Провадження №2/369/5644/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2023 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Дубас Т.В., вивчивши матеріали заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення авансу за попереднім договором та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У провадженні суду знаходиться вказана цивільна справа.

У вересні 2023 року на адресу суду надійшла заява від позивача про забезпечення позову. Просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладенням арешту наоб`єкт незавершеного будівництва, що знаходиться па земельній ділянці площею 0.1002 га, кадастровий помер якої - :03:006:0020. що розташована в АДРЕСА_1 , та земельну ділянку площею 0,1002 га, кадастровий помер якої - :03:006:0020, що розташована в АДРЕСА_1 .

Свою заяву мотивував тим, що позивач ОСОБА_4 вважає, що на даний час існує необхідність у вжитті заходів забезпечення позову з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач просить стягнути на його користь з відповідачки ОСОБА_2 16 351 доларів США 98 центів суми авансу з урахуванням трьох відсотків річних, що за курсом Національного банку України станом на момент звернення з позовом складає 597 828 грн. 38 коп.. а також 60 000 гри. у відшкодування моральної шкоди.

На момент подання позову відповідачка грошові кошти не повернула, таким чином, починаючи з 01.08.2019 року користується грошовими коштами безпідставно. Враховуючи той факт, що відповідачка ухиляється від зустрічей та спілкування з позивачем, її місце перебування невідоме, поведінка відповідачки дає позивачу підстави вважати, що вона не збирається повертати кошти позивачу, та вчиняє дії, спрямовані ухилення від сплати заборгованості.

З огляду па викладене та факти пред`явлення більш ніж декілька десятків аналогічних позовів до Києво-Святошинського районного суду Київської області, відповідачка відповідно до ст. ст. 317, 319 ЦК України в будь-який момент може відчужити належне їй майно без відома позивача та суду на користь інших осіб, що призведе до того, що виконати рішення суду у разі задоволення позову буде або складно, або неможливо, стягнення грошових коштів буде неможливим, а тому з урахуванням цього доцільно накласти арешт на нерухоме майно та заборони щодо нього.

Отже, невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що не застосуванпя цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

З огляду на інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, необхідно обтяжити майно, що належить відповідачу на праві власності.

Враховуючи викладене, наведені у заяві про забезпечення позову факти та обгрунтування, предмет даного позову, наявність зв`язку між заходами забезпечення позову та предметом позовних вимог, слід дійти до висновку про необхідність та доцільність вжиття заходів забезпечення позову у цій справі у спосіб, про який просить позивач, так як застосування таких заходів забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист прав та інтересів позивача. При цьому таке забезпечення позову буде співмірним із заявленими позовними вимогами.

Стороною позивача наведені причини, у зв`язку з якими необхідно забезпечити позов, та обгрунтовано необхідність їх вжиття, враховано співмірність заходу забезпечення позову заявленим вимогам.

Реєстрація за відповідачкою права власності на спірне нерухоме майно свідчить про існування у останньої, як в одноосібного власника, можливості вільно, на власний розсуд розпорядитись вищевказаним майном.

Обраний позивачем вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки майно фактично зберігається у володінні та у користуванні власника, а обмежується лише можливість розпорядитися ним.

При вирішенні питання щодо необхідності застосування зустрічного забезпечення зазначає наступне.

Єдиним критерієм застосування судом зустрічного забезпечення позову є забезпечення можливості відшкодування збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову. При цьому можливість таких збитків має бути ретельно досліджена судом, визначено їх потенційний розмір, оцінено співмірність застосованих заходів забезпечення позову розміру таких можливих збитків та розміру зустрічного забезпечення.

Підстави для застосування зустрічного забезпечення відсутні, оскільки матеріали справи не містять доводів та аргументів, яким чином накладений арешт може завдати збитків відповідачці, а також в чому саме можуть полягати такі збитки. Окрім чого, не містять матеріали справи й доказів наявності передбачених ст. 154 ЦПК України випадків обов`язкового застосування зустрічного забезпечення.

Враховуючи викладені обставини просив суд задовольнити заяву.

Частиною 1 ст. 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи, а тому вирішення питання забезпечення позову здійснюється без присутності осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши заяву, всебічно та повно дослідивши доводи представника позивача, матеріали позовної заяви, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов може бути забезпечено, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.п. 4, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено можливість накладення арешту в порядку забезпечення позову на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. За загальним правилом, арешт як спосіб забезпечення накладається з метою збереження майна, яке може бути відчужене відповідачем, і коли він відповідає за законом своїм майном за зобов`язаннями, що виникають зі спірних правовідносин.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Так, представник позивача просить суд накласти арешт на об`єкт незавершеного будівництва, що знаходиться па земельній ділянці площею 0.1002 га, кадастровий помер якої - :03:006:0020. що розташована в АДРЕСА_1 , та земельну ділянку площею 0,1002 га, кадастровий помер якої - :03:006:0020, що розташована в АДРЕСА_1 .

Крім того накладення арешту на об`єкт незавершеного будівництва може вплинути на права осіб, які не є учасниками справи.

За таких обставин заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 149, 150, 153,258 ЦПК України, суддя-

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення авансу за попереднім договором та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги через Києво-Святошинський районний суд Київської .

Можливість отримати інформацію щодо справи, що розглядається, учасники справи мають на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Веб-адреса сторінки:http://ks.ko.court.gov.ua.

Суддя Тетяна ДУБАС