Номер провадження: 22-ц/813/4659/23
Справа № 505/1228/18
Головуючий у першій інстанції Павловська Г. В.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя Кострицький В.В. (суддя - доповідач),

судді Назарова М.В., Лозко Ю.П.

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»

відповідач ОСОБА_1

розглянув в порядку спрощеного провадженняв порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України) апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» на заочне рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 24 листопада 2022 року, ухвалене у складі судді Павловської Г. В., у приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовної заяви

Позивач АТ КБ «Приват Банк» звернувся до Котовського міськрайонного суду Одеської області з зазначеним позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ОСОБА_2 , відповідно до укладеного договору б/н від 24.06.2008 року, отримав кредит у розмірі 1500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником прав та обов`язків Закритого акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», у зв`язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування позивача з ЗАТ КБ «ПриватБанк» на ПАТ КБ «ПриватБанк». 17.07.2009 року проведено реєстрацію вказаних змін. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та Банком Договір, про надання банківських послуг. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту, банк керувався п.п.2.1.1.2.3 п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач не надавав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. У зв`язку із порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 28.02.2018 року має заборгованість в сумі 81786,68 грн., яка складається з наступного: 7577.01 грн. заборгованість за кредитом; 66741,30 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3097,58 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 3870.79 грн. - штраф (процентна складова).

В заяві про зменшення розміру позовних вимог позивач зазначає, що у зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач має заборгованість у сумі 23330,94 грн., з яких 7577,01 грн. заборгованість за тілом кредиту, в тому числі 7577,01 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн. заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 15753,93 грн. заборгованість за простроченими відсотками, 0,00 грн. заборгованість з пені.

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 24 листопада 2022 року позов АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 24.06.2008 в розмірі 7577 (сім тисяч п`ятсот сімдесят сім) грн. 01 коп., заборгованість за тілом кредиту, в тому числі заборгованість за простроченим тілом кредиту. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати по справі у вигляді судового збору у сумі 1762.00 грн.

Обґрунтовуючи своє рішення суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Як доказ укладення договору з відповідачем банк надав анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку, виписку за договором б/н станом на 24.04.2020 року, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування картки оформленої на ОСОБА_2 , довідку про видані картки ОСОБА_2 , витяг з умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.». Також суд першої інстанції вважав, що вказана позиція повністю узгоджена з правовим висновком викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погодившись із зазначеним рішенням суду першої інстанції,представник відповідача подав апеляційну скаргу. В поданій апеляційній скарзі просить скасувати рішення Котовського районного суду Одеської області від 24 листопада 2022 року в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги АТ КБ Приватбанк в цій частині в повному обсязі, в іншій частині просить рішення залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник зазначив, що заява від 24.06.2008 року, в якій в розділі 6 зазначено, що розмір базової процентної ставки складає -3% на місяць (36 % на рік), які підписані особисто відповідачем, підтверджують те, що сторони погодили оплату процентів за користування кредитними коштами, а також розмір процентної ставки. У Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду сторони погодили розмір базової процентної ставки 3 % на місяць, крім того сторони погодили, що: розмір щомісячних платежів у розмірі 7 % від заборгованості; строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним; розмір неустойки (пені та штрафу). Тому умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» розцінюється як частина кредитного договору, укладеного між сторонами 24.06.2008 року шляхом підписання заяви та Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду, а тому є підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді розмір процентів за користування кредитом. За таких обставин питання щодо повернення кредиту відповідачем повинно вирішуватись не на підставі Умов та правил надання банківських послуг, а на підставі підписаної позичальником Довідки про умови кредитування з використанням кредитної карти «Універсальна», в якій передбачено розмір процентної ставки за користування кредитом та сплати неустойки. Отже, сторонами при укладанні кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору. Скаржник вважає, що ним доведений факт узгодження з позичальником процентної ставки у розмірі 3 %, з розрахунку заборгованості вбачається кількість днів прострочки, за які нарахована заборгованість за процентами, вбачається й сума нарахованої заборгованості у відповідну дату, а тому відмова у задоволенні вимог з стягнення процентів в повному обсязі є порушенням ст. ст. 1048, 1054 ЦП України. Аналогічні правові висновки висловленні у постанові від 23.12.2019 у справі №572/1169/17, провадження №61-684св18 ВС (КЦС), постанові від 04.12.2019 року №750/6058/17-ц, провадження №1-47353св18 ВС (КЦС), постанові від 19.09.2019 року №127/7543/17, провадження №61-26680св18 ВС (ЦС), постанові від 12.02.2020 року, провадження №382/327/18-ц, відповідно до яких наявність узгодження між сторонами базового розміру процентної ставки є підставою для задоволення вимог з стягнення заборгованості за процентами.

Рух справи

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Одеського апеляційного суду від 10 січня 2023 року, визначено склад суду, а саме: головуючий суддя: Приходько Л.А., судді учасники колегії: Бездрабко В.О., Кутурланова О.В..

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11 січня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» на заочне рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 24 листопада 2022 року.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 09 лютого 2023 року справу призначено до судового розгляду у порядку письмового провадження.

Рішенням Вищої ради правосуддя №567/0/15-23 від 30 травня 2023 року (зі змінами, відповідно до рішення №572/0/15-23 від 31 травня 2023 року) достроково закінчилось відрядження суддів Херсонського апеляційного суду Приходько Л.А., Бездрабко В.О., Кутурланової О.В..

05 червня 2023 року суддів Приходько Л.А., Бездрабко В.О., Кутурланову О.В. відраховано зі штату Одеського апеляційного суду.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Одеського апеляційного суду від 20 липня 2023 року, визначено новий склад суду, а саме: головуючий суддя: Кострицького В.В., судді учасники колегії: Назарова М.В., Лозко Ю.П..

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить наступного.

Рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 24 листопада 2022 рокуроку в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 7577,01гривень, апеляційним судом не переглядається, оскільки в цій частині рішення суду не оскаржується.

Судовою колегією та судом першої інстанції встановлено, що 24.06.2008 року між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, згідно з умовами якого остання отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту за платіжною карткою, шляхом підписання анкети-заяви.

У анкеті-заяві ОСОБА_2 надав згоду на те, що дана заява разом з Памяткою клієнта, «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с. 8 на звороті).

Згідно анкети-заяви від 24.06.2008 року ОСОБА_2 виявив бажання оформити на своє ім`я кредитну картку «Універсальна», зазначивши в графі «Бажаний кредитний ліміт» суму 1 500 гривень.

В анкеті-заяві від 24.06.2008 року також зазначена базова відсоткова ставка по кредиту 3% в місяць на остаток заборгованості (а.с. 8 на звороті).

Як вбачається з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки відповідача ОСОБА_2 розмір кредитного ліміту банком змінювався неодноразово: 15.07.2008 року старт карткового рахунку; 15.07.2008 - встановлення кредитного ліміту в розмірі 1500 грн.; 18.04.2009 року кредитний ліміт зменшено до 1400 грн.; 21.10.2009 року кредитний ліміт зменшено до 1100 грн. ; 16.12.2010 року кредитний ліміт збільшено до 1800 грн.; 21.01.2011 року кредитний ліміт збільшено до 2000 грн; 24.02.2011 року кредитний ліміт зменшено до 2400 грн.; 19.03.2011 року кредитний ліміт збільшено до 2800 грн(а.с. 8); 22.04.2011 року кредитний ліміт зменшено до 3200 грн.; 26.05.2011 року кредитний ліміт збільшено до 3800 грн; 04.09.2012 року кредитний ліміт збільшено до 8000 грн.; 14.10.2014 року кредитний ліміт зменшено до 7580 грн; 18.08.2015 року кредитний ліміт зменшено до 7580 грн.; 14.01.2020 року кредитний ліміт зменшено до 0,00 грн .(а.с.65)

З довідки АТ КБ «ПриватБанк» слідує, що на підставі кредитного договору без номера, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 , останньому було надано кредитні картки : № НОМЕР_1 відкриту 15.07.2008 з терміном дії до 03/09; № НОМЕР_2 відкриту 08.10.2009 з терміном дії до 02/10; № НОМЕР_3 відкриту 28.12.2010 з терміном дії до 10/14; № НОМЕР_4 відкриту 22.08.2012 з терміном дії до 05/16 (а.с. 66).

З виписки з рахунку вбачається, що відповідач почав користуватись кредитним коштами з 15 липня 2008 року, зокрема: знімав кошти, отримував кошти у відділеннях банку, здійснював поповнення картки у відділеннях банку, здійснювалось автоматичне погашення простроченої заборгованості, що свідчить про активне використання картки відповідачем (а.с. 58-63).

Згідно наданого Банком розрахунку, заборгованість відповідача до стягнення за вказаним кредитним договором станом на 14.01.2020 року становить 23330,94 грн., з яких 7577,01 грн. заборгованість за тілом кредиту, в тому числі 7577,01 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн. заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 15753,93 грн. заборгованість за простроченими відсотками, 0,00 грн. заборгованість з пеніі з цього часу не змінювалася.

На підтвердження позовних вимог банком також додані Умови та правила надання банківських послуг (а.с. 10-33).

Враховуючи наявні фактичні данні у справі судова колегія виходить з наступних положень Закону та судової практики Верховного Суду:

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, посилався на Умови та правила надання банківських послуг в Приватбанку, як невід`ємну частину спірного договору, які суд першої інстанції не прийняв до уваги, оскільки матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розуміла відповідачка та ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг Приватбанку, а також те, що вказані документи на момент підписання анкети-заяви взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування (зокрема, порядок нарахування відсотків на залишок простроченої заборгованості за кредитом).

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про неможливість застосування до вказаних правовідносин правил ч.1 ст.634 ЦК України (щодо договору приєднання), оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), неодноразово змінювалися самим АТ КБ «Приватбанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин (24 червня 2008 року) до моменту звернення до суду з указаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов і правил надання банківських послуг у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, наданий банком витяг з Умов та правил надання банківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

Вищезазначене узгоджується з правовою позицією викладеною Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, висновки якої щодо застосування норм права в силу положень ч.4 ст.263 ЦПК України підлягають врахуванню, що зроблено судом першої інстанції.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору. Тому витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які містяться в матеріалах даної справи, які не містять підпису відповідачки, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 24 червня 2008 року шляхом підписання заяви-анкети.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що надає Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду, яка підписана особисто відповідачем, у якій нібито зазначено: тип картки, тип кредитної лінії; базова відсоткова ставка за користування кредитом (3%); розмір щомісячних платежів у розмірі 7% від заборгованості; строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, розмір неустойки (пені та штрафу), однак апеляційний суд зазначає, що матеріали справи не містять копії такої довідки. В матеріалах справи наявні лише Умови та правила надання банківських послуг, які не містять підпису відповідача та їх дата (а.с. 10-33).

Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущення.

Однак, відмовляючи у задоволенні вимог банку про стягнення відсотків, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що в анкеті-заяві від 24 червня 2008 року встановлена базова відсоткова ставка по кредиту 3% в місяць на залишок заборгованості (а.с.8 на звороті).

Підписавши заяву-анкету, відповідач погодився у письмовому вигляді з умовами кредитування, які передбачали сплату процентів за користування кредитними коштами у розмірі 3% щомісячно.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом, суд зазначив, що у заяві-анкеті, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відсоткової ставки, тому підстав для задоволення позовних вимог в цій частині немає.

Однак, вказаний висновок суду першої інстанції не відповідає обставинам справи та матеріалам справи, оскільки в анкеті-заяві від 26 червня 2008 року, підписаній відповідачкою, сторони обумовили та погодили розмір відсоткової ставки на рівні 3 % на місяць на залишок заборгованості (а.с.8 на звороті).

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку при вирішенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» про стягнення відсотків за користування кредитом, оскільки сторони погодили та досягли згоди з усіх істотних умов кредитування, що підписані особисто позичальником 24 червня 2008року (а.с.8 на звороті).

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором без номера від 24.06.2008 року вбачається, що з 04 березня 2009 року до 31 грудня 2012 року відсоткова ставка по кредиту становила 3% в місяць на залишок заборгованості (36 річних), з 01січня 2013 року по 29 серпня 2014 року відсоткова ставка по кредиту становила 2,5 % в місяць на залишок заборгованості (30 річних), з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року відсоткова ставка по кредиту становила 2,9 % в місяць на залишок заборгованості (34,8 річних), з 01 квітня 2015 року по 30 квітня 2020 року відсоткова ставка по кредиту становила 3,6 % в місяць на залишок заборгованості (43,2 річних), з 01 серпня 2020 року по 30 вересня 2020 року відсоткова ставка по кредиту становила 3,5% в місяць на залишок заборгованості (42 річних). Отже, банком використано відсоткову ставку, яка не суперечить умовам укладеного сторонами договору, а саме заяві-анкеті (а.с. 5-7).

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 24 червня 2021 року у справі № 369/6441/20.

Крім того, апеляційний суд враховує правові висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18) про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування.

З довідки АТ КБ «ПриватБанк» та відповідно до кредитного договору без номеру, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 , останньому було надано кредитні картки : № НОМЕР_1 відкриту 15.07.2008 з терміном дії до 03/09; № НОМЕР_2 відкриту 08.10.2009 з терміном дії до 02/10; № НОМЕР_3 відкриту 28.12.2010 з терміном дії до 10/14; № НОМЕР_4 відкриту 22.08.2012 з терміном дії до 05/16 (а.с. 66).

Таким чином, оскільки ОСОБА_2 був ознайомлений із умовами кредитування, щодо розміру відсоткової ставкою по кредиту становила 3% в місяць на залишок заборгованості (36 річних), тому з останнього підлягає стягненню заборгованість за відсотками за користування кредитом, нарахованими по дату закінчення строку дії картки, тобто по жовтень 2020 року (включно), яка згідно Розрахунку заборгованості за договором без номера від 24.06.2008 року становить 15 753,93 гривень .

Щодо посилання в апеляційній скарзі на ту обставину, що оскільки відповідач не спростував жодним чином належними та допустимими доказами факт укладання кредитного договору та ознайомлення з його умовами, не заперечував наявної заборгованості, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що справа розглянута у заочному порядку, відповідач не подавав відзиву із запереченнями щодо позовних вимог або із визнанням таких вимог в порядку, передбаченому ст.ст. 178, 180 ЦПК України, а тому відсутні підстави стверджувати, що вона погодилась з позовом.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст.12 ЦПК України).

Принцип змагальності сторін у цивільному судочинстві не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона, на яку покладено тягар доказування, стверджує, а інша сторона не надала заперечень.

Відсутність у матеріалах справи заперечень відповідача проти заявлених до нього вимог не може свідчити про беззаперечне визнання останнім таких вимог.

Щодо судових витрат

Враховуючи задоволення апеляційної скарги, судові витрати (зокрема судовий збір) у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України підлягають перерозподілу.

Виходячи з задоволених позовних вимог в повному обсязі заявленим позовних вимог, з урахуванням змінених позовних у розмірі 23 330,93 грн., що складає 100% заявлених вимог,то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2643,00 грн..

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції в оскаржуваній частині неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, зробив висновки, які не відповідають матеріалам справи і помилково ухвалив рішення про відмову у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості за відсотками.

Доводи апеляційної скарги підтвердились в суді апеляційної інстанції, внаслідок чого рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення.

Керуючись ст. ст.367, 368, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Заочне рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 24 листопада 2022 року в частині вирішення позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом та стягнення судового збору скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_5 , який зареєстрований за адресою: Одеська область, Подільський район с.Любомирка на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (01001 м.Київ, вул. Грушевського 1 Д, код ЄДРПОУ 14360570) заборгованість за відсотками за користування кредитом № б/н від 24.06.2008 в розміріу розмірі 15753 ,93 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_5 , який зареєстрований за адресою: Одеська область, Подільський район с.Любомирка на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судовий збір у розмірі 2643,00 гривень.

В іншій частині заочне рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 03 жовтня 2023 року.

Головуючий суддя В.В. Кострицький

Судді М.В. Назарова

Ю.П. Лозко