справа № 489/2860/22
провадження №2/489/568/23
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

03 жовтня 2023 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

за участю секретаря судового засідання Єлишевої А.В.,

в присутності:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи Орган опіки та піклування Малинівської районної адміністрації Одеської міської ради, Служби в справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради, про визначення місця проживання дітей

встановив:

В жовтні 2022 року позивач, через свого представника адвоката Шалько О.А., звернувся до Ленінського районного суду міста Миколаєва з позовом в якому просить встановити місце проживання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з батьком дітей, ОСОБА_3 .

В обґрунтування позовних вимог вказано, що 15.11.2011 між сторонами було укладено шлюб, від якого вони мають трьох дітей. Родина проживала в АДРЕСА_1 , де діти відвідували школу та спортивну секцію з футболу.

24.02.2022 російська федерація розпочала широкомасштабне вторгнення в Україну та Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

У зв`язку із початком війни на території України, загрози можливого просування російських військ та їхнього вторгнення на територію міста Одеси, задля безпеки спільних дітей сторони прийняли рішення про тимчасовий виїзд відповідача з дітьми до дядька відповідача ОСОБА_8 , який проживає у місті Вормс Федеративної Республіки Німеччина. У зв`язку із цим, 07.03.2022 позивач вивіз дружину та дітей на територію Молдавської Республіки. Далі дружина та діти направилися до Федеративної Республіки Німеччина.

В Німеччині відповідач та діти дійсно спочатку проживали у місті Вормс, а згодом, без згоди позивача, змінили місце проживання та посилилися до житла для біженців у Хараті, де проживають з 20.04.2022.

Після залишення відповідачем з дітьми міста Вормс, у сторін почали виникати конфлікти з приводу місця та умов знаходження спільних дітей.

Станом на кінець 2022 року стало зрозуміло, що сухопутне вторгнення на територію міста Одеси неможливе, державні органи, підприємства та приватний бізнес почали працювати у звичному режимі, багато людей почали повертатися до України, зокрема у місто Одеса.

Проте, цього часу та на момент звернення позивача до суду з цим позовом відповідач категорично відмовилася повертати дітей в Україну, зокрема до міста Одеса, через що позивач вимушений був звернутися до суду за місцем реєстрації відповідача за захистом порушеного права.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 26.10.2022 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні.

Ухвалою суду від 12.07.2023 відмовлено представнику відповідач в закритті провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України з підстав того, що рішенням Верховного суду Кобленца Федеративної Республіки Німеччина від 16.03.2023 скасовано спільну батьківську опіку над трьома дітьми подружжя в частині визначення місця проживання дітей, визначено в найкращих інтересах дітей продовжувати проживати в домі матері.

У судовому засіданні

з`ясовано думку представників сторін щодо підсудності справи суду.

Так, представник позивача повідомила, що звернення позивача до Ленінського районного суду міста Миколаєва здійснено за місцем реєстрації проживання відповідача.

Представник відповідача таку підсудність вважала сумнівною, так як відповідач проживала з позивачем в м.Одеса за однією адресою, а на теперішній час більше року в Федеративній Республіці Німеччина, судовим органом якої вже вирішений спір про місце проживання дітей, яких залишено з матір`ю.

Суд, вислухавши представників сторін та вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі з наступних підстав.

Відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Висловлювання «судом, встановленим законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до частин першої, другої статті 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

Відтак юрисдикція цього спору має визначатися в першу чергу не правилами національного цивільного процесу, а правилами відповідних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» іноземний елемент це ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм, зокрема, хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою.

Відповідно до положень статті 75 цього Закону підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 цього Закону.

Підсудність судам України є виключною у справах з іноземним елементом, якщо у справі, яка стосується правовідносин між дітьми та батьками, обидві сторони мають місце проживання в Україні (пункт 2 частина перша статті 77 Закону України «Про міжнародне приватне право»).

Аналогічні положення містить Конвенція про юрисдикцію, право, що застосовується, визнання, виконання та співробітництво щодо батьківської відповідальності та заходів захисту дітей, вчинену 19.10.1996 у м. Гаага, ратифікована Верховною Радою України 14.09.2006, яка набула чинності 01.02.2008 і яка охоплює питання захисту дітей, батьківської відповідальності, опіки, у тому числі, й право визначати місце проживання дитини (далі - Гаазька конвенція 1996 року).

Згідно зі статтею 5 Гаазької конвенції 1996 року судові або адміністративні органи Договірної Держави звичайного місця проживання дитини мають юрисдикцію вживати заходів, спрямованих на захист особи чи майна дитини.

Тобто стаття 5 цієї Конвенції містить загальне правило стосовно юрисдикції, яке полягає в тому, що заходи захисту дітей мають бути вжиті судовими або адміністративними органами держави місця постійного проживання дитини.

Водночас, частиною першою статті 6 Гаазької конвенції 1996 року визначено, що для дітей-біженців та дітей, які внаслідок суспільних негараздів в їхній країні переміщені до інших держав, органи Договірної Держави, на території якої ці діти перебувають у результаті їхнього переміщення, мають юрисдикцію, передбачену в пункті 1 статті 5.

Отже, за змістом наведених положень Гаазької конвенції 1996 року у даній категорії справ юрисдикція спору слідує за місцем проживання дитини, а тому якщо місце проживання дитини переноситься до іншої договірної держави, органи влади держави нового місця проживання набувають юрисдикції щодо суті спору.

Виходячи з того, що юрисдикція держави у вирішенні даної категорії спорів пов`язується саме з поняттям звичайного місця проживання дитини, суд повинен визначити чи має право на розгляд справи, виходячи з доведеності факту саме такого місяця проживання дитини.

В залежності від встановлення обставин того, чи підлягає спір вирішенню судам України, судам належить або вирішити спір по суті, або закрити провадження у справі, оскільки спір не підлягає розгляду судами України в порядку цивільного судочинства.

Судом встановлено, що до відкриття провадження в справі (відкрито 26.10.2022), предметом якої є визначення місця проживання дітей, діти разом з матір`ю - відповідачем у справі, внаслідок військової агресії російської федерації проти України, за спільною згодою обох сторін виїхали за межі України та проживають по теперішній час на території Федеративної Республіки Німеччина, що не заперечується сторонами.

Таким чином, у зв`язку із зміною місця проживання дітей з України на Федеративну Республіку Німеччини до звернення позивача до Ленінського районного суду міста Миколаєва та відкриття провадження у справі, відповідно до статей 5 та 6 Гаазької конвенції 1996 року юрисдикція суду України не поширюється на вирішення даного спору.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно частини другої статті 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Так як суд дійшов висновку про закриття провадження у справі на підставі пункту 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» позивачу підлягає поверненню судовий збір в сумі 992,40 грн., сплачений квитанцією № 1568-7931-2986-9168 від 11.10.2022.

Керуючись статтями 255-256, 258-260 ЦПК України, суд

ухвалив:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи Орган опіки та піклування Малинівської районної адміністрації Одеської міської ради, Служби в справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради, про визначення місця проживання дітей разом з батьком закрити.

Роз`яснити позивачу право на звернення позивача за захистом порушеного права до відповідного іноземного суду за місцем проживання дітей.

Повернути ОСОБА_3 з державного бюджету судовий збір в сумі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 коп.).

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або з дня складання повного тексту ухвали. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 03.10.2023.

Суддя І.В. Коваленко