Справа № 466/544/23 Головуючий у 1 інстанції: Баєва О.І.
Провадження № 22-ц/811/1625/23 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Суди В.І.

з участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

представника ОСОБА_5 ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 25 травня 2023 року,-

ВСТАНОВИВ:

у січні 2023 року ОСОБА_5 , в інтересах якої діє адвокат Пащук Артем Ігорович, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

У січні 2023 року ОСОБА_5 , в інтересах якої діє адвокат Пащук Артем Ігорович, звернулася до суду із заявою про забезпечення позову.

В обґрунтування заяви покликається на те, що ОСОБА_1 , зловживаючи її довірою, діючи у співучасті зі своєю дружиною, ОСОБА_3 , отримав кошти на загальну суму 165 000 доларів США, що еквівалентно 1 739 000 грн., без мети їх повернення, у зв`язку з чим у відділу поліції № 1 Львівського РУП № 1 ГУ НП у Львівській області перебуває кримінальне провадження № 00001182 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, а саме, шахрайства у великих розмірах. Стверджує, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , перебуваючи у шлюбі, придбали нерухоме майно, яке є їхньою спільною власністю подружжя, а саме: квартиру АДРЕСА_1 ; квартиру АДРЕСА_2 ; квартиру АДРЕСА_3 . Зазначає, що оскільки майно придбано за час перебування у шлюбі відповідачу належить 1/2 його частина, однак, існує ризик, що після отримання позовної заяви відповідач за домовленістю з ОСОБА_3 відчужать вищезазначене нерухоме майно, що призведе до неможливості виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог. Вважає, що своєчасне вжиття заходів забезпечення позову унеможливить настання події, наслідки якої зроблять незворотними чи унеможливлять виконання рішення суду у справі, а отже, гарантуватиме ефективний захист порушених прав.

З наведених підстав просить накласти арешт на 1/2 нерухомого майна, а саме:

-квартири за адресою: АДРЕСА_4 ;

-квартири за адресою: АДРЕСА_5 ;

-квартири за адресою: АДРЕСА_6 .

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 25 травня 2023 року заяву ОСОБА_5 , в інтересах якої діє ОСОБА_6 , про забезпечення позову задоволено.

В порядку забезпечення позову накладено арешт на 1/2 частку нерухомого майна, а саме: квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , квартиру за адресою: АДРЕСА_5 , квартиру за адресою: АДРЕСА_6 .

Ухвалу піддано негайному виконанню.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі покликається на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт стверджує, що квартира АДРЕСА_2 придбана його колишньою дружиною ОСОБА_3 після розірвання шлюбу та належить їй на праві особистої приватної власності. Зазначає що ОСОБА_3 не є учасником даної цивільної справи, позивачка не пред`являла до неї жодних позовних вимог, а відтак, арешт на її майно накладено неправомірно. Вказує, що інше нерухоме майно, на яке накладено арешт, належить невідомим йому особам, а відтак, суд першої інстанції не здійснив перевірку наданих йому відомостей щодо власника майна, на яке накладено арешт. З наведених підстав просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Крім того, ухвалу суду оскаржила представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 , в апеляційній скарзі покликається на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт стверджує, що судом першої інстанції не встановлено час набуття права власності на нерухоме майно, на яке накладено арешт, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 , на квартиру АДРЕСА_2 та на квартиру АДРЕСА_3 , а відтак висновок суду про те, що вищезазначене майно придбане за час перебування у шлюбі з ОСОБА_1 , грунтується на припущеннях. Зазначає що придбала квартиру АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 30 листопада 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Шафран Р.І., тобто після розірвання шлюбу з ОСОБА_1 , а відтак, дана квартира належить їй на праві особистої приватної власності. Вказує, що квартири за адресою: АДРЕСА_4 та АДРЕСА_6 ніколи їй та ОСОБА_1 не належали та не належать. Вважає, що арешт на це нерухоме майно накладено безпідставно, оскількипозов забезпечується накладенням арешту на майно, що належить відповідачу, тому є помилковим накладення арешту на майно особи, яка не є відповідачем у справі. Звертає увагу, що для встановлення належності нерухомого майна конкретній особі достатньо отримати інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, однак, суд таких доказів не витребував. З наведених підстав просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 та представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на підтримання доводів апеляційних скарг, заперечення представника ОСОБА_5 ОСОБА_6 щодо задоволення апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Задовольняючи заяву ОСОБА_7 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що предметом позову є стягнення грошових коштів, відтак, накладення арешту на 1/2 частку нерухомого майна, придбаного під час перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі, належним чином забезпечить виконання можливого рішення суду у випадку задоволення позовних вимог, а невжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Забезпечення позову - це заходи припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, і повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову, які направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення суду.

Стаття 149 ЦПК України передбачає, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. (ч. 2 ст. 150 ЦПК України).

Відповідно до роз`яснень п.п. 1, 4 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого п. 4 ст. 151 ЦПК, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

При зверненні до суду із заявою про забезпечення позову позивач повинен, по-перше, аргументовано обґрунтувати причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов та необхідність у цьому, по-друге, довести, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, вжиття заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позовних вимог ОСОБА_5 є стягнення з ОСОБА_1 на її користь 165 000 доларів США та 1 739 000 грн.

Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 6 від 23 травня 2023 року підтверджується, що 25 листопада 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено шлюб, який розірвано рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 31 серпня 2020 року.

Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 309265845 від 08 вересня 2022 року підтверджується, що за ОСОБА_3 24 серпня 2013 року зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_3 , 14 серпня 2019 року зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 , 30 листопада 2021 року зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_2 .

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Зміст пункту 1 частини першої статті 150 ЦПК України свідчить про те, що позов можна забезпечити накладенням арешту на майно відповідача, яке знаходиться у нього чи перебуває в інших осіб, або яке підлягає передачі йому.

Накладаючи арешт на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , квартиру АДРЕСА_2 , квартиру АДРЕСА_3 , суд першої інстанції не звернув належної уваги на те, що право приватної власності на вищезазначене майно зареєстровано за ОСОБА_3 , яка не є відповідачем у справі.

Разом з тим, заявником не надано доказів, які б свідчили про наявність у ОСОБА_1 права власності на вищезазначене майно, а відтак, висновки суду першої інстанції про те, що на нього може бути накладено арешт у рамках цієї справи, є помилковими.

Норми ЦПК України не передбачають забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно особи, яка не є учасником справи. Крім того, сам процес забезпечення позову і стадія його вирішення здійснюється без участі сторін, негайно, що передбачено частиною першою статті 153 ЦПК України.

Отже, при вирішенні заяви про забезпечення позову не передбачається розгляд справи по суті, встановлення обставин набуття майна, тощо. З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що майно, на яке накладено арешт у даній справі, належить на праві власності ОСОБА_3 , а позовних вимог до неї не заявлено і саме із цих фактичних підстав мав би виходити суд при вирішенні питання про забезпечення позову.

Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 14 вересня 2022 року у справі № 461/4634/19.

Враховуючи, що заявником не надано належних та допустимих доказів належності відповідачу на праві власності нерухомого майна, на яке ОСОБА_8 просить накласти арешт в порядку забезпечення позову, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_5 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , квартиру АДРЕСА_2 , квартиру АДРЕСА_3 .

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 та апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 25 травня 2023 року скасувати та ухвалити постанову, якою в задоволенні заяви ОСОБА_5 про забезпечення позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 04.10.2023 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк