КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2023 року м.Київ

Київський апеляційний суду в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Верланова С.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Чепур Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою адвоката Короті Романа Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 02 червня 2023 року, постановлену під головуванням судді Коробенка С.В.,

у справі за позовом Акціонерного товариства «Оксі Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

У вересні 2015 року АТ "Райффайзен Банк Аваль" звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивує тим, що 05 вересня 2007 року між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №014/2563/81/60232, відповідно до якого позичальнику надано кредит у сумі 101 500,00 доларів США.

Позичальник припинив належним чином виконувати свої грошові зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 92 690,66 доларів США.

Мотивуючи наведеним, просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Райфайзен Банк Аваль" заборгованість за кредитним договором №014/2563/81/60232 від 05 вересня 2007 року у розмірі 92 690,66 доларів США.

Ухвалою Солом`янською районного суду міста Києва від 21 лютого 2022 року, занесеною до протоколу судового засідання, АТ "Райффайзен Банк Аваль" замінено на його правонаступника АТ "Оксі Банк".

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 04 квітня 2023 року позов АТ "Оксі Банк" залишено без розгляду на підставі пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України.

07 квітня 2023 року адвокатом Коротя Р.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано заяву про ухвалення додаткового рішення, у якій просив стягнути з АТ "Оксі Банк" на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 37 000,00 гривень та витрати на проведення судової експертизи у розмірі 15 500,00 гривень, посилаючись на частину 5 статті 142 ЦПК України.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 02 червня 2023 року у задоволенні заяви про стягнення з АТ "Оксі Банк" витрат, пов`язаних з розглядом справи, відмовлено.

Не погодившись з постановленою ухвалою, адвокатом Коротя Р.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що стороною відповідача подано всі необхідні докази на підтвердження понесення відповідачкою витрат на правничу допомогу та їх сплату адвокату. Також подано квитанцію про сплату експертизи у розмірі 15 500,00 гривень. Уважає, що жодних підстав для відмови у стягненні заявлених витрат немає.

Вказує, що єдиною підставою для відмови у стягненні судових витрат суд першої інстанції вказав, що ним не було установлено необґрунтованих дій позивача.

Зазначає, що не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки подання позову відносно особи створює для цієї особи юридичні проблеми, де вона має витрачати свій час та кошти для відстоювання своєї позиції. Розгляд справи закінчився не ухваленням рішення, а тим, що позовні вимоги фактично відкликались, що свідчить про необґрунтованість дій позивача.

Уважає, що така неналежна поведінка позивача має мати відповідні процесуальні наслідки, зокрема передбачені частиною 5 статті 142 ЦПК України.

Мотивуючи наведеним, просить суд ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 02 червня 2023 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з АТ "Оксі Банк" на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в розмірі 37 000,00 гривень та 15 500,00 гривень.

08 серпня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив АТ "Оксі Банк" на апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

Зазначає, що не погоджується із доводами апеляційної скарги. Жодних необґрунтованих дій, про які зазначається у статті 142 ЦПК України, з боку позивача здійснено не було, навпаки позивач діяв добросовісно та сприяв швидкому вирішенню спору.

Вказує, що звернення позивача до суду за захистом свого порушеного права, а також дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами.

В обґрунтування відзиву посилається на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові №521/3011/18 від 14 січня 2021 року.

Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

В судовому засіданні адвокат Коротя Р.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

Представник відповідача АТ "Оксі Банк" - адвокат Мельничук І.В. проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на законність судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовивши у задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення з АТ "Оксі Банк" витрат, пов`язаних із розглядом справи, суд першої інстанції вказав, що закон пов`язує відповідача на відшкодування йому витрат на професійну правничу допомогу лише у випадку необґрунтованих дій позивача. Суд вказав, що представником відповідача не зазначено, в чому саме полягає необґрунтованість дій позивача.

Установлено, що ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 21 вересня 2015 року відкрито провадження у справі за позовом ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (том 1 а.с.с 34).

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 11 травня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті (том 3 а.с. 185).

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 21 лютого 2022 року, занесеною до протоколу судового засідання, замінено АТ "Райффайзен Банк Аваль" на правонаступника АТ "Оксі Банк" (том 3 а.с. 246).

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 04 квітня 2023 року позов АТ "Оксі Банк" залишено без розгляду на підставі пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України (том 4 а.с. 16).

07 квітня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, у якій з посиланням на частину 5 статті 142 ЦПК України, просить суд стягнути з АТ "Оксі Банк" на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 37 000,00 гривень та витрати на проведення судової експертизи у розмірі 15 500,00 гривень (том 4 а.с. 19).

До заяви про ухвалення додаткового рішення ОСОБА_1 додано квитанцію про оплату витрат на експертизу у розмірі 15 500,00 гривень, квитанції до прибуткового касового ордеру від 22 червня 2021 року та 07 квітня 2023 року та витяг із договору про надання правової (правничої) допомоги від 22 червня 2021 року (том 4 а.с.20-23).

Відповідно до частини 5 статті 142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

За змістом частини 9 статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Виходячи із положень частин 5, 6 статті 142, частини 9 статті 141 ЦПК України, необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних із розглядом справи, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які доводять зловживання процесуальними правами.

Під зловживанням процесуальними правами законом у статті 44 ЦПК України, визначено таке.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. В залежності від конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Згідно частини 6 статті 142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами 3- 5 цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини 9 статті 141 цього Кодексу.

Як убачається з роз`яснень, викладених в пункті 38 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. При цьому, саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

У постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 741/1681/17 Верховний Суд, залишивши без змін судові рішення про відмову у стягненні витрат на правничу допомогу у зв`язку із закриттям провадження у справі, вказав, що законодавець, гарантуючи особам право на звернення до суду за захистом та право на позов, передбачив компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, лише у випадку необґрунтованих дій позивача (частина 5 статті 142 ЦПК України). При цьому звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55,124 Конституції України, та є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову, а добросовісні дії позивача спрямовані на захист його порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів не можна вважати необґрунтованими, оскільки вони вчинені при здійсненні конституційного права на судовий захист. Таким чином, саме по собі звернення з позовом до суду не свідчить про необґрунтованість дій позивачів, оскільки зазначене є диспозитивним правом позивачів, передбачене процесуальним законодавством і не містить таких обмежень, а тому для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідачеві необхідно довести, а суду встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи у ході розгляду справи по суті є необґрунтованими та у чому вони виражені, зокрема: чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

У Постанові Верховного Суду від 14 січня 2021 року у справі №521/3011/18, залишаючи без змін судові рішення про відмову у стягненні витрат на правничу допомогу, Верховний Суд зазначив, що суд апеляційної інстанції вірно виходив з того, що відсутні підстави для визнання дій позивача необґрунтованими, оскільки звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, тобто його дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу.

У постанові Верховного Суду від 25 жовтня 2021 року у справі №757/49982/19 зазначено, що виходячи із системного тлумачення положень частин 5, 6 статті 142, частини 9 статі 141 ЦПК України, необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних із розглядом справи, відповідно до частини 5 статті 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

Аналогічні правові позиції є усталеними і викладені у цілому ряді постанов, у тому числі у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі №148/312/16-ц, від 03 липня 2019 року у справі № 543/408/17, від 30 листопада 2022 року у справі № 295/2963/21.

З огляду на наведене, відповідачці згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно було довести, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи, та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідачки; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Судом першої інстанції правильно установлено, що заява відповідачки про компенсацію здійснених ним судових витрат на професійну правничу допомогу не містить доводів, які саме дії позивача є необґрунтованими або недобросовісними.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для покладення на позивача судових витрат, здійснених відповідачкою.

Посилання відповідачки в апеляційній скарзі на необґрунтовані дії позивача, а саме подання безпідставного позову, колегія суддів відхиляє, оскільки звертаючись до суду першої інстанції із заявою про компенсацію здійснених судових витрат, відповідачка повинна навести доводи, які саме дії позивача уважає необґрунтованими. Проте таких доводів заява відповідачки не містять.

З огляду на викладене та на відсутність доказів про необґрунтовані дії позивача, апеляційний суд уважає безпідставними вимоги заяви про компенсацію витрат в порядку частини 5 статті 142 ЦПК України.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Короті Романа Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 02 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову складено 03 жовтня 2023 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді С.М. Верланов

В.В. Соколова