Ухвала

05 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 645/6335/20

провадження № 61-8844св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - Міністерство оборони України,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11 лютого 2021 року в складі судді Сілантьєвої Е. Є. та постанову Полтавського апеляційного суду від 06 жовтня 2022 року в складі колегії суддів: Чумак О. В., Бутенко С. Б., Прядкіної О. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

В обґрунтування заяви зазначав, що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Харкові. Його батьками є ОСОБА_2 - батько, ОСОБА_3 -мати. 23 травня 2003 року шлюб між батьками розірвано. Проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , де був зареєстрований та постійно разом із ОСОБА_2 проживав до його смерті.

Під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ІНФОРМАЦІЯ_2 загинув його батько сержант ОСОБА_2 . За цим фактом у військовій частині проведено розслідування, за результатами якого складено акт про нещасний випадок та видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 15 лютого 2019 року № 418, відповідно до якого нещасний випадок та загибель батька вважати такими, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби. На підставі довідки про причину смерті від 26 січня 2019 року № 150 видано свідоцтво про смерть від 29 січня 2019 року серії НОМЕР_2 .

Відповідно до витягу з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Північного регіону про встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців від 10 травня 2019 року № 209 - травма і причина смерті сержанта ОСОБА_2 пов`язані з виконанням обов`язків військової служби.

Вказував, що подав до ІНФОРМАЦІЯ_3 пакет документів для отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю батька.

ІНФОРМАЦІЯ_3 вказаний пакет документів з висновком направлено до Департаменту фінансів Міністерства оборони України для вирішення питання призначення одноразової грошової допомоги. В цьому висновку також зазначено, що він (син загиблого - ОСОБА_1 ) не має права на одержання грошової допомоги.

Зазначав, що у липні 2019 року отримав витяг з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 31 травня 2019 року № 69, яким йому відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги з посиланням на те, що на час загибелі батька він досяг повноліття, не має статусу дитини або утриманця, проживав з дідом. Крім того, у витязі зазначено, що до матеріалів не додано посвідчення «Член сім`ї загиблого».

Після прийняття постанови Другим апеляційним адміністративним судом від 05 березня 2020 у справі № 520/10629/19 згідно витягу з протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 16липня 2020 року № 103, йому стало відомо, що комісія знову дійшла висновку про скасування попереднього рішення та відмову в призначенні одноразової грошової допомоги.

Тож, у витязі від 31 травня 2019 року № 69 та у витязі від 16 липня 2020 року № 103 зазначається, що комісія дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги йому як сину загиблого ОСОБА_2 внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, сержанта ОСОБА_2 , оскільки відповідно до положень статті 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Також, на обґрунтування відмови у призначенні одноразової грошової допомоги у витягах вказується, що він досяг повноліття, на час загибелі батька його вік перевищував 23 роки, тобто він не має правового статусу дитини (відповідно до СК України) або утриманця загиблого (відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб). Посвідчення «Член сім`ї загиблого» до матеріалів не додано. Тож, комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, повторно відмовляє заявнику у виплаті одноразової грошової допомоги на тій підставі, що останнім до матеріалів не додано посвідчення «Член сім`ї загиблого».

Враховуючи викладене та з урахуванням уточнень, просив суд встановити факт того, що він на час загибелі військовослужбовця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , був членом сім`ї свого батька, загиблого (померлого) військовослужбовця ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання обов`язків військової служби.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11 лютого 2021 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 06 жовтня 2022 року, заяву ОСОБА_1 задоволено. Встановлено факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на час загибелі військовослужбовця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , був членом сім`ї свого батька, загиблого (померлого) військовослужбовця ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання обов`язків військової служби.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 , суди дійшли висновку, що останній є близьким родичем померлого ОСОБА_2 , а саме його сином; був зареєстрований разом з батьком за однією адресою, тому він є членом сім`ї свого батька ОСОБА_2 .

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

13 червня 2023 року Міністерство оборони України звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11 лютого 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 06 жовтня 2022 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про закриття провадження у справі.

Ухвалою Верховного Суду від 20 червня 2023 року поновлено Міністерству оборони України строк на касаційне оскарження судових рішень; відмовлено у задоволенні клопотання Міністерства оборони України про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги; касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків, а саме: сплатити судовий збір за подання касаційної скарги.

03 липня 2023 року від Міністерства оборони України на адресу Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, а саме: заява про усунення недоліків; копія платіжної інструкції про сплату судового збору за подання касаційної скарги.

У касаційній скарзі як на підставу оскарження судових рішень міститься посилання на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України (суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду). Зокрема, у касаційній скарзі зазначено, що суди в оскаржуваних судових рішеннях не врахували висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі № 287/167/18-ц, Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі № 539/4118/19, Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 290/289/22-ц.

Рух справи у суді касаційної інстанції, позиції інших учасників справи

Ухвалою Верховного Суду від 06 липня 2023 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали. У задоволенні клопотання Міністерства оборони України про зупинення дії судових рішень відмовлено.

У липні 2023 року справа № 645/6335/20 надійшла до Верховного Суду.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Згідно з частиною п`ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції

в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Щодо клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням учасників справи

У касаційній скарзі заявник просить розгляд касаційної скарги здійснювати у судовому засіданні за участю сторін.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 43 ЦПК України учасники справи мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. Абзац другий частини першої статті 402 ЦПК України визначає, що у разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

Міністерство оборони України реалізувало свої процесуальні права, які відповідають принципу змагальності на стадії касаційного перегляду справи, шляхом викладення своєї позиції у касаційній скарзі. Клопотання про розгляд справи судом касаційної інстанції за участю учасників справи не містить обґрунтувань того, які ще важливі для справи пояснення може надати заявник лише особисто в суді, окрім тих, які викладені письмово у касаційній скарзі.

Верховний Суд, враховуючи викладене, виходячи із повноважень суду касаційної інстанції, який не може встановлювати нові обставини, які не були встановлені судами, оцінивши характер спору та суть правового питання, яке підлягає вирішенню у розглядуваній справі, вважає, що у цій справі відсутні підстави для виклику представника Міністерства оборони Українив судове засідання для надання особистих пояснень на стадії касаційного перегляду справи.

Верховний Суд створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, у яких такий рух описаний. Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Ураховуючи викладене та зважаючи на відсутність необхідності виклику учасників справи для надання пояснень, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання Міністерства оборони України.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Міністерства оборони Українипро розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням учасників справи відмовити.

Справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа - Міністерство оборони України, за касаційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11 лютого 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 06 жовтня 2022 року призначити до судового розгляду на 11 жовтня 2023 року колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

С. О. Погрібний