КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

справа № 357/5711/19

провадження № 22-ц/824/15202/2023

04 жовтня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - служба у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Чайки Олени Петрівни на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 січня 2020 року в складі судді Кошель Л. М.,

встановив:

24.05.2019 ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо її малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частини від усіх її доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 січня 2020 року позов задоволено частково.

Позбавлено ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 в розмірі частки від усіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24.05.2019 і до повноліття доньки. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

08.09.2023 представник ОСОБА_2 - адвокат Чайка О. П. на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 січня 2020 року подала апеляційну скаргу.

Зазначила, що відповідачу стало відомо про оскаржуване судове рішення лише 24 серпня 2023 року, після ознайомлення її представника - адвоката Чайки О. П. з матеріалами справи.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до статті 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

«Право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням. Накладення обмеження дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги (рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Воловік проти України» від 06 грудня 2007 року)).

Судом встановлено, що оскаржуване судове рішення ухвалено Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 09 січня 2020 року.

23.01.2020 копію вказаного судового рішення було надіслано на адресу відповідача (а.с.90).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 була обізнана з тим, що в провадженні суду перебувала дана справа, оскільки 20.11.2019 та 27.11.2019 приймала участь в судових засіданнях.

ОСОБА_2 також була обізнана про дату, час та місце судового розгляду справи 09.12.2019 о 14.30 хв., проте в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суду не повідомила (а.с. 60).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина перша статті 354 ЦПК України).

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Частиною третьою статті 354 ЦПК України передбачено, що строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Результат аналізу цієї правової норми дає підстави для висновку, що сплив річного строку з дня складення повного тексту судового рішення є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження незалежно від причин пропуску строку на апеляційне оскарження, тобто законодавець імперативно встановив процесуальні обмеження для оскарження судового рішення зі спливом річного строку.

За частиною першою статті статтею 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, ЄСПЛ визнає легітимними обмеженнями встановлені державами - членами Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення ЄСПЛ у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ у справі «Дія 97» проти України» від 21 жовтня 2010 року).

Аналогічний правовий висновок виклав Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18).

Частиною другою статті 2 Закону України від 22 грудня 2005 року № 3262-IV «Про доступ до судових рішень» (далі - Закон № 3262-IV) визначено, що усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - ЄДРСР) вбачається, що рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 січня 2020 року надіслано до ЄДРСР 17 січня 2020 року та оприлюднено 21 січня 2020 року.

Апеляційна скарга на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 січня 2020 року подана представником відповідача ОСОБА_2 08 березня 2023 року , тобто після спливу більше трьох років з дня ухвалення судового рішення, тому наявні підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження, виходячи з вимог частини другої статті 358 ЦПК України. При цьому поважність причин пропуску такого строку значення немає.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

У рішенні від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України», заява № 32053/13, ЄСПЛ зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення ЄСПЛ від 03 грудня 2003 року у справі «Рябих проти росії», заява №52854/99).

Враховуючи, що представник ОСОБА_2 - адвокат Чайка О. П. подала апеляційну скаргу на рішення суду після спливу більше, ніж одного року з дня складення повного тексту судового рішення, будь-яких обставин непереборної сили, що завадило відповідачу чи його представнику подати апеляційну скаргу у строки, визначені ЦПК України, представником відповідача не зазначено, колегія суддів відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ч. 2 ст. 358 ЦПК України суд

ухвалив:

У відкритті апеляційного провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа служба у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Чайки Олени Петрівни на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 січня 2020 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя - доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т.І. Ящук