Справа № 344/8021/23
Провадження № 2/344/2154/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Татарінової О.А.,

секретаря Кондратів Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 28 січня 2020 року до нього звернулася ОСОБА_2 , з проханням позичити їй 1 300,00 Доларів США. Відповідач є його колишньою дружиною, шлюб між ними було розірвано рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05.12.2019 року. Враховуючи те, що він добре знав Відповідача, довіряв їй і на той час в нього була така сума грошей, він погодився позичити їй 1 300,00 Доларів США, за умови повернення їх до 30 грудня 2020 року На підтвердження передачі грошей за цим договором Відповідач 18 січня 2020 року власноруч написала розписку і отримала гроші. Однак, до 30 грудня 2020 року Відповідач позичені гроші позивачу не повернула.

Відповідач своє зобов`язання станом на даний час не виконала. Він неодноразово звертався до неї з вимогою повернути їй гроші, однак відповідач гроші позивачу не повертає. Таким чином грошова сума за договором позики підлягає стягненню в судовому порядку. Відповідно до даних офіційного сайту НБУ, курс Долара США станом на 05 травня 2023 року становить 36,57 гривень за один Долар США. Отже, сума боргу станом на 05 травня 2023 року становить: 1300,00 Дол. США ? 36,57 = 47 541,00 грн. Посилаючись на ст.625 ЦК України позивач провів розрахунок трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов`язання на суму 1300,00 Доларів США, згідно якого сума 3% річних станом на 05 травня 2023 року становить: 91,46 00 Дол. США ? 36,57 = 3344,69 грн. Враховуючи наведене просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 47 541,00 грн., що в еквіваленті становить 1300,00 Доларів США згідно курсу НБУ, та 3% річних в сумі 3344,69 гривень, що в еквіваленті становить 91,46 Доларів США згідно курсу НБУ. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав з мотивів, викладених в позовній заяві, просив суд позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні не заперечила факт написання розписки, однак зазначила, що вказані грошові кошти були витрачені нею для проведення ремонтних робіт в приміщенні,яке належить позивачу. Позивач зазначав, що кошти повертати не треба, а тому просила в позові відмовити.

Вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З оригіналу розписки від 28.01.2020 року встановлено, що ОСОБА_2 позичила у ОСОБА_1 1 300,00 американських доларів і зобов`язується повернути до 30 грудня 2020 року. Розписка написала власноручно.

Як вбачається з розписки від 28.01.2020 року ОСОБА_2 даною розпискою підтвердила, що вона позичила у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 1 300 доларів США, які зобов`язується повернути до 28.01.2020 року.

У зазначений в розписці строк відповідач, отримані в якості позики кошти не повернула, доказів протилежного відповідачем надано не було.

Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України.

Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому виконавцем визначеної грошової суми, або визначеної кількості речей.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

При укладенні договорів позики між сторонами в письмовій формі були погоджені всі істотні умови таких договорів, а саме: розмір позики та строк її повернення. Таким чином вказані договори позики вважаються укладеними та підлягають до виконання.

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

У той же час Верховний Суд України в постанові від 02 липні 2014 року у справі N 6-79 цс14 вказував на те, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей і може не співпадати з датою складення розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складенню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.

Відповідно до розписки від 28.01.2020 року позивач виконав зобов`язання перед відповідачем та надав кошти в борг, в той час як зобов`язання позичальника виконані не були, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача грошових коштів (суми боргу) в розмірі 1 300,00 доларів США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ станом на 05.05.2023 року становлять 47 539,18 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При цьому суд враховує позицію Великої Палати Верховного Суду в справі №373/2054/16-ц від 16 січня 2019 року щодо повернення позики в тій же валюті, в якій отримана, однак, беручи до уваги те, що позивач у своїх позовних вимогах просить стягнути борг саме у гривнях, а суд, як встановлено ст. 13 ЦПК України, не вправі виходити за межі позовних вимог, тому вважає, що борг слід розрахувати та стягнути у гривнях станом на 05.05.2023 року, як про це просить позивач.

Щодо вирішення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних від простроченої суми необхідно зазначити наступне.

За правилами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст.612ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки ст. 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.

Суд вважає, що у даній справі є всі складові для відповідальності відповідача перед позивачем, оскільке існує невиконане зобов`язання між сторонами, яке є грошовим.

При розрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні. Оскільки в розписці вказано строк виконання зобов"язання 30.12.2020, тому нарахування трьох процентів річних слід здіснювати з 31.12.2020 року, тобто з моменту, коли виникло прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до розрахунку, зазначеного позивачем у позовній заяві, розмір трьох відсотків річних становить 91 доларів США 46 центів, із розрахунку за період з 31.12.2020 року по 05.05.2023 за 856 днів прострочення із суми боргу 1 300 доларів США.

В той же час, п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Як вбачається із розрахунку 3% річних нараховані на підставі ст. 625 ЦПК України за період 31.12.2020 року по 05.05.2023 року, тобто частина з них нарахована після 24.02.2022, а тому у відповідності до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України відповідач звільняється від такої відповідальності з 24.02.2022.

Таким чином, суд враховуючи положення пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного Кодексу України, вважає, що позов про стягнення трьох відсотків річних підлягає до задоволення за період з 31.12.2020 року по 23.02.2022 року, а нарахування за період, починаючи з 24 лютого 2022 року підлягають списанню.

Судом, з огляду на викладене, здійснено розрахунок трьох відсотків річних за період з 31.12.2020 року по 23.02.2022 року, з суми боргу в розмірі 1 300 Доларів США.

Згідно розрахунку 3% річних за період з 31.12.2020 року по 23.02.2022 року становлять 44 Долари США 88 центів, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ станом на 05.05.2023 року становлять 1641,19 грн. ( 1300 х 3: 100: 365 х 420).

Враховуючи наведене, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики підлягає до часткового задоволення.

Доводи відповідача не можуть бути прийняті до уваги, оскільки належних доказів припинення зобов`язання прощенням боргу суду не надано.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 626, 629, 1046, 1047, 1050 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 13, 81, 82, 263-265 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , суму основного боргу за договорами позики від 28.01.2020 року в розмірі 47 539 (сорок сім тисяч п`ятсот тридцять дев`ять) гривень 18 копійок, що в еквіваленті становить 1300 доларів США та 3% річних у розмірі 1641 ( одна тисяча шістсот сорок одна) гривня19 копійок , що в еквіваленті становить 44 Долари США 88 центів.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 1 037 (одна тисяча тридцять сім) гривень 63 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя: Татарінова О.А.