Cправа № 563/1133/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.09.2023 року Корецький районний суд
Рівненської області
в складі: головуючого судді Сірака Д.Ю.
секретар судового засідання Федичканич В.Ю.
за участю: представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Корець цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди завданої злочином,
Ухвалою Корецького районного суду Рівненської області від 11 липня 2023 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначила, що в провадженні Корецького районного суду Рівненської області перебувало кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України. Вироком Корецького районного суду від 15 листопада 2022 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України, призначено покарання у вигляді штрафу.
Позивач акцентувала увагу на тому, що під час розгляду відповідного кримінального провадження цивільний позов потерпілим не заявлявся.
ОСОБА_2 зазначено, що протиправними діями ОСОБА_3 їй заподіяна моральна шкода, яка виразилась в спричиненні моральних страждань. Вказано, що внаслідок нанесення позивачу тілесних ушкоджень, вона перенесла не тільки фізичний біль, але й емоційні страждання. Це зруйнувало її нормальне життя, вона тривалий час продовжувала вживати ліки.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена завчасно та належним чином. Про причини неявки суду не повідомила. Правом подати відповідь на відзив позивач не скористалася.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача і ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.
Вироком Корецького районного суду Рівненської області від 15 листопада 2022 року у справі № 563/927/22 ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України, призначено покарання у виді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складало 1020 грн. Вирок суду набрав законної сили 15 грудня 2022 року.

Вироком становлено, що 17.07.2022 приблизно о 22 год. 00 хв., перебуваючи в с. Користь Рівненського району, поблизу будинку культури, що по вул. Київська, 18, ОСОБА_3 усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, а також те, що вона посягає на чуже здоров`я, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно взяла руками за волосся на голові, після чого нанесла руками та ногами не менше трьох ударів по голові та тілу ОСОБА_2 . Вину у вчиненому правопорушенні ОСОБА_3 визнала повністю.

Внаслідок вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, позивач перенесла не тільки значний фізичних біль, але й емоційні страждання, а також в наслідок кримінального правопорушення було тимчасово зруйновано її нормальне життя, ОСОБА_2 звернулася до суду із відповідним позовом про стягнення з відповідача завданої моральної шкоди, яка оцінена нею у сумі 50000 грн.

Згідно зі статтею 2 Цивільного процесуального кодексу України (надалі також ЦПК України) завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (надалі також ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з частиною 1 та частиною 2 статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до частини 3 статті 23 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Законом не визначено єдиного розміру грошового відшкодування моральної шкоди у випадку відшкодування потерпілій особі моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я.

Пунктом 3 Постанови Пленум Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року № 4 (далі - Постанова) встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктами 4, 5 Постанови визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно з пунктом 9 Постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Отже, відповідно до роз`яснень, викладених в пунктах 2, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», особа має право на відшкодування моральної шкоди лише у випадках прямо передбачених законодавством. Умовами для покладення на особу відповідальності за шкоду, заподіяну іншій особі, є протиправна дія чи бездіяльність, наявність шкоди, причинний зв`язок між дією (бездіяльністю) і негативними наслідками та вина заподіювана.

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Положеннями статей 77-80 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Виходячи з наведеного вище, завдана моральна шкода може бути відшкодована за наявності таких умов, як: наявна шкода заподіяна ОСОБА_2 ; протиправна поведінка ОСОБА_3 ; причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою; вина особи, яка заподіяла шкоду.

Судом встановлено, що вироком Корецького районного суду Рівненської області від 15 листопада 2022 року, який набрав законної сили 16 грудня 2022 року, ОСОБА_3 було визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України, а саме: у нанесенні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілої ОСОБА_2 .

Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про наявність протиправної та винної поведінки відповідача по відношенню до позивача.

Позивач зазначала, що вчинене відносно нього правопорушення спричинило їй моральну шкоду, яка полягала в фізичному болю та емоційних стражданнях, пов`язаних з тим, що тимчасово було зруйноване її нормальне життя, стосунки на роботі та з друзями, та ще тривалий час вона лікувалась вдома та вживала ліки.

Надаючи оцінку вказаним аргументам позивача, суд зазначає, що на підтвердження тієї обставини, що позивач перебувала на лікуванні та купува медичні препарати жодного підтверджуючого доказу не надав. До позовної заяви не надано ані амбулаторної карти хворої ОСОБА_2 , ані жодних рецептів щодо прописаних ліків та необхідності їх тривалого вживання.

Поряд з цим, достовірно судом встановлено і це відображено у вироку суду у справі № 563/927/22, що позивачу в наслідок протиправних дій відповідача спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкова травми; струсу головного мозку, травматичних множинних осаднінь шкіри обличчя; травматичного, часткового облисіння лівої волосистої частини голови, які оцінюються в сукупності, оскільки кожне із зовнішніх ушкоджень є місцем прикладання травмуючої сили, яка спричинила чи могла посилити важкість протікання струсу головного мозку, тому в сукупності ці ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, згідно п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.95 р. №6 (висновок судово-медичної експертизи КЗ «Обласне бюро судово-медичної експертизи» Рівненської обласної ради» №58 від 01.08.2022).

Отже, необхідно зазначити, що доведеним є спричинення відповідачкою ОСОБА_3 фізичного болю та страждань внаслідок ушкодження здоров`я у зв`язку з нанесенням легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Суд зазначає, позивач, дійсно, тимчасово могла змінити звичайний образ життя, у зв`язку з перенесеними травмами.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди суд враховує, що внаслідок нанесених ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, позивач зазнала фізичного болю та страждань, які також викликали появу негативних переживань. Однак, суд зазначає, що такі моральні страждання ОСОБА_2 не були та не повинні бути значними, оскільки відомостей про госпіталізацію потерпілої особи в лікарню, проведення довготривалого лікування, матеріали справи не містять.

Керуючись приписами статей 23 ЦК України, враховуючи характер порушень прав позивача, суд прийшов до висновку про розумність та доцільність стягнення з відповідача компенсації за завдану моральну шкоду ОСОБА_2 в сумі 8000 грн.

Отже, позов про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач, відповідно до п. 2, 6 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи те, що позивач звільнений від справи судового збору, а позов підлягає задоволенню частково, тому з відповідача на користь держави підлягає до стягненню судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Надаючи оцінку вимогам позивача про стягнення витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвокатів у справі, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частина 4 статті 137 ЦПК України передбачає, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).

Позивачем на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу надано: копію ордера на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_2 адвокатом Ткачуком В.М. серії ВК № 1093313 від 06 липня 2023, акт виконаних робіт від 06 липня 2023 року.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення Европейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

З урахуванням вищенаведеного, а також положень статті 11 ЦПК України, виходячи з вимог розумності та справедливості, суд приходить до висновку про те, що обсяг наданої адвокатом Ткачуком В.М. правничої допомоги, є неспівмірним з вартістю послуг, оплачених відповідачем.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність зменшення розміру правової допомоги адвоката Ткачука В.М. до 5000 грн 00 коп.

Керуючись ст.ст.10, 12, 19, 81, 89, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди завданої злочином задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 8000,00 (вісім тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в дохід держави в розмірі (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 (п`ять тисяч) грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Відповідачем може бути подана до Корецького районного суду Рівненської області заява про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення суду складений 02 жовтня 2023 року.

Суддя: