Справа № 697/1756/23
Провадження № 2/697/531/2023
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2023 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Євтушенко Б.В.,

за участю секретаря судового засідання Литвин Л.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Каневі Черкаської області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в особі представника адвоката Константінової Т.В. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позов мотивований тим, сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано Канівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області 23.08.2016, актовий запис № 122. Від шлюбу сторони мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Протягом останніх шість місяців шлюбні відносини погіршилися та фактично припинилися. Причиною припинення шлюбних відносин є те, що при вирішенні сімейних проблем, сторони не приходили до згоди, на цій підставі виникали непорозуміння. Сторони хоч і проживають у одному помешканні, але шлюбні відносини не підтримують. Дитина знаходиться на утриманні позивача. Шлюб носить формальний характер. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить її інтересам. Окрім того, повідомляє, що крім спільної дитини, у відповідача на утриманні є неповнолітній син, на якого він сплачує аліменти. Стан здоров`я відповідача задовільний, відповідач працює. У зв`язку з чим, прость суд: розірвати шлюб, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « ОСОБА_4 »; стягнути з відповідача на її користь аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше розміру, визначеного ч. 2 ст. 182 СК України, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини; стягнути судові витрати.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує.

Представник позивача - адвокат Константінова Т.М. в судове засідання не з`явилася, подала заяву, у якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився. До початку судового засідання направив до суду заяву, у якй позов визнав повністю, просив розглянути справу без нього, стягнути з нього 50% судових витрат.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, дійшов наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 23.08.2016 (а.с. 11), ОСОБА_2 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб 23 серпня 2016 року, місце реєстрації Канівський міський відділ

державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 122. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу « ОСОБА_4 ».

Від шлюбу сторони мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 19.01.2017 Канівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 20 (а.с. 12).

Суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення.

Встановлені обставини свідчать про те, що між сторонами сімейні відносини - відсутні.

Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно з статтею 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Згідно з приписами ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини.

Під час розгляду справи судом з`ясовано, що сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки. Позивач зазначає про відсутність намірів відновлювати шлюбні стосунки з відповідачем, відповідач визнав позов.

З часу знаходження позовної заяви в суді, примирення між сторонами не відбулось.

Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно з ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Таким чином, позовна вимога про розірвання шлюбу - обґрунтована і підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення аліментів, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України передбачено обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст.180 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як вказано в ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Таким чином, позивач у відповідності до ст.ст. 180, 185 СК України має право на отримання від відповідача аліментів на неповнолітню дитину.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду. Оскільки, визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів будь-яких осіб, суд його приймає.

Враховуючи, що позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі, що передбачений законодавством, та надано належні і допустимі докази щодо доведення обставин, на яких грунтується така вимога, врахувавши обставини для визначення розміру аліментів, передбачені ст. 182 СК України, визнання відповідачем позову, суд вважає, що позовна вимога про стягнення аліментів на дитину підлягає задоволенню повністю, тому необхідно стягнути з відповідача на ім`я позивача аліменти на неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 (однієї шостої) заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 14.08.2023 і до повноліття дитини.

Судові витрати слід стягнути з відповідача в такому порядку.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Статтею 142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки за другу вимогу - стягненя аліментів позивач не сплачувала судовий збір, а відповідач визнав позов, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню 50% ставки судового збору за вимогу, отже 536,80 грн. Решту - 50% судового збору (536,80 грн.) слід компенсувати за рахунок держави.

В той же час позивач сплатила на користь держави судовий збір за вимогу про розірвання шлюбу в розмірі 1073,60 грн., яку визнав відповідач до початку судового розгляду.

Отже, позивачу на підставі ст. 142 ЦПК України необхідно повернути з державного бюджету - 50% відсотків сплаченого нею судового збору за вимогу про розірвання шлюбу - 536,80 грн. Іншу частину судового збору, сплаченого позивачем за даною позовною вимогою, слід стягнути з відповідача на користь позивача в сумі 536,80 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Судом встановлено, що позивачем понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1500 грн., що підтверджуються матеріалами справи: договором на надання правничої допомоги, юридичних послуг від 10.08.2023 за № 31-ц/23, Актом виконаних робіт до договору № 31-ц/23 від 10.08.2023, ордером на надання правничої (правової) допомоги № 1061841 від 10.08.2023, свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧК № 00542 (а.с. 13-18).

Тому суд вважає, що вимоги позивача в частині відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1500 грн. повинні бути задоволені та стягнуті з відповідача на користь позивача повністю, що відповідає приписам п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, згідно якого судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Компенсація судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 50% за рахунок держави у разі визнання відповідачем позову Цивільним процесуальним кодексом України не передбачено, і стосується лише судових витрат у виді судового збору.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 263, 264, 265, Цивільного процесуального України, ст.ст. 104,105, 110, 180, 182, 183, 184, 199 СК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 23 серпня 2016 року у Канівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 122, - розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити шлюбне прізвище « ОСОБА_4 ».

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/6 (однієї шостої) заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 14.08.2023 і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 - 536,80 грн. судового збору та 1500,00 грн. судових витрат, понесених позивачем, на професійну правничу допомогу.

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 з державного бюджету України 50%, сплаченого нею, судового збору згідно платіжної інструкції №0.0..1 від 10.08.2023 в сумі 536,80 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави /отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код за ;банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: 0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106/ судовий збір в сумі 536,80 грн. Решту судового збору (536,80 грн.) компенсувати за рахунок держави.

Рішення в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Б . В . Євтушенко