Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" жовтня 2023 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Гаврилової О.В.,

за участю секретарів - Дубенко Г.В., Зілінської М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Петченко Юрій Арсентійович, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду міста Києва звернулась представник ОСОБА_1 - адвокат Третяк Н.М. з позовом до Київської міської ради, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Петченко Юрій Арсентійович, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 10 листопада 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків не більше ніж десять днів з дня отримання позивачем копії ухвали.

Копію зазначеної ухвали суду позивачем отримано 19 листопада 2021 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

25 листопада 2021 року представник позивача- адвокат Третяк Н.М. подала до суду позовну заяву в новій редакції, до якої долучила копії додатків до позовної заяви для направлення учасникам справи.

Згідно заявлених вимог представник позивача просить суд визначити додатковий строк для подачі ОСОБА_1 до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном в три місяці з часу набрання рішенням суду законної сили.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_4 померла бабуся позивачки ОСОБА_4 (в українському паспорті ОСОБА_2 ). В свідоцтві про смерть ОСОБА_3 , яке було видане Мерією міста Парижа 16 квітня 2020 року міститься інформація про розлучення ОСОБА_3 з ОСОБА_5 . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира, розташована в АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_6 (в українському паспорті ОСОБА_2 ). Через Covid-19 у Республіці Франція, як і в багатьох інших країнах був введений суворий карантин, навіть з дотриманням комендантської години. ОСОБА_1 та її мати ОСОБА_7 були повністю позбавлені можливості перетнути кордон Франції та прибути в Київ. В серпні-вересні 2021 року ОСОБА_1 та її мати отримали три дози вакцини, що надало їм можливість, враховуючи послаблення карантинних обмежень, прибути до міста Києва в жовтні 2021 року з метою організації поховання ОСОБА_2 . Згідно нотаріально посвідченого заповіту від 16 вересня 2019 року, який був виявлений в київській квартирі померлої ОСОБА_2 під час перегляду документів померлої, остання заповіла все своє майно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 28 жовтня 2021 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Петченко Ю.А., однак отримала роз`яснення від 01 листопада 2021 року про те, що у зв`язку з пропуском строку шести місяців для прийняття спадщини, позивачу необхідно звернутися до суду за визначенням додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Крім того, нотаріус надав роз`яснення щодо кола спадкоємців, тобто оскільки ОСОБА_7 є єдиною дочкою померлої ОСОБА_2 , вона мала б всі права спадкоємця за законом, але, якщо існує заповіт на ім`я ОСОБА_1 , вона має пріоритетне право на спадкування за заповітом. Інших спадкоємців ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ) не існує. На думку представника позивача, причина пропуску строку для прийняття спадщини ОСОБА_8 є поважною.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 30 листопада 2021 року відкрито провадження в даній цивільній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання. (а.с.34-36)

16 квітня 2022 року до суду від представника відповідача Київської міської ради - Солдатченко Л.М. надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просить на підставі поданих стороною доказів прийняти рішення згідно чинного законодавства. (а.с.82-85)

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 10 лютого 2023 року визнано зловживанням процесуальними правами з боку позивача ОСОБА_1 та її представника - адвоката Третяк Ніни Михайлівни неприбуттям сторони позивача в підготовче засідання 10 лютого 2023 року та подачу клопотань 20 липня 2022 року, 13 жовтня 2022 року, 20 листопада 2022 року, 02 лютого 2023 року та 03 лютого 2023 року про перенесення слухання справи без надання доказів на підтвердження неможливості взяти участь у підготовчому засіданні. Запропоновано позивачу ОСОБА_1 та її представнику - адвокату Третяк Ніни Михайлівни подати докази перебування представника позивача за межами України та неможливості брати участь в підготовчому / судовому засіданні. Роз`яснено стороні позивача про можливість взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. Попереджено сторону позивача, що в разі повторного зловживання процесуальними правами, до неї можуть бути застосовані заходи процесуального примусу, передбачені статтею 144 ЦПК України. (а.с.91-94)

15 лютого 2023 року до суду від представника позивача надійшли документи на підтвердження перебування представника позивача за межами України та неможливості брати участь в підготовчому засіданні (а.с.99-107).

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 29 березня 2023 року витребувано у Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації інформацію про те, хто станом на 01 квітня 2020 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.120-121)

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 18 липня 2023 року закрито підготовче провадження в даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. (а.с.223-224)

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, її представник - адвокат Третяк Н.М. направила до суду клопотання, в якому, серед іншого, просила позов задовольнити, розглядати справу у відсутність позивача та її представника (а.с.221).

Представник відповідача Київської міської ради в судове засідання не з`явився, у відзиві просив слухати справу у відсутність представника відповідача.

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу

Петченко Ю.А. судове засідання не з`явився, заяв чи клопотань до суду не подав.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

Судом установлено, що 16 вересня 2019 року ОСОБА_2 склала заповіт, за яким на випадок своєї смерті, усе своє майно, що буде належати їй на день її смерті, де б воно на знаходилось і з чого б не складалось, а також все те, на що вона за законом буде мати право, заповіла ОСОБА_1 (а.с.10).

Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно із статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Як убачається з матеріалів справи, дошлюбне прізвище ОСОБА_2 - ОСОБА_9 (а.с.112, 218-219).

Спадкодавець документувалась в Україні як ОСОБА_2 (а.с.12), у Французькій Республіці як ОСОБА_12 (ОСОБА_9 розлучена ОСОБА_2 ) (а.с.117, 206-207).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_11 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть №142, виданим Мерією міста Парижа 08 квітня 2020 року (а.с.7-9).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на все належне їй майно.

01 листопада 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Петченка Ю.А. з приводу відкриття спадкової справи до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) відповідно до умов заповіту, проте листом приватного нотаріуса від 01 листопада 2021 року, у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини, позивачу було рекомендовано звернутися до суду з відповідним позовом (а.с.11).

Як убачається з витягів зі Спадкового реєстру №71967285 та №71967310 від 29 березня 2023 року, спадкова справа щодо померлої ОСОБА_2 , ОСОБА_11 не заводилась. (а.с.127, 128)

За інформацією, яка міститься в реєстрі територіальної громади м.Києва, на дату смерті ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . На день смерті разом зі спадкодавцем за вказаною адресою ніхто зареєстрований не був. (а.с.130)

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску визначеного законом строку для подання заяви про прийняття спадщини позивач посилається на те, що через Covid-19 у Французькій Республіці, як і в багатьох інших країнах був введений суворий карантин, навіть з дотриманням комендантської години, внаслідок чого позивач протягом тривалого часу була позбавлені можливості перетнути кордон Франції та прибути до Києва.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11 березня 2020 року зі змінами «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу Соvid-19»,

з 12 березня 2020 року на всій території України запроваджено карантин.

Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. (ч.3 ст.82)

Так загальновідомим є введення карантину й на всій території ЄС, в тому числі й у Французькій Республіці.

За поданими стороною позивача доказами вбачається, що 16 березня 2020 року Прем`єр-міністром Французької Республіки було видано Указ №2020-260, що регулює подорожі в рамках боротьби з поширенням вірусу соvid-19, яким, за винятком певних підстав, заборонялось будь-яким особам виходити за межі свого будинку (а.с.155-160), 23 березня

2020 року прийнято закон №2020-290 про надзвичайні заходи реагування на епідемію соvid-19 (а.с.179-188), 29 жовтня 2020 року видано указ №2020-1310 про загальні заходи, необхідні для боротьби з епідемією соvid-19 в умовах надзвичайного стану в галузі охорони здоров`я, яким введено заборону будь-якого пересування осіб за межами їхнього місця проживання, за винятком певних причин (а.с.200-205), в подальшому - у квітні 2021 року вносились зміни до відповідних указів щодо заборон пересування в певний час доби (а.с.168-175), за певних причин дозволялись пересадки із залізничних станцій чи аеропортів та короткі поїздки в радіусі не більше одного кілометра від дому (а.с.177-178).

За загальним правилом положення про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

В даній справі судом установлено, що шестимісячний строк подання позивачем заяви про прийняття спадщини сплив 01 жовтня 2020 року, при цьому з березня 2020 року в країні проживання позивача були введені жорсткі карантинні обмеження, що розповсюджувались, серед іншого й на пересування.

При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються поважними в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 681/203/17.

Також при вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини необхідно враховувати свободу заповіту, як фундаментальний принцип спадкового права. Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України в постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до положень частин 1-3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надаючи оцінку наявним в матеріалах справи письмовим доказом, суд приходить до висновку, що позивач через введення в країні її постійного проживання - Французькій Республіці жорстких карантинних обмежень для боротьби з епідемією соvid-19 в умовах надзвичайного стану в галузі охорони здоров`я мала об`єктивні перешкоди для вчасного звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та суд визнає ці обставини поважними. При вирішенні даної справи, суд також враховує свободу заповіту.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є обґрунтованими, оскільки спадщина після смерті спадкодавця у визначені законом строки ніким не прийнята, визначений законом строк для прийняття спадщини пропущений позивачем з поважних причин.

Тому позов підлягає задоволенню.

Позивач не ставить вимоги про стягнення з відповідача судового збору.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1269, 1270, 1272 Цивільного кодексу України, статтями 2, 10, 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 209, 258, 259, 263-266, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Київської міської ради (місцезнаходження: м.Київ, вул. Хрещатик, буд.36, ), третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Петченко Юрій Арсентійович (місцезнаходження: АДРЕСА_3 ), про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , додатковий строк у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (ОСОБА_3).

Перебіг визначеного додаткового строку рахувати з дати набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: