Номер провадження: 22-ц/813/7058/23
Головуючий у першій інстанції Васильків О.В.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
25.09.2023 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Коновалової В.А.,
суддів: Карташова О.Ю., Лозко Ю.П.,
за участю секретаря судового засідання Долгової В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,
на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 26 червня 2023 року,
за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Заявник посилався на те, що до відкриття виконавчого провадження ним добровільно здійснено платежі в рахунок погашення заборгованості на загальну сму 8501 грн.
Боржник просив суд визнати виконавчий документ у виконавчому провадженні № 70113460 таким, що не підлягає виконанню частково в частині добровільного виконання боржником грошового зобов`язання в розмірі 8501 грн.
Київський районний суд м. Одеси ухвалою від 26.06.2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовив.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 26.06.2023 року та постановити нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити, посилаючись на порушенням судом норм процесуального та матеріального права. Також просить вирішити питання розподілу судових витрат.
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувану ухвалу постановлено неповноважним складом суду, судом першої інстанції порушено вимоги ч. 4 ст. 183 ЦПК України, оскільки долучено до матеріалів справи пояснення, які не містять доказів відправлення іншим учасникам справи. Вважає, що суд першої інстанції належним чином не з`ясував обставини справи в частині добровільного погашення заборгованості.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21.07.2023 року роз`яснювалося стягувачу право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі, проте відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
Процедура реєстрації в ЄСІТС (реєстрація Електронного кабінету, реєстрація офіційної електронної адреси) передбачає проходження запропонованої засобами Електронного кабінету процедури реєстрації з використанням кваліфікованого електронного підпису, та внесенням контактних даних особи, зокрема адреси електронної пошти, номера телефону (в тому числі мобільного), зазначенням інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику (пункт 9 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи).
АТ КБ «Приватбанк» зареєстроване у підсистемі «Електронний кабінет» за допомогою своєї офіційної електронної адреси.
Згідно з пунктом 17 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС, особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
АТ КБ «Приватбанк» копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги отримав 24.07.2023 року та 19.07.2023 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідками.
ОСОБА_1 ухвалу про відкриття провадження отримав 08.08.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
У судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.
АТ КБ «Приватбанк» про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, судову повістку-повідомлення отримав 20.08.2023 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення боржника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі колегія суддів вважає, за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 18 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.
Статтею 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.
Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.
Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.
Судом першої та апеляційної інстанції з`ясовувались обставини щодо кредитної заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від № б/н від 30.10.2014 року, яка виникла станом на 18.11.2019 року (за період з 30.10.2014 року по 18.11.2019 року) та здійснення оплати за вказаний період.
Судами не надавалась оцінка обставинам погашення заборгованості ОСОБА_1 в 2020 ріці за кредитним договором № б/н від 30.10.2014 року в сумі 8501 грн і вказана сума не враховувалась при визначенні заборгованості за договором № б/н від 30.10.2014 року станом на 18.12.2019 року.
Відповідно до вказаних доказів, ОСОБА_1 шляхом поповнення готівкою своєї картки, зарахування переказу на картку, переказу від ОСОБА_1 вніс кошти на погашення заборгованості: 10.01.2020 року 1996 грн., 21.01.2020 року 1000 грн,29.01.2020 року 1507 грн,06.02.2020 року 1000 грн, 19.02.2020 року 998 грн, 09.03.2020 року 1000 грн, 19.03.2020 року 1000 грн.
Апеляційний суд вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що в матеріалах справи вістуні докази зарахування вказаних коштів на погашення заборгованості, оскільки випискою по рахунку ОСОБА_1 за період з 30.10.2014 року по 09.10.2020 року, наданою АТ КБ «Приватбанк» до відзиву на позовну заяву, підтверджується зарахування вказаних коштів на погашення заборгованості. Так внаслідок внесення чергового платежу, загальний розмір заборгованості зменшується на відповідну суму, що свідчить про зарахування АТ КБ «Приватбанк» таких платежів саме на погашення заборгованості за кредитним договором № б/н від 30.10.2014 року.
Враховуючи викладене апеляційний суд зазначає, що боржником у період з 10.01.2020 року по 19.03.2020 року здійснено добровільне погашення заборгованості, яка утворилась станом на 18.11.2019 року у загальному розмірі 8501 грн.
Посилання в апеляційній скарзі на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, зокрема про те, що оскаржувану ухвалу постановлено неповноважним складом суду, не заслуговують на увагу, як на підставу для скасування рішення суду.
З матеріалів справи вбачається, що 22.06.2023 року ОСОБА_1 подана заява про відвід судді Васильків О.В., вмотивована повторною участю судді у новому розгляді справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 33 ЦПК України визначення судді, а в разі колегіального розгляду - судді-доповідача для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-комунікаційною системою під час реєстрації документів, зазначених у частині другій статті 14 цього Кодексу, а також в інших випадках визначення складу суду на будь-якій стадії судового процесу, з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження для кожного судді, за принципом випадковості та в хронологічному порядку надходження справ.
Положеннями ч. 1 ст. 37 ЦПК України встановлено заборону участі судді, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, брати участь в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 22.06.2023 року у у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про відвід судді Васильків О.В. відмовлено.
Апеляційний суд вважає, що як сам по собі факт скасування рішення Київського районного суду м. Одеси від 28.12.2020 року в частині стягнення заборгованості по пені, у розумінні ст. 36, ч. 1 ст. 37 ЦПК України, не є достатньою підставою для висновку про упередженість і необ`єктивність судді та для його відводу, так і розгляд заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не є новим розглядом справи про стягнення заборгованості за кредитним договором в розумінні вимог ЦПК України.
Тому колегія суддів погоджується із тим, що підстави для відводу судді Васильків О.В. відсутні, оскільки викладені в заяві доводи стосуються лише припущень щодо неупередженості головуючого по справі.
Будь-яких доказів, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість судді в результаті розгляду даної справи або наявність обставин, які викликають сумніви у її неупередженості при розгляді даної справи матеріали справи не містять.
Оскільки наявність обставин, передбачених статтею 37 ЦПК України, як підстав для відводу судді Васильків О.В. не встановлено, правильним є висновок про відсутність підстав для задоволення заяви про відвід судді.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову судовий збір покладається на відповідача.
За подання апеляційної скарги ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розімірі 356,80 грн, що підтверджується квитанцією АТ «Акцент-Банк» « 102840849 від 14.07.2023 року.
Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, то з АТ КБ «Приват банк» на корсить ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 536,80 грн, сплачений за подання апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 26 червня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 29 вересня 2023 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді О.Ю. Карташов

Ю.П. Лозко