїми процесуальними правами, а її заява подана для досягнення якихось сторонніх цілей в супереч засадам цивільного судочинства, а отже є зловживанням.

Частиною 1 ст. 143 ЦПК України передбачено, що заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: 1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; 2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству; 3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин; 4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк; 5) порушення заборон, встановлених частиною дев`ятою статті 203 цього Кодексу.

За таких обставин, подання ОСОБА_1 завідомо безпідставної заяви суд визнає зловживанням процесуальними правами та вважає за необхідне застосувати наслідки, передбачені частиною третьою статті 44 ЦПК України - залишити заяву без розгляду. Водночас, апеляційний суд вважає, що з метою запобігання в подальшому зловживанням ОСОБА_1 процесуальними правами, до неї необхідно застосувати заходи процесуального примусу, а саме стягнути з неї в дохід державного бюджету штраф в розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» передбачено, що з 1 січня 2023 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2684,00 грн.

Керуючись ст. 44, 143, 259, 260, 269, 381 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати, що подання ОСОБА_1 заяви про виправлення описки в постанові Вінницького апеляційного суду від 29 серпня 2023 року є діями, що суперечать завданню цивільного судочинства та є зловживанням процесуальними правами.

Заяву ОСОБА_1 про виправлення описки в постанові Вінницького апеляційного суду від 29 серпня 2023 року залишити без розгляду.

Застосувати до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , заходи процесуального примусу у вигляді штрафу в розмірі 2684,00 грн, та стягнути з неї вказану суму в дохід Державного бюджету України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий М.М. Якименко

Судді: О.В. Ковальчук

Т.Б. Сало