Справа № 703/4633/23
2/703/1309/23
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

02 жовтня 2023 року м. Сміла

Суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Крива Ю.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

встановив:

25 вересня 2023 року ОСОБА_1 , від імені якої діє представник адвокат Геріх Н.А., звернулася до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, в якому просить суд:

- визнати об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 легковий автомобіль Fiat Doblo, 2011 року випуску, об`єм двигуна 1598 куб. см.;

- припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на легковий автомобіль Fiat Doblo, 2011 року випуску, об`єм двигуна 1598 куб. см.;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 123 300 грн. вартості ? частини автомобіля.

- визнати право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на двокімнатну квартиру, загальною площею 46 кв.м., житловою площею 24,8 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності за кожним на 1/2 частину двокімнатної квартири, загальною площею 46 кв.м., житловою площею 24,8 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

- витребувати докази, а саме правовстановлюючі документи на спірне нерухоме майно, які знаходяться у приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Новікова І.М. та стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя передано на розгляд судді Криві Ю.В.

Під час вирішення питання про відкриття провадження у справі встановлено, що позовна заява подана з порушенням вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України та підлягає залишенню без руху, виходячи із наступного.

Відповідно до п.4 ч.3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

З позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено дві позовні вимоги, що суперечать одна одній. Так, позивач просить суд визнати автомобіль Fiat Doblo, 2011 року випуску, об`єктом спільної сумісної власності, а потім право спільної сумісної власності сторін на цей об`єкт припинити, що створює ситуацію правової невизначеності, оскільки остаточним правовим результатом вирішення спору щодо поділу автомобіля як об`єкта права спільної сумісної власності є визнання за позивачем права власності на частину вказаного рухомого майна чи стягнення грошової компенсації вартості відповідної частини цього рухомого майна в порядку поділу майна подружжя.

Отже, встановлення належності спірної частини майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя є обставиною, яка потребує встановленню для вирішення заявленого спору, виходячи з його підстав, та не є самостійною вимогою та способом захисту, який потребує вирішення та вказівки у резолютивній частині судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду по справі №726/1388/16 від 26 грудня 2021 року.

Окрім того, слід зазначити, що позивачем у п. 7 прохальної частини позову вказана вимога про визнання за позивачем право власності на 1/2 частину житлового будинку, натомість адреса розташування нею вказана за місцезнаходженням спірної квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, в порушення п.4 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява не містить чіткий зміст позовних вимог та спосіб захисту прав особи, передбачений законом.

Крім того, відповідно до абз. 2 ч.1 ст. 177 ЦПК України, у разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї в електронній формі, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Однак позивач подаючи позов в електронній формі не додав до неї доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Крім того, суддею встановлено, що при поданні позовної заяви позивачем не доплачено судовий збір в розмірі ставки встановленої Законом.

Так, позивачем до позовної заяви додано висновки про вартість спірного майна, а саме автомобіля Fiat Doblo, 2011 року випуску, двокімнатної квартири, загальною площею 46 кв.м., житловою площею 24,8 кв.м., яка розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , та житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , згідно яких позивачем визначено ціну позову в розмірі 242250 гривень, що становить вартість 1/2 частини вказаного спірного майна.

Дійсна вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Так, відповідно до висновку про вартість об`єкта оцінки, оцінювачем ОСОБА_3 визначено вартість спірного житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , в розмірі 100700 грн., а згідно висновку про вартість об`єкта оцінки, вартість спірної двокімнатної квартири, загальною площею 46 кв.м., житловою площею 24,8 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , визначено оцінювачем в розмірі 137200 грн.

Разом з цим, суд не погоджується з наданими висновками про оцінку зазначеного нерухомого майна, оскільки вони є вочевидь не обґрунтованими та вартість майна, на яке позивач просить визнати право власності, явно значно занижена та не співпадає з ринковою вартістю квартири та будинку з аналогічними характеристиками.

Суд зазначає, що визначення ціни позову є прерогативою та обов`язком саме позивача у справі. Суд же повинен перевірити дійсну вартість майна, що є предметом спору, та вирішити питання про стягнення недоплаченого або повернення переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, визначеної попередньо позивачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 176 ЦПК України, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Згідно п.1 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» також визначено, що у разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

На підставі наведеного, виходячи із статистичних даних середньої вартості вторинного житла по м. Сміла та Черкаській області станом на вересень 2023 року, з урахуванням району та загальної площі, слід визначити вартість спірної двокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 450000 гривень, та визначити вартість спірного житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , в розмірі 200000 грн.

Відтак ціна позову має становити вартість 1/2 частини розміру вартості спірного майна, що становить 448300 грн., згідно наступного розрахунку: 246600+200000+450000) /2=448300 грн.

За таких підстав, позивачу, з урахуванням застосування коефіцієнту 0,8, який застосовується при подачі до суду документів в електронній формі, необхідно було сплатити судовий збір в розмірі 3586 грн. 40 коп., тоді як позивачем сплачено лише 1938 грн. Таким чином, позивачем не в повному обсязі сплачений судовий збір. Відтак позивачу слід доплатити судовий збір у розмірі 1648 грн. 40 коп.

Частиною 4 статті 177 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок для сплати судового збору за подання фізичною/юридичною особою до суду позовної заяви, що містить вимоги майнового та немайнового характеру, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 року.

За змістом ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2023 року з 01 січня встановлений у розмірі 2684 грн.

Якщо в позовній заяві об`єднано кілька самостійних вимог майнового характеру, пов`язаних між собою, то, враховуючи, що об`єктом справляння судового збору є позовна заява, максимальний розмір судового збору має відповідати загальній сумі всіх вимог. При цьому судовий збір може бути сплачено окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами.

Належним доказом, який підтверджує сплату судового збору є оригінал квитанції чи платіжного доручення, доданий до позовної заяви.

Позивачем на підтвердження сплати судового збору за пред`явленим позовом додано платіжну квитанцію від 25 вересня 2023 року про сплату судового збору в загальній сумі 1938 грн. 00 коп., а відтак позивачем сплачено судовий збір в неналежному розмірі. Оскільки, зважаючи на викладене вище, з урахуванням коефіцієнту 0,8 сплаті підлягав судовий збір у розмірі 3586 грн. 40 коп. Відтак сума недоплаченого судового збору, складає 1648 грн. 40 коп.

Вказаний в ухвалі недолік може бути усунений шляхом подання до суду документів, що підтверджують сплату 1648 грн. 40 коп. судового збору за наступними платіжними реквізитами:

отримувач коштів - ГУК у Черк.обл./тгм.Сміла/22030101;

код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37930566;

банк отримувача - Казначейство України (ел. адм. подат.);

код банку отримувача (МФО) - 899998 ;

рахунок отримувача - UA0023753;

код класифікації доходів бюджету 22030101.

У разі доплати судового збору в належному розмірі позивачу слід додати до позову попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Належним доказом сплати судового збору є фінансовий документ: платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою мають містити відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. Також, фінансовий документ повинен бути підписаний уповноваженою посадовою особою і скріплено печаткою установи з відміткою про дату виконання платіжного доручення та відміткою про зарахування суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України.

Так, за висновками Європейського суду з прав людини, загалом прийнятним вважається встановлення в національному законодавстві процесуальних обмежень та вимог з метою належного здійснення правосуддя; проте вони не повинні підривати саму суть права на доступ до суду (рішення Європейського суду з прав людини від 16 грудня 1992 року у справі "Хаджіанастасіу проти Греції", пункти 32-37).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року справа "Креуз проти Польщі" "право на суд" не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

На підставі вищевикладеного, приходжу до обґрунтованого висновку, що позовна заява подана без додержання вимог встановлених ст.175 та ст.177 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України - суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач, відповідно до ухвали суду, у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усуне недоліки заяви у строк, встановлений судом, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачу.

За вказаних обставин позовна заява повинна бути залишена без руху, а позивачу необхідно надати строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання цієї ухвали.

Також, судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 p.), яка виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Враховуючи вищенаведене позивачу необхідно усунути виявлені недоліки позовної заяви, вказані у мотивувальній частині даної ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у відповідності до ч.1 ст. 177 ЦПК України, у разі надання додаткових документів до суду, позивач повинен надати їх копії, у відповідності до кількості відповідачів та третіх осіб по справі.

У зв`язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист, залишення позовної заяви без руху жодним чином не перешкоджає позивачу у доступі до правосуддя після усунення недоліків позову.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 175, 177, 185, 260 ЦПК України, суддя,-

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - залишити без руху.

Надати позивачу строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків, вказаних в мотивувальній частині даної ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернута позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя: Ю.В. Крива