П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2023 року м. Київ

Справа №760/1457/22

Апеляційне провадження № 22-ц/824/8041/2023

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Нежури В.А., Поліщук Н.В.

за участю секретаря Федорчук Я.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва ухваленого під головуванням судді Шереметьєвої Л.А., 23 лютого 2023 року в м. Києві, у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», приватного нотаріуса Черленюх Людмили Василівни, ОСОБА_2 , третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання договору недійсним, визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,

В С Т А Н О В И В

У січні 2022 року позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просила:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу /відступлення/ права вимоги №2149/К від 05 лютого 2020 року, укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції»;

- визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:52110470 від 30 квітня 2020 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В., за яким ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» набуто право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що 27 вересня 2006 року між ОСОБА_2 та АКІБ «УкрСиббанк» був укладений Договір про надання споживчого кредиту №0.

За умовами договору позичальнику був наданий кредит в іноземній валюті в розмірі 150 000,00 доларів США під 12,30 % річних строком до 27 вересня 2017 року із сплатою позичальником процентів відповідно до графіку погашення кредиту щомісячно, не пізніше 25 числа кожного місяця, наступного за тим, в якому були нараховані проценти.

27 вересня 2006 року у якості забезпечення виконання зобов`язань боржника за Кредитним договором між нею та АКІБ «УкрСиббанк» був укладений Договір іпотеки №23646, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою Л.М. та зареєстрований за № 4504.

За договором купівлі-продажу прав вимоги від 08 грудня 2011 року правонаступник АКІБ «УкрСиббанк» - ПАТ «УкрСиббанк» продав (відступив) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги в якості кредитора до позичальників за кредитними та забезпечувальними договорами, в тому числі і за договором, укладеним із ОСОБА_2 .

Рішенням Дарницького районного суду від 25 лютого 2015 року стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» 2378 458, 72 грн заборгованості за кредитним договором.

Рішення Дарницького районного суду набрало законної сили.

05 лютого 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» був укладений Договір про відступлення прав вимоги №2149/К, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В., згідно з п. 2 якого новий кредитор набуває всі права кредитора за Основними договорами згідно реєстру у Додатку № 1.

Відповідно до умов Договору про відступлення прав вимоги №2149/К від 05 лютого 2020 року до ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» перейшли всі права вимоги, в тому числі за договором про надання споживчого кредиту №0 від 27 вересня 2006 року року,укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 , з усіма додатками та додатковими угодами, в тому числі договором іпотеки № 23646 від 27 вересня 2006 року, укладеним між нею та АКІБ «УкрСиббанк».

На день укладення Договору про відступлення прав вимоги сума заборгованості боржника за Кредитним договором становила: 115208,93 доларів США - заборгованість за тілом кредиту, 236674,96 доларів США - заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом, що в гривневому еквіваленті складало сумарно 8745124,00 грн.

У зв'язку з цим у рахунок погашення кредитної заборгованості ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» набуло право власності на п`ятикімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

Разом з цим, виходячи з положень ст. 17 Закону України «Про іпотеку», з часу набрання законної сили рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25 лютого 2015 року, припинені зобов`язання сторін за кредитним договором №0 від 27 вересня 2006 року між ОСОБА_2 та АКІБ «УкрСиббанк» та за укладеним в його забезпечення договором іпотеки №23646 від 27 вересня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та нею, та припинена дія цих договорів.

Не дивлячись на те, що договори кредиту та іпотеки припинили свою дію, на їх підставі відповідачами - ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» незаконно укладено договір про купівлю - продаж (відступлення) права вимоги №2149/К від 05 лютого 2020 року.

За таких обставин, у зв`язку з припинення кредитного договору та договору іпотеки, позивач вважає договір про відступлення права вимоги №2149/К від 05 лютого 2020 року недійсним. З цих же підстав позивач вважає недійсним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, на підставі якого ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» набуло право власності на п`ятикімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 23 лютого 2023 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», приватного нотаріуса Черленюх Людмили Василівни, ОСОБА_2 , третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання договору недійсним, визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень - залишено без задоволення.

Рішення суду мотивоване тим, що ухвалення судом рішення про стягнення заборгованості, яке не виконане до цього часу, не припиняє зобов'язання позичальника за умовами кредитного договору та не є перешкодою для обрання кредитором такого способу свого захисту, як звернення стягнення на предмет іпотеки. Також суд виходив з того, що права позивача оспорюваним нею договором порушені не були і не могли бути порушені, доказів їх порушення нею при зверненні до суду не надано, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Не погодилась із зазначеним судовим рішенням ОСОБА_1 , її представником, подано апеляційну скаргу, в якій зазначається про незаконність рішення у зв`язку з порушенням норм матеріального та процесуального права та неповним з`ясуванням обставин справи. Представник позивача вказує на те, що суд безпідставно застосував у своєму рішенні правовий висновок, викладений у Постанові Великої Палати у справі №361/7543/17 від 19 травня 2020 року про те, що наявність самого судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення грошового зобов'язання боржника і припинення іпотеки та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством.

Цей правовий висновок не має відношення до правовідносин, які є предметом розгляду у даній справі, оскільки він стосується одночасного стягнення судом у одному рішенні заборгованості та погашення цієї заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки нерухоме майно в той час, коли основний договір ще не був припинений внаслідок ухваленого рішення суду, як то визначено Постановою Великої Палати Верховного Суду від 14.07.2018 у справі №310/11534/13-ц провадження №14-154цс18, якою обгрунтовував свої позовні вимоги позивач у даній справі.

Щодо висновків суду в оскаржуваному рішенні про відсутність порушення прав та інтересів позивача, то представник позивача вказує, що у позовній заяві зазначено, що внаслідок оспорюваного правочину та відповідних реєстраційних дій, які були укладені та вчинені на підставі договору, який на той час уже припинив свою діяльність, відбувся безпідставний перехід права власності до відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» на належну позивачу разом з іншими співвласниками 5-кімнатну квартиру. Вказане і є порушенням майнових прав позивача, на яке суд першої інстанції уваги не звернув, не надав йому належної оцінки.

Стосовно того, що заочне рішення Дарницького районного суду від 25 лютого 2015 року у справі №753/20982/14-ц провадження №2/753/1245/15 було у наступному переглянуто і скасовано, суд встановив, що у наступному 18 квітня 2019 року суд ухвалив таке ж рішення, представник позивача вказує на те, що позивач не була учасником цієї справи, у Єдиному державному реєстрі судових рішень і на даний час відсутні дані про наступні після 25 лютого 2015 року рішення у справі №753/20982/14-ц, а тому надати копії рішень у ній вона можливості не мала, про них не знала.

Враховуючи вищевикладене, просять рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Стягнути з відповідачів в рівних частинах на користь позивача судові витрати.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «ФК «Приватні ініціативи» - Лойфєр А.О. вказує на те, що рішення суду першої інстанції є законним та обгрунтованим, а доводи викладені в апеляційній скарзі правильності висновків суду не спростовують. Враховуючи вищевикладене, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Гриньковський С.П. підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених у ній, просив її задовольнити.

Представник ПАТ «Дельта Банк» в особі ФГВФО - Шутов О.О. та представник ТОВ «ФК «Приватні ініціативи» - Лойфєр А.О. заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші особи в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили, тому їх неявка, згідно з ч.2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів виходить з такого.

Судом встановлено, що 27 вересня 2006 року між ОСОБА_2 та АКІБ «УкрСиббанк» був укладений Договір про надання споживчого кредиту №0, за умовами якого їй був наданий кредит у розмірі 150000,00 доларів США під 12,30 % річних строком до 27 вересня 2017 року.

27 вересня 2006 року у якості забезпечення виконання зобов`язань боржника за Кредитним договором між банком та позивачем був укладений Договір іпотеки №23646, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою Л.М. та зареєстрований за № 4504.

08 грудня 2011 року право вимоги за кредитним договором та забезпечувальними договорами ПАТ «УкрСиббанк»/ правонаступник АКІБ «УкрСиббанк» / продав ПАТ «Дельта Банк».

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25 лютого 2015 року з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ »Дельта Банк» було стягнуто 2378458, 72 грн заборгованості за кредитним договором.

Вказане рішення в подальшому було переглянуто судом і рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18 квітня 2019 року заборгованість за умовами договору була стягнута на користь банку.

Також судом встановлено, що 02 березня 2015 року на підставі Постанови Правління Національного банку України № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення від 02 березня 2015 №51 про запровадження тимчасової адміністрації в банку та призначено Уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації.

15 січня 2020 року на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» через електронний майданчик оператора електронних торгів ТОВ «ЗАКУПКИ.ПРОМ.УА» відбувся відкритий електронний аукціон (торги) з продажу лоту № GL3N214751, а саме кредитного портфелю АТ «Дельта Банк», що складався, зокрема, з прав вимоги за 42 кредитними договорами, які забезпечені іпотекою.

Переможцем вказаного аукціону Протоколом електронного аукціону №UA-EA-2019-12-10-000005-b від 15 січня 2020 року було визначено ТОВ «ФК «Приватні інвестиції».

На підставі даного Протоколу 05 лютого 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» був укладений Договір про відступлення прав вимоги №2149/К, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В.

Відповідно до умов Договору до ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» перейшли всі права вимоги, в тому числі за: договором про надання споживчого кредиту №0, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 , з усіма додатками та додатковими угодами, в тому числі договором іпотеки № 23646 від 27 вересня 2006 року, укладеним з позивачем.

Відповідно до умов Договору про відступлення прав вимоги №2149/К від 05 лютого 2020 року до ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» перейшли всі права вимоги, в тому числі за договором про надання споживчого кредиту №0 від 27 вересня 2006 року року,укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 , з усіма додатками та додатковими угодами, в тому числі договором іпотеки № 23646 від 27 вересня 2006 року, укладеним між нею та АКІБ «УкрСиббанк».

На день укладення Договору про відступлення прав вимоги сума заборгованості боржника за Кредитним договором становила: 115208,93 доларів США - заборгованість за тілом кредиту, 236674,96 доларів США - заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом, що в гривневому еквіваленті складало сумарно 8 745124,00 грн.

У зв'язку з цим у рахунок погашення кредитної заборгованості ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» набуло право власності на п`ятикімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 06 серпня 2020 року замінено стягувача з ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» у виконавчому провадженні з виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 квітня 2019 року у цивільній справі №753/2841/18 про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що що ухвалення судом рішення про стягнення заборгованості, яке не виконане до цього часу, не припиняє зобов`язання позичальника за умовами кредитного договору та не є перешкодою для обрання кредитором такого способу свого захисту, як звернення стягнення на предмет іпотеки. Також суд виходив з того, що права позивача оспорюваним нею договором порушені не були і не могли бути порушені, доказів їх порушення нею при зверненні до суду не надано, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Згідно з положеннями ст. 15 ЦК України, ст. 4 ЦПК України право на звернення до суду за захистом свого права має кожна особа у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

В постанові Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №903/295/17 викладено висновок про те, що позивач звертаючись до суду з позовом , зобов`язаний довести наявність порушених його прав та законних інтересів, а суд, в свою чергу, перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і в залежності від встановленого вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для захисту прав позивача.

Також в постанові Верховного Суду від 05 квітня 2018 року у справі №405/20/15-ц наголошено на тому, що у ситуації, коли боржник звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу вимоги, не зазначивши, які ж його цивільні права та інтереси були порушені (не визнані чи оспорені), то визнання правочину недійсним, як спосіб захисту, не може бути застосовано.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Згідно з ч.1 ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

За змістом ч.1 ст.24 Закону України «Про іпотеку» відступлення прав за іпотечним договором здійснюється за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням.

Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України « Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

За змістом ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

Тобто, звернення стягнення на предмет застави повинно задовольнити вимоги кредитора за основним зобов`язанням, і тільки в такому випадку ця обставина може бути підставою для припинення зобов`язання, що вважається виконаним згідно зі ст. 599 ЦК України.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З наведених обставин справи вбачається, що 27 вересня 2006 року між ОСОБА_2 та АКІБ «УкрСиббанк» був укладений Договір про надання споживчого кредиту №0, за умовами якого їй був наданий кредит у розмірі 150000,00 доларів США під 12,30 % річних строком до 27 вересня 2017 року. Також 27 вересня 2006 року у якості забезпечення виконання зобов`язань боржника за Кредитним договором між банком та позивачем був укладений Договір іпотеки №23646, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою Л.М. та зареєстрований за № 4504.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 квітня 2019 року стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 2378458, 72 грн. Вказане рішення суду боржником не виконане.

На підставі Протоколу електронного аукціону №UA-EA-2019-12-10-000005-b від 15 січня 2020 року, 05 лютого 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» був укладений Договір про відступлення прав вимоги №2149/К, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В. Відповідно до умов Договору до ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» перейшли всі права вимоги, в тому числі за: договором про надання споживчого кредиту №0, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 , з усіма додатками та додатковими угодами, в тому числі договором іпотеки № 23646 від 27 вересня 2006 року, укладеним з позивачем.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, ОСОБА_1 посилалась на те, що рішення суду першої інстанції про стягнення з боржника та поручителя кредитної заборгованості набрало законної сили, а тому договір кредиту припинив свою дію за рішенням суду, а договір іпотеки припинив свою чинність разом з договором кредиту, який він забезпечував, а тому договір купівлі-продажу (відступлення) права вимоги від 05 лютого 2020 року є недійсним.

Однак, наявність та набрання законної сили рішенням про стягнення з боржника або поручителя заборгованості за кредитним договором не припиняє зобов`язань, що виникли між сторонами, доки не виникне договірна чи законна підстава для такого припинення, та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством.

Аналогічні висновки викладені в постанові Великої Палати № 361/7543/17 від 19 травня 2020 року та постанові від 26 січня 2021 року у справі №522/1528/15-ц.

Таким чином, зазначені вище обставини не можуть слугувати підставою для визнання договору Договору про відступлення прав вимоги №2149/К від 05 лютого 2020 року недійсним.

Крім цього, звертаючи до суду з позовом, ОСОБА_1 не зазначила, які її права чи законні інтереси були порушені, не визнані або оспорені внаслідок укладення між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Приватні ініціативи» договору про відступлення права вимоги №2149/К від 02 лютого 2020 року, а тому визнання договору недійсним, як спосіб захисту, в даному випадку не може бути застосований.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог є законними та обгрунтованими.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції безпідставно застосував у своєму рішенні правовий висновок, викладений у Постанові Великої Палати у справі №361/7543/17 від 19 травня 2020 року, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки висновки викладені у вказаній постанові, є усталеною судовою практикою та підлягає застосуванню до правовідносин, що є предметом даного спору.

Доводи апеляційної скарги про те, що договором про відступлення права вимоги були порушені її права, оскільки відбувся безпідставний перехід права власності до відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» на належну позивачу разом з іншими співвласниками 5-кімнатну квартиру, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається в даному випадку на підставі та на умовах договору іпотеки, а не на підставі договору про відступлення права вимоги, і це питання виконання договору, що не може бути підставою для визнання недійсним договору.

За наведених обставин, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, дав їм належну правову оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Рішення суду відповідає вимогам чинного законодавства, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційного суду не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 23 лютого 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: В.А. Нежура

Н.В. Поліщук

Повний текст постанови складений 05 жовтня 2023 року.