Номер провадження: 22-ц/813/5178/23
Головуючий у першій інстанції Малиновський О.М.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Назарової М.В. (судді-доповідача), Кострицького В.В., Лозко Ю.П.,

учасники справи: позивач ОСОБА_1 , відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Північ Транс»,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Північ Транс»

на рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 19 січня 2023 року, ухваленого Суворовським районним судом м. Одеси у складі: судді Малиновського О.М. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Північ Транс» про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов`язання,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, який мотивувала тим, що 10 січня 1993 року з вини працівника АТП 15130 водія ОСОБА_2 , який керуючи автобусом «Ікарус 280», д/н НОМЕР_1 , який належав АТП-15130, правонаступником якого є ТОВ «ПТ», сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої позивач стала інвалідом ІІ групи довічно.

Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 14 липня 1993 року ОСОБА_2 було визнано винним у скоєні злочину, передбаченого ст. 215 ч. 2 КК України, та засуджено до чотирьох років позбавлення волі умовно з позбавленням права керування транспортним засобом строком на два роки.

22 травня 2008 року ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси (справа № 2-2/2008) було затверджено мирову угоду, укладену 22 травня 2008 року між позивачкою ОСОБА_1 та ВАТ «Північтранс». Відповідно до п. 3 затвердженої мирової угоди відповідач зобов`язався довічно перерахувати на рахунок ОСОБА_1 щомісячно заробіток в розмірі середньомісячної заробітної плати у галузі «Промисловість» на підставі довідки Державної Служби Статистики (Держкомстат).

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 14 вересня 2021 року у справі № 523/17457/18 з ТОВ «Північ Транс» на користь ОСОБА_1 була стягнута заборгованість по виплаті грошового відшкодування за мировою угодою, яка за період з 01.01.2018 по 31.01.2020 склала 64142,00 грн, інфляційні витрати в розмірі 5352,94 грн за період з 01.06.2018 по 31.12.2019, та 3% річних в розмірі 2482,17 грн за той же період. Рішення суду набрало законної сили на підставі постанови Одеського апеляційного суду від 25 жовтня 2022 року. Рішення суду було виконано ТОВ «Північ Транс» 28 жовтня 2022 року.

На думку позивачки, оскільки сума боргу в розмірі 64142,00 грн не була своєчасно сплачена на її користь, то вона має право на стягнення з ТОВ «Північ Транс», в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України індекс інфляції за період з 01.02.2020 по 27.10.2022 в розмірі 33604,00 грн, та 3 % річних за той же період в розмірі 5271,95 грн.

Тому на підставі ст. 625 ЦК України позивачка просила суд стягнути з відповідача на користь позивачки інфляційні витрати та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання в загальному розмірі 38875,95 грн, з яких 33 604 грн інфляційні втрати, 5 271,95 грн 3 % річних.

Від відповідача ТОВ «Північ Транс» надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить до позовних вимог про стягнення сум інфляційних втрат та 3 % річних, розрахованих за період з 01.02.2020 по 23.11.2021, застосувати позовну давність та відмовити в цій частині; в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування доводів послався на те, що ОСОБА_1 був пропущений строк позовної давності, визначений ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення за період з 01 лютого 2020 року по 27 жовтня 2022 року штрафних санкцій, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України. Крім того, посилається на неправильно здійснений позивачкою розрахунок штрафних санкцій, зокрема застосовано індекс інфляції, який не відповідає дійсності, а також неправильно застосовано кількість днів при нарахуванні 3% річних.

Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 19 січня 2023 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Північ Транс» про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов`язання задоволено частково.

Стягнуто із Товариства з обмеженою відповідальністю «Північ Транс» на користь ОСОБА_1 витрати від інфляції в розмірі 28172,83 грн, 3% річних в розмірі 5267,12 грн, за період 01.02.2020 до 27.10.2022.

Стягнуто із Товариства з обмеженою відповідальністю «Північ Транс» на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн.

В апеляційній скарзі відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Північ Транс» просить скасувати оскаржуване рішення суду як ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Північ Транс» на користь ОСОБА_1 суму інфляційних витрат та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 25.10.2022 по 28.10.2022. В іншій частині позовних вимог відмовити. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Північ Транс» судові витрати, у тому числі і за подання апеляційної скарги.

Доводами апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції під час визначення періоду, за який нараховується сума інфляційних збитків та 3% річних, не враховано, що позивачем розраховано розмір витребуваної суми до дати винесення судом рішення, яким визначено розмір заборгованості, тому обов`язок відповідача з виконання рішення суду виник лише після набрання таким рішенням законної сили після його перегляду в апеляційному порядку 25 жовтня 2022 року, а отже період, за який необхідно розраховувати суму інфляційних збитків та 3 % річних, становить з 25.10.2022 по 28.10.2022 (з моменту набрання рішення законної сили до моменту його виконання).

Також зазначає, що судом помилково не прийнято до уваги заперечення відповідача в частині пропуску позивачем строку позовної давності, сплив якого є підставою для відмови у позові.

Крім того, вважає, що судом неправильно розраховано суму судового збору, яка підлягала стягненню з відповідача при частковому задоволенні позовних вимог.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову в цій справі є вимога про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у сумі 38875,95 грн, тобто ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2022, тому справа є малозначною в силу прямої вказівки в ЦПК України.

Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи відповідно до приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Згідно частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судом встановлено, що 22 травня 2008 року між ВАТ «Північ Транс» (правонаступником якого є ТОВ «ПТ») та ОСОБА_1 , які були сторонами у справі № 2-2/08 за позовом ОСОБА_1 до ВАТ «Північ Транс» про відшкодування шкоди, укладено та ухвалою суду від 22 травня 2008 затверджено мирову угоду, за умовами якої:

ВАТ «Північ Транс» зобов`язується перераховувати на рахунок ОСОБА_1 довічно, щомісячно втрачений заробіток у розмірі 1271,07 грн (враховуючи березень та квітень місяці 2008 року) та корегувати розмір втраченого заробітку відповідно до довідки Держкомстату України про середню заробітну плату у галузі «Промисловість» (п. 3 мирової угоди);

ОСОБА_1 залишає за собою право довічно корегувати суму втраченого заробітку на кожний наступний рік до 30 січня на підставі довідки Держкомстату України про середню заробітну плату у галузі «Промисловість», не звертаючись з позовом до суду, а надаючи керівництву ВАТ «Північтранс» необхідні довідки (п. 5 мирової угоди) (а.с. 7, 21-23).

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 14.09.2021, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 25.10.2022 (справа № 523/17457/18) з ТОВ «Північ Транс» була стягнута заборгованість по виплаті грошового відшкодування, в зв`язку з порушення зобов`язань, передбачених п.п.3,5 мирової угоди, затвердженої Суворовським районним судом м. Одеси 22.05.2008, внаслідок безпідставної відмови у виплаті коригування суми втраченого заробітку за період з 01.01.2018 по 31.01.2020 в розмірі 64142,00 грн, інфляційні витрати за період з 01.06.2018 по 31.12.2019 в розмірі 5352,94 грн, 3 % річних за період з 01.06.2018 по 31.12.2019 в розмірі 2482,17 грн (а.с. 9-19).

Рішення суду від 14.09.2021 було виконано ТОВ «Північ Транс» 28.10.2022, що не заперечується сторонами по справі та підтверджується випискою з рахунка приватного клієнта Акціонерного банку «Південний» від 08.11.2022 (а.с. 25).

Переглядаючи вказане рішення за доводами апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.

Згідно приписів п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Статтею 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Якщо зобов`язання виконано неналежним чином, то воно не припиняється, а, навпаки, на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов`язки, в тому числі встановлені статтею 625 Цивільного кодексу України.

Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на те, що відповідач порушив грошове зобов`язання з виплати визначних мировою угодою грошових сум, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України за період затримки виконання зобов`язань.

Дослідивши вказані обставини та надані на їх підтвердження докази, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що оскільки рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 14.09.2021, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 25.10.2022 , була стягнута заборгованість по виплаті грошового відшкодування за період з 01.01.2018 по 31.01.2020 в розмірі 64142,00 грн, яка сплачена відповідачем 28.10.2022, то новий період затримки виконання грошового зобов`язання зі сплати відповідачем на користь позивача вказаної суми становить з 01.02.2020 по 27.10.2022.

Визначаючи розмір інфляційних втрат та трьох відсотків річних, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у зв`язку з невиконанням грошового зобов`язання по виплаті позивачу грошових коштів в сумі 64 142 гривень за період - з 01.02.2020 по 27.10.2022 року, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що стягненню з ТОВ «Північ Транс» на користь ОСОБА_1 підлягають інфляційні втрати в сумі 28 172,83 грн, три відсотки річних у розмірі 5 267,12 грн.

Не заслуговують на увагу доводи відповідача про те, що обов`язок з виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14.09.2021 року у нього виник лише після набрання рішенням законної сили, а тому період, за який потрібно розраховувати інфляційні збитки та три відсотка річних становить з 25.10.2022 по 28.10.22, оскільки судом встановлено факт прострочення відповідачем грошового зобов`язання у період з 01.01.2018 по 31.01.2020 в розмірі 64142,00 грн, отже - наявні підстави для застосування передбачених статтею 625 ЦК України правових наслідків прострочення грошового зобов`язання у період з 01 лютого 2020 року по день фактичного виконання зобов`язання, яким є 28 жовтня 2022 року.

Пов`язаність дня набрання рішенням законної сили із початком строку прострочення виконання грошового зобов`язання є власним помилковим тлумаченням відповідачем такого, оскільки рішенням лише підтверджено невиконання грошового зобов`язання, яке відповідач мав виконувати відповідно до умов укладеної мирової угоди.

Судом вірно виснувано, що наведене зобов`язання у вигляді щомісячної сплати грошового відшкодування виникло у відповідача на підставі мирової угоди, укладеної між сторонами по справі 22 травня 2008 року та затвердженої ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 22 травня 2008 року, яка набрала законної сили 03 червня 2008 року (а.с. 7, 21-23).

Отже, наведені відповідачем доводи щодо часу виникнення взятих на себе зобов`язань суперечать фактичним обставинам справи та не грунтуються на нормах закону, які відповідачем інтерпретовані на власний розсуд та користь.

Не ґрунтуються на вимогах закону доводи апеляційної скарги і в частині пропуску позивачем строку позовної давності з огляду на таке.

Главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.

Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України).

Порядок відліку позовної давності наведено у статті 261 ЦК України. Зокрема, відповідно до частини першої цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), а тому 28 жовтня 2022 року (дата остаточного погашення заборгованості, стягнутої за судовим рішенням) і є датою, коли зобов`язання відповідача припинилося.

Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим.

Таким чином, перебіг позовної давності щодо вимог про стягнення коштів, передбачених статтею 625 ЦК України, спливає через три роки після дати набрання законної сили судовим рішенням про стягнення заборгованості.

Отже, невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 8 листопада 2019 року по справі № 127/15672/16-ц.

Рішенням суду про стягнення з відповідача заборгованості, що набрало законної сили 25.10.2022, встановлено існуючу у відповідача заборгованість перед позивачкою по сплаті сум відшкодування втраченого заробітку 64142,00 грн, яке як грошове зобов`язання залишалося невиконаним до 27 жовтня 2022 року, позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України за період з 01.02.2020 по 27.10.2022 подано 24.11.2022, тобто у межах трирічного строку позовної давності.

Відповідач, зазначаючи про пропуск позивачем строку позовної давності, помилково вважав, що спеціальна позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення коштів, передбачених статтею 625 ЦК України, які за своєю суттю не є неустойкою (штрафом, пенею), а тому передбачена статтею 258 ЦК України позовна давність в один рік застосуванню до спірних правовідносин не підлягає.

Доводи відповідача щодо порушення судом вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України при розподілі судових витрат, зокрема, стягнення судового збору не пропорційно до задоволених позовних вимог, колегія суддів до уваги не приймає, з огляду на розмір стягнутих за рішенням суду сум 33 439,95 грн, які і є ціною позову, 1 відсоток від якої є меншим ніж 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на день подання позовної заяви (24.11.2022 року), та складає 992,40 грн.

Викладене свідчить про дотримання судом вимог закону при здійсненні розподілу судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 375 ЦПК України підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін є ухвалення судом рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Північ Транс» залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 19 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Дата складення повного тексту постанови 03 жовтня 2023 року.

Судді: М.В. Назарова

В.В. Кострицький

Ю.П. Лозко