КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №756/353/22 Головуючий у 1 інстанції: Диба О.В.

Провадження №22-ц/824/10571/2022 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.

26 вересня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Гаращенка Д.Р.

суддів Музичко С.Г., Кулікової С.В.

за участю секретаря Дуб С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 20 квітня 2023 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Морган Кепітал» до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за невиконання грошового зобов`язання, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року ТОВ «ФК «Морган Кепітал» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за невиконання грошового зобов`язання.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 20 квітня 2023 року позов ТОВ «ФК «Морган Кепітал» задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Морган Кепітал» за період з 02.04.2017 по 22.12.2021 суму 3% річних від простроченої суми боргу в розмірі 88 627,86 грн та інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 271 406,51 грн, та судовий збір у розмірі 5 400 грн 53 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 22 травня 2023 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції повністю та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначив, що оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права та невірним застосуванням норм матеріального права.

Зазначив, що з наданої до суду першої інстанції представником позивача копії рішення Оболонського районного суду міста Києва від 04 квітня 2013 року неможливо встановити відношення саме до ОСОБА_1 , як боржника за кредитним договором.

Крім того, копія заяви про видачу траншу, надана стороною позивача, не містить даних про відповідача, дата і час видачі траншу та відношення до кредитного договору.

Вважає, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження наявності та розміру основної заборгованості відповідача за кредитним договором, і як наслідок нарахування штрафних санкцій на непідтверджену заборгованість є безпідставним.

Вважає, що ТОВ «ФК «Морган Кепітал» не мало права нараховувати штрафні санкції за невиконання кредитних зобов`язань у період з 12 березня 2020 року до моменту подачі позовної заяви згідно з п. 15 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України.

Просив у разі визнання судом наявності підстав для стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за невиконання грошових зобов`язань застосувати строк позовної давності в один рік, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України.

Вважає, що позов має бути залишений без розгляду, оскільки був підписаний особою, яка не мала на це повноважень.

06 липня 2023 року до суду надійшов відзив ТОВ «ФК «Морган Кепітал», в якому воно просило апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Оболонського районного суду міста Києва від 20 квітня 2023 року без змін.

У судовому засіданні адвокат Карапетян А.Р. - представник ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином про дату, час та місце розгляду справи по суті, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 18.12.2007 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №0, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти на споживчі потреби в розмірі 397 000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитними коштами виходячи зі ставки 13,90% річних.

У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки №73058 від 18.12.2007, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокудіною Л.Д., згідно якого іпотекодавці передали в іпотеку банку належну їм квартиру АДРЕСА_1 .

08.12.2011 між АКІБ «УкрСиббанк» та АТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до умов якого АТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, зокрема за кредитним договором №0 від 18.12.2007 укладеним з ОСОБА_1 .

У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань банк був змушений звернутися з позовом до суду.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 04.03.2013 з ОСОБА_1 на користь АТ «Дельта Банк» було стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 625 104,68 грн. та судові витрати в розмірі 3441 грн., рішення набрало законної сили 18.02.2014.

На виконання вказаного рішення 31.08.2016 видано виконавчий лист №2/756/1636/13.

13.02.2018 між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Морган Кепітал» укладено договір №211/К купівлі-продажу майнових прав, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Морган Кепітал» набуло право вимоги за кредитними договорами, зокрема за кредитним договором №0 від 18.12.2007 укладеним з ОСОБА_1 , а також договір відступлення прав за договором іпотеки №73058, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 03.03.2018 у справі №756/2078/13-ц замінено стягувача АТ «Дельта Банк» на ТОВ «ФК «Морган Кепітал» у виконавчому листі з виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 04.03.2013 у справі №756/2078/13-ц про стягнення з відповідача на користь АТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 625 104,68 грн.

Згідно розрахунків заборгованості відповідача за кредитним договором №0 від 18.12.2007, здійснених позивачем, розмір 3% річних за період з 02.04.2017 по 22.12.2021 становить 88 627,86 грн., а розмір інфляційних втрат за період з 02.04.2017 по 22.12.2021 складає 271 406,51 грн.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У відповідності до положень статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином.

У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншого розміру процентів не встановлено договором або законом.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Колегія суддів не приймає доводи апелянта про те, що з наданої до суду першої інстанції представником позивача копії рішення Оболонського районного суду міста Києва від 04 квітня 2013 року у справі №756/2078/13-ц, згідно з яким з ОСОБА_1 на користь банку стягнуто 625 104,67 грн, неможливо встановити відношення саме до ОСОБА_1 , як боржника за кредитним договором, апеляційний суд відхиляє з огляду на те, що воно спростовується відомостями з веб-порталу Судова влада України щодо сторін та стану розгляду справи № 756/2078/13-ц, копією виконавчого листа виданого судом у справі № 756/2078/13-ц.

Доводи апелянта щодо застосування мораторію згідно з п. 15 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України та строку позовної давності колегія суддів відхиляє, з огляду на наступне.

Згідно із п. 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК зазначено, що у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.

Вимоги за позовом стосуються просрочення грошового зобов`язання, а не стягнення неустойки, штрафу чи пені, тому на зазначене п. 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК не розповсюджується.

Щодо застосування строку позовної давності в один рік, то колегія суддів зазначає наступне.

Главою 19 ЦК визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.

Згідно зі ст. 256 позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. ( ст. 257 ЦК України)

Згідно зі ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог:

1) про стягнення неустойки (штрафу, пені);

2) про спростування недостовірної інформації, поміщеної у медіа.

У цьому разі позовна давність обчислюється від дня поміщення цих відомостей у медіа або від дня, коли особа довідалася чи могла довідатися про ці відомості;

3) про переведення на співвласника прав та обов`язків покупця у разі порушення переважного права купівлі частки у праві спільної часткової власності (стаття 362 цього Кодексу);

4) у зв`язку з недоліками проданого товару (стаття 681 цього Кодексу);

5) про розірвання договору дарування (стаття 728 цього Кодексу);

6) у зв`язку з перевезенням вантажу, пошти (стаття 925 цього Кодексу);

7) про оскарження дій виконавця заповіту (стаття 1293 цього Кодексу);

8) про визнання недійсним рішення загальних зборів товариства.

Позовна давність у чотири роки застосовується за вимогами про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави.

Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК, застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК).

Згідно з висновком викладеному у постанові Верховного Суду (у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду) від 26.10.2018 у справі № 922/4099/17 з огляду на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 26.04.2017 у справі № 918/329/16, встановлено, що вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених статтею 625 ЦК, не є додатковими вимогами в розумінні статті 266 ЦК, а тому закінчення перебігу позовної давності за основною вимогою не впливає на обчислення позовної давності за вимогою про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат.

Стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову.

Аналогічні за змістом висновки сформульовано у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/16945/14, від 27.04.2018 у справі № 908/1394/17, від 21.11.2018 у справі № 642/493/17-ц.

Також колегією суддів не приймаються заперечення апелянта щодо повноважень представника позивача.

Матеріалами справи встановлено, що до позову представником позивача долучено дійсні докази повноважень адвоката Дикого Ю.О. представляти інтереси ТОВ "Фінансова компанія "Морган кепітал": копії договору про надання правової (правничої) допомоги від 05.01.2021 p., ордер на надання правничої (правової) допомоги, а також довіреності.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість рішення не впливають, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 20 квітня 2023 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 03 жовтня 2023 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді С.Г. Музичко

С.В. Кулікова