Ухвала

03 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 348/386/21

провадження № 61-13979 ск 23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В. розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником - адвокатом Селецькою Оленою Віталіївною, на ухвалу Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 07 вересня 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення органу примусового виконання, заінтересовані особи: Дарницький районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 , державний виконавець Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),

ВСТАНОВИВ:

1. В лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаною скаргою, в якій просив: визнати дії старшого державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Дарницький ВДВС) Бойправа А. О., які полягають у винесенні постанови від 27 січня 2021 року про накладення штрафу та у складанні розрахунків заборгованості зі сплати аліментів від 09 лютого 2020 року і від 27 січня 2021 року - протиправними; скасувати постанову старшого державного виконавця Дарницького ВДВС Бойправа А. О. від 27 січня 2021 року про накладення штрафу в розмірі 56 661,12 грн за виконавчим листом № 2-38, виданим 18 лютого 2011 року Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області, на підставі якого відкрито виконавче провадження № 25432688 від 23 березня 2011 року; скасувати розрахунок заборгованості зі сплати аліментів на суму 104 898,30 грн, який складено 09 листопада 2020 року, та розрахунок заборгованості зі сплати аліментів на суму 113 332,25 грн від 27 січня 2021 року.

2. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 30 червня 2023 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

3. Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 07 вересня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником - адвокатом Селецькою О. В., залишено без задоволення, а ухвалу Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 30 червня 2023 року - без змін.

4. У вересні 2023 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , подана його представником - адвокатом Селецькою О. В., на ухвалу Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 07 вересня 2023 року, в якій скаржник просить скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення, яким задовольнити його скаргу на дії та рішення органу примусового виконання.

5. Перевіривши доводи касаційної скарги та оскаржувані судові рішення, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для відкриття касаційного провадження в цій справі з огляду на таке.

6. Зі змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що ОСОБА_1 , в порядку судового контролю за виконанням судових рішень, оскаржив дії державного виконавця в межах виконавчого провадження з виконання рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 18 лютого 2011 року у справі № 2-38/11 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей.

7. Пунктом 3 частини шостої статті 19 ЦПК України встановлено, що малозначними справами є, зокрема, справи про стягнення аліментів.

8. Оскільки предметом позову у зазначеній справі було стягнення аліментів на дітей, то вона є малозначною в силу вимог закону.

9. Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

10. Водночас таке право не є абсолютним і з метою забезпечення належного здійснення правосуддя та дотримання, зокрема, принципу правової визначеності, підлягає певним обмеженням.

11. Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

12. Касаційна скарга не містить посилання на випадки, відповідно до як судові рішення у малозначних справах, підлягають касаційному оскарженню.

13. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала на те, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур.

14. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

15. Оскарження в суді третьої інстанції має відбуватися щодо справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, що забезпечує ефективність касаційного провадження.

16. Зазначене відповідає і Рекомендаціям № В (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

17. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка, відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України є джерелом права, умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

18. Згідно з положеннями частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

19. Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

20. Враховуючи наведене, оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

21. Крім цього, Верховний Суд звертає увагу на те, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

22. За таких обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 389-392 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 та 398 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення органу примусового виконання, заінтересовані особи: Дарницький районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 , державний виконавець Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою його представником - адвокатом Селецькою Оленою Віталіївною, на ухвалу Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 07 вересня 2023 року.

2. Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді В. В. Пророк

А. І. Грушицький

Є. В. Петров