Справа № 201/4197/23
Провадження № 2/201/1844/2023
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2023 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді Батманової В.В.

при секретарі Турбаївській М.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача адвоката Нестеченко Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Перша Дніпровська державна нотаріальна контора про визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Перша Дніпровська державна нотаріальна контора про визнання права власності на нерухоме майно.

В обґрунтування позовних вимог позивачем було зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його двоюрідна сестра ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Дніпропетровську Дніпропетровської області, що підтверджується відповідною довідкою. Після її смерті залишилась спадщина, яка складається з квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою № 328172268 від 05.04.2023 та земельної ділянки площею 0,05 га, яка розташована на території Ювілейної селищної Ради народних депутатів в садовому товаристві «Весна».

Позивач зазначив, що відповідно до свідоцтва про народження, він народився ІНФОРМАЦІЯ_3 . Його батько - ОСОБА_5 , у його батька був рідний брат - ОСОБА_6 (який народився в 1911 році в смт. Кринички). Згідно із архівної довідки № П-1920/0/217-22 від 21.08.2022, у книзі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровської міської Управи є актовий запис № 240 від 18.02.1942 про народження ІНФОРМАЦІЯ_4 дитини жіночої статі на прізвище, ім`я та по батькові « ОСОБА_7 »; національність - українка. Місце народження - місто Дніпропетровськ; батько - ОСОБА_8 , українець; мати- « ОСОБА_9 ». Документи ОСОБА_8 та ОСОБА_4 не збереглися.

01 квітня 2023 року позивач звернувся до державного нотаріусу Першої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом, що відкрилась після смерті його двоюрідної сестри ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, постановою державного нотаріусу Першої дніпровської державної нотаріальної контори від 01.04.2023 позивачеві було відмовлено у вчинені нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 , оскільки ним не надано необхідних документів на підтвердження родинних відносин між мною та ОСОБА_4 . У вказаній вище постанові зазначено, що до нотаріальної контори, також, подали заяви про прийняття спадщини - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які є троюрідними сестрами спадкодавця.

Позивач просить суд встановити факт родинних відносин між ним та померлою ОСОБА_4 , а саме те, що він є її двоюрідним братом, та визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом, як спадкоємця п`ятої черги ближчого ступеню спорідненості, ніж відповідачі, оскільки вони є троюрідними сестрами спадкодавця.

Відповідач ОСОБА_2 скористалась своїм правом на подання відзиву, в якому позов не визнала з тих підстав, що їй ніколи не було відомо про наявність у ОСОБА_4 двоюрідного брата ОСОБА_1 . Крім того, зазначила, що подані позивачем документи жодним чином не доводять наявності родинного зв`язку між ним та померлою ОСОБА_4 .

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги, просив задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Нестеченко Д.С. просив відмовити у позові з підстав, викладених у відзиві. Наголосив на тому, що надані допитаними в судовому засіданні свідками відомості про те, що позивач є двоюрідним братом ОСОБА_4 треба сприймати критично, оскільки свідки є родичами позивача, а отже зацікавленими особами.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, письмового відзиву не подала. Про дату на час судового розгляду повідомлялась належним чином.

Представник третьої особи надав заяву про слухання справи в його відсутності та винесення рішення відповідно до вимог діючого законодавства.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 повідомили суду, що позивач та померла ОСОБА_4 дійсно були двоюрідними братом та сестрою по лінії батьків, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які були рідними братами. Наголосили на тому, що позивач підтримував з ОСОБА_4 дружні стосунки, відвідував її та спілкувався з нею. Також наголосили на тому, що вони не підтримували стосунків з родичами ОСОБА_4 з боку її матері та нікому з них також не було відомо про наявність в неї троюрідних сестер.

Суд, вислухавши думки сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази за правилами ст. 89 ЦПК України, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України.

Як встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження, позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Його батько - ОСОБА_5 , матір - ОСОБА_14 .

Відповідно до свідоцтва про шлюб, ОСОБА_5 та ОСОБА_15 уклали шлюб ІНФОРМАЦІЯ_6 .

У батька позивача був рідний брат - ОСОБА_6 (який народився в 1911 році в смт. Кринички).

Згідно із архівною довідкою № П-1920/0/217-22 від 21.08.2022, у книзі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровської міської Управи є актовий запис № 240 від 18.02.1942 про народження ІНФОРМАЦІЯ_4 дитини жіночої статі на прізвище, ім`я та по батькові « ОСОБА_7 »; національність - українка. Місце народження - місто Дніпроптеровсь; батько - ОСОБА_8 , українець; мати- « ОСОБА_9 ».

Документи ОСОБА_8 та ОСОБА_4 не збереглися.

Факт родинних відносин між позивачем та ОСОБА_4 , а саме те, що вони є двоюрідними братами та сестрою, був підтверджений свідками ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які були попереджені про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384,385 КПК України, а отже посилання представника відповідача на те, що вони можуть свідчити на користь позивача оскільки є його родичами, суд сприймає критично.

Крім того, свідки чітко та логічно пояснили ступені спорідненості ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , володіли інформацією відносно родинних зав`язків, місця мешкання ОСОБА_4 , спілкування з нею та інше.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Згідно з п. 10 цієї Постанови суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Суд вважає, що слід встановити факт, що ОСОБА_1 є двоюрідним братом ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Також встановлено, що після смерті ОСОБА_4 залишилась спадщина, яка складається з квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою № 328172268 від 05.04.2023 та земельної ділянки площею 0,05 га, яка розташована на території Ювілейної селищної Ради народних депутатів в садовому товаристві «Весна».

01 квітня 2023 року позивач звернувся до державного нотаріусу Першої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом, що відкрилась після смерті його двоюрідної сестри ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, постановою державного нотаріусу Першої дніпровської державної нотаріальної контори від 01.04.2023 позивачеві було відмовлено у вчинені нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 , оскільки ним не надано необхідних документів на підтвердження родинних відносин між мною та ОСОБА_4 . У вказаній вище постанові зазначено, що до нотаріальної контори, також, подали заяви про прийняття спадщини - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які є троюрідними сестрами спадкодавця.

Відповідно до п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухоме майно потребують державної реєстрації. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна, є рішення суду про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна.

Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкоємство здійснюється за заповітом чи за законом.

Згідно з ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Відповідно до ч. 1,5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Враховуючи, що доводи позивача знайшли підтвердження в ході судового розгляду, в зв`язку з чим підлягають задоволенню у повному обсязі.

Отже, оскільки позивач є двоюрідним братом спадкодавця, а відповідачі є троюрідними сестрами, то останні усуваються від права спадкування відповідно до ст. 1265 ЦК України та саме за позивачем повинно бути визнане право власності на спадкове майно.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з урахуванням задоволення позовних вимог, на підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає за можливе розподіл судових витрат по даній справі не застосовувати оскільки іншого способу захисту права у позивача не існує.

На підставі викладеного, керуючись ЦК України, п.п.17,18 постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Перша Дніпровська державна нотаріальна контора про визнання права власності на нерухоме майно задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_7 є двоюрідним братом ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на квартиру АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 0,05 га, розташовану на території Ювілейної селищної Ради народних депутатів в садовому товаристві «Весна», державний акт Серія ДП ДН 006510 від 19.07.96, зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 7211 після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя : В.В. Батманова