УХВАЛА

Іменем України

29.09.2023 Справа №607/18598/23 Провадження № 2/607/3505/2023

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Марциновська І.В. під час вирішення питання про прийняття до розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

УСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Виконавши вимоги ч. 6, 8 ст. 187 ЦПК України та ознайомившись зі змістом позовної заяви та доданими до неї документами, доходжу такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з ч. 8 ст. 187 ЦПК України суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

Так, на виконання вказаних вимог закону суд у підсистемі ЕСІТС «Електронний суд» сформував запит за параметрами пошуку « ОСОБА_2 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Згідно з відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру № 249140 від 29.09.2023 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Таку ж адресу місця проживання відповідача вказала у позовній заяві і позивач.

Так, згідно з Постановою Верховної Ради України № 807-IX від 17.07.2020 «Про утворення та ліквідацію районів» у Тернопільській області ліквідовано Бережанський, Борщівський, Бучацький, Гусятинський, Заліщицький, Збаразький, Зборівський, Козівський, Кременецький, Лановецький, Монастириський, Підволочиський, Підгаєцький, Теребовлянський, Тернопільський, Чортківський, Шумський райони.

Також відповідно до Постанови Верховної Ради України № 807-IX від 17.07.2020 «Про утворення та ліквідацію районів» у Тернопільській області утворено Кременецький, Тернопільський та Чортківський райони.

До Тернопільського району (з адміністративним центром у місті Тернополі) включено території Байковецької сільської, Бережанської міської, Білецької сільської, Великоберезовицької селищної, Великобірківської селищної, Великогаївської сільської, Залозецької селищної, Збаразької міської, Зборівської міської, Золотниківської сільської, Іванівської сільської, Козівської селищної, Козлівської селищної, Купчинецької сільської, Микулинецької селищної, Нараївської сільської, Озернянської сільської, Підволочиської селищної, Підгаєцької міської, Підгороднянської сільської, Саранчуківської сільської, Скалатської міської, Скориківської сільської, Теребовлянської міської, Тернопільської міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.

При цьому відповідно до п. 3-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17.07.2020 № 807-IX, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX.

Відтак, зважаючи на те, що до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-IX від 17.07.2020 смт Микулинці належало до Теребовлянського району Тернопільської області, тобто входило до територіальної юрисдикції Теребовлянського районного суду Тернопільської області, який на даний час продовжує здійснювати свої повноваження, вважаю, що даний позов з урахуванням ч. 1 ст. 27 ЦПК України підсудний Теребовлянському районному суду Тернопільської області.

Також відповідно до ч. 2 ст. 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Однак у позовній заяві ОСОБА_1 не зазначила про наявність обставин, за яких у цій справі може застосовуватись альтернативна підсудність щодо розгляду справи про розірвання шлюбу за місцем проживання позивача, а також не надала докази на підтвердження таких обставин.

Більше того зареєстрованим місцем позивача ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 , що також належить до територіальної юрисдикції Теребовлянського районного суду Тернопільської області.

Так, відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Місце перебування - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. Місце проживання - це житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Згідно з п. 17 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» особи, які не проживають за адресою, що зареєстрована як місце їх проживання, більше одного місяця і які мають невиконані майнові зобов`язання, накладені в адміністративному порядку чи за судовим рішенням, або призиваються на строкову військову службу і не мають відстрочки, або беруть участь у судовому процесі в будь-якій якості, зобов`язані письмово повідомити орган реєстрації про своє місце перебування.

Пунктами 4, 12 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» (далі за текстом Закон) передбачено, що декларування місця проживання особи - повідомлення особою органу реєстрації адреси свого місця проживання шляхом надання декларації про місце проживання в електронній формі з використанням Єдиного державного веб-порталу електронних послуг з подальшим внесенням такої інформації до реєстру територіальної громади; реєстрація місця проживання (перебування) особи - внесення за заявою про реєстрацію місця проживання (перебування), поданою особою в паперовій формі, до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання (перебування) особи.

Декларування та реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється з метою: 1) створення умов для реалізації прав особи, зокрема виборчих прав, права на участь у місцевому самоврядуванні, на отримання соціальних, публічних послуг, у випадках, передбачених законом; 2) ведення офіційного листування та здійснення інших комунікацій з особою; 3) використання знеособлених даних реєстрів територіальних громад для обґрунтованого розроблення органами державної влади та органами місцевого самоврядування програм економічного і соціального розвитку адміністративно-територіальних одиниць, визначення правомочності зборів жителів територіальної громади, для статистичних, наукових та інших потреб у визначених законом та актами Кабінету Міністрів України випадках (ст. 3 Закону).

Відповідно до ст. 4 Закону особа одночасно може мати лише одне задеклароване або одне зареєстроване місце проживання (перебування).

Докази того, що позивач офіційно зареєструвала своє місце проживання чи перебування в місті Тернополі, суду не надані, а фактичне місце проживання у розумінні положень Цивільного процесуального кодексу України не має правового значення для визначення територіальної підсудності розгляду справи.

Подібні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 607/3903/18.

При цьому роз`яснюю, що направлення справи за підсудністю є обов`язком, а не правом суду у разі, якщо справа належить до територіальної юрисдикції іншого суду. Крім цього, направлення справи за підсудністю не є обмеженням позивача у праві доступу до правосуддя, оскільки учасники справи не позбавлені можливості приймати участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції або через уповноваженого представника, а також подавати заяви про розгляд справи за їх відсутності.

З урахуванням викладеного доходжу висновку, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 27 ЦПК України розгляд даного позову належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Теребовлянського районного суду Тернопільської області.

У силу вимог п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Також відповідно до ч. 3 ст. 31 ЦПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

За таких підстав вважаю за необхідне передати справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу на розгляд до Теребовлянського районного суду Тернопільської області.

Керуючись ст. 27, 28, 31, 32, 187, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу (справа № 607/18598/23) передати на розгляд до Теребовлянського районного суду Тернопільської області (вул. Князя Василька, буд. 116, м. Теребовля, Тернопільська область, 48100).

Здійснити передачу справи на розгляд іншого суду за встановленою підсудністю не пізніше п`яти днів після закінчення строку на оскарження ухвали суду, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяІ. В. Марциновська