Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/2789/23

номер провадження 2/695/1093/23

27 вересня 2023 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Ушакової К.М.

за участю: секретаря судового засідання - Коршуна Є.А.,

представника позивача адвоката Новікової Н.І.,

представника відповідача адвоката Побиванця Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів. Позивні вимоги мотивує тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Шлюб у судовому порядку розірвано. Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області у справі № 695/1483/19 стягуються з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 22.04.2019 і до досягнення дітьми повноліття. Позивач разом з дітьми проживає у м. Києві, де орендує квартиру, яку оплачує сама. Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області у справі № 695/1611/20 встановлено, що позивач втратила право користування житловим приміщенням по АДРЕСА_1 , оскільки остання не проживала у даному будинку понад один рік. А тому відповідач має право вільно розпоряджатися своєю власністю.

У зв`язку з тим, що діти підростають, існують більші потреби на їхнє утримання, а тому позивач почала витрачати більше коштів на дітей: оренда житла 6000 грн. на місяць; контрактна форма навчання доньки в коледжі 15000 грн.; футбольний гурток сина 1000 грн. на місяць.

Відповідач перебуває на військовій службі в лавах ЗСУ, а тому в нього виріс дохід, а виплата аліментів у розмірі 2600 грн. на двох дітей покриває незначну частину потреб.

Враховуючи викладене вище, просить збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів на дітей до частини усіх видів заробітку щомісячно.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача завдану їй моральну шкоду у розмірі 5000 грн., яку обгрунтовує тим, що через дані обставини вона була вимушена звертатися за психологічною допомогою, шукати кошти для подання позову та звертатися за професійною юридичною допомогою.

Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати, які складається з витрат на юридичні послуги у розмірі 13000 грн. та судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23.08.2023 прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.

18 вересня 2023 року від представника відповідача адвоката Побиванця Ю.В. надійшов відзив на позовну заяву, у якомупросить у задоволенні позову відмовити з наступних підстав. Наразі відповідач проходить службу у ВЧ НОМЕР_1 , де отримує грошове забезпечення. Проживає фактично без реєстрації по АДРЕСА_2 зі своєю дружиною ОСОБА_2 , з її сином ОСОБА_5 , 2002 року народження та її донькою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Позивачем не надано суду жодних доказів щодо погіршення її матеріального стану. Відповідач не заперечує той факт, що він на даний час проходить службу в ЗСУ та отримує грошове забезпечення, проте, перебуваючи безпосередньо в зоні активних бойових дій, не має можливості перевіряти правильність стягнення з нього аліментних платежів. Також відповідачу невідомо, чому до цього часу державний виконавець не передав на виконання виконавчий лист до військової частини та одразу після отримання відпустки прибув до відділу ДВС та повідомив про місце проходження ним військової служби. Просить суд врахувати, що він одружений, проживає разом з дружиною та її малолітньої донькою, яка перебуває на його утриманні та потребує додаткових витрат. Позивач просить стягнути моральну шкоду, але ніяким чином не обгрунтовує, яким чином відповідач принизив її честь та гідність. Витрати на професйну допомогу не підлягають задоволенню, осільки послуги надані не адвокатом. Відповідач вважає, що доводи позивача є занадто несправедливими та не грунтуються на нормах чинного законодавства.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Новікова Н.І. позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Додала, що моральна шкода обгрунтовується проявом неповаги відповідача, адже останній після збільшення заробітної плати на зв`язок з позивачем не виходив. Позивач отримує заробітну плату у розмірі 20000 грн. Доказів, що відповідач утримує неповнолітню дитину своєї дружини останнім не надано, крім того, у неї є батько, який повинен піклуватися про свою дитину. Повідомила, що скористається своїм правом на подання заяви про стягнення витрат на правову допомогу через п`ять днів після винесення рішення у даній справі.

У судовому засіданні представник відповідача адвокат Побиванець Ю.В. просив відмовити у задоволенні позову. Додатково пояснив, що відповідач не заперечує щодо стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку. Ухилянння від сплати аліментів у відповідача не було і він не повинен контролювати державного виконавця, який займається виконанням рішення про стягнення аліментів. У разі вірного обрахування державним виконавцем аліментів на дітей, на усі витрати, про які зазначила позивач, вистачить суми аліментних платежів.

Вислухавши пояснення учасників, дослідивши надані ними документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю виходячи з наступних міркувань.

У відповідності до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Главою 5 Цивільного-процесуального Закону регламентовано поняття доказів, їх належність та допустимість; обов`язок доказування і подання доказів. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України обов`язок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років, покладається на батьків.

Також аналогічні рекомендації з цих підстав викладені у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 26.07.2019 у справі № 695/1483/19 стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дати подання позову, тобто з 22.04.2019 року і до досягнення дітьми повноліття. Вказане судове рішення, яке набрало законної сили, ухвалене на засадах диспозитивності з урахуванням всіх необхідних обставин було у законний спосіб присуджено аліментні зобов`язання.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Так зміна способу стягнення аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України) і зміна визначеного раніше розміру аліментів (ст. 192 ч. 1 СК України) є різними правовими інститутами. Водночас, ці інститути тісно пов`язані між собою. Зазвичай зміна способу стягнення аліментів тягне і зміну розміру (збільшення, зменшення) раніше обумовлених чи присуджених аліментів, зміна способу стягнення аліментів може слугувати засобом, методом зміни розміру стягуваних аліментів.

Відповідно до ч. 1ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Враховуючи зміст статей 181,192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4)інші обставини, що мають істотне значення.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни способу стягнення або розміру раніше стягнутих аліментів судом з`ясовується матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Під зміною матеріального стану сторін розуміється як покращення, так і погіршення майнового стану платника або одержувача аліментів. Таким чином, особа, яка є стягувачем аліментів, може звернутися до суду із позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

У ст. 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних для цього обставин.

Так, позивач зазначає, що у відповідача як платника аліментів покращився матеріальний стан оскільки він проходить військову службу та отримує дохід в більшому розмірі.

Відповідач ОСОБА_2 проживає без реєстрації по АДРЕСА_2 зі своєю дружиною ОСОБА_2 , з її сином ОСОБА_5 , 2002 року народження та її донькою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 , свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 та довідкою № 284 від 01.09.2023, виданою головою квартального комітету.

Відповідно до довідки про доходи ОСОБА_2 від 13.09.2023 останній займає посаду військловослужбовця у військовій частині НОМЕР_1 , загальна сума доходу за період з 01.02.2023 по 31.07.2023 становить 269 664,20 грн., із них заробітна плата (грошове забезпечення) для стягнення аліментів 267 921,64 грн.. Сума грошового забезпечення за місяць становить 20974,50 грн., за червень 2023 року та липень 2023 року нараховано додаткову винагороду відповідно 48333,33 грн. та 95483,87 грн..

У свою чергу Постановою КМУ від 16 лютого 2022 року №122 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993р. №146» встановлено, що з військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів внутрішніх справ, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, БЕБ, служби цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби, співробітників Служби судової охорони утримання аліментів провадиться з усіх видів грошового забезпечення, крім грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та інших випадків, передбачених законом.

Згідно п. 1.2 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої Наказом Міністра оборони України 11.06.2008 №260, грошове забезпечення військовослужбовців визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Таким чином, військовослужбовці сплачують аліменти на загальних засадах та з усіх видів грошового забезпечення (крім такого, яке не має постійного характеру).

Як встановлено із ОСОБА_2 стягуються аліменти на підставі судового рішення від 26.07.2019 у справі № 695/1483/19 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дати подання позову, тобто з 22.04.2019 року і до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до довідки ЗОЛОТОНІСЬКОГО ВІДДІЛУ ДВС ЦМРУ МЮ (М. КИЇВ) від 01.09.2023 № 121 з ОСОБА_2 згідно виконавчого листа у справі № 695/1483/19 стягнуто алімети: за січень 2023 рік 5236 грн.; з лютого по вересень 2023 рік по 2618 грн. за місяць.

ОСОБА_2 з 19.01.2023 по теперішній час перебуває на військовій службі в в/ч НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою командира війської частини.

Пунктом 3 частиною 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, крім іншого, з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Отже, відповідач не несе відповідальності за те, що аліментні платежі згідно рішення суду не виплачувалися у правильному розмірі відповідно до його доходів, отиманих з 19.01.2023 на військовій службі у в/ч НОМЕР_1 .

Крім того, із збільшенням доходів відповідача збільшуються і аліментні платежі, оскільки у даному випадку аліменти стягуються у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і, щодо яких в учасників справи виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено підстав для задоволення позову, передбачених ст. 181 СК України, а спірним може бути питання зобов`язання виконавця вірно стягувати з боржника вже присуджену частку від заробітку (доходу) щомісячно; відтак із метою захисту прав дітей, суд звертає увагу сторони позивача, що у випадку визначення виконавцем до стягнення аліментів, розмір яких не відповідає визначеному судовим рішенням розміру у частці від офіційного доходу платника, що передбачено Сімейним кодексом України, такі його дії можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому Розділом VII ЦПК України. А відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Тому суд прийшов до висновку, що позивачем у письмовому зверненні до суду із доданими документами та під час розгляду справи не наведено жодних вагомих підстав для збільшення розміру аліментів, зокрема, що це відповідатиме інтересам дітей та слугуватиме належному забезпеченню фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку дітей, а також створенню умов, необхідних для всебічного розвитку дітей, відповідно до законів України.

Аналізуючи наведене вище, суд не вбачає законних підстав для збільшення розміру аліментів з 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача на двох неповнолітніх дітей до частини, а тому позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Суд вважає не доведеним факт спричинення позивачу моральних страждань при даних обставинах у справі, тому приходить до висновку про відмову в задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно із ч. ч. 1 і 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови у задоволенні позову - на позивача.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 (проживає по АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до ОСОБА_2 (проживає по АДРЕСА_4 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) про збільшення розміру аліментів відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення буде складено 02.10.2023.

Суддя: К.М. Ушакова