Постанова

Іменем України

03 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 756/4720/20

провадження № 61-6193св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Обслуговуючий кооператив «Чорнобилець-Оболонь»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадженнякасаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником адвокатом Карпенком Віктором Миколайовичем, та касаційну скаргу Обслуговуючого кооперативу «Чорнобилець-Оболонь» на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 02 березня 2021 року у складі судді Яценко Н. О. та постанову Київського апеляційного суду від 04 квітня 2023 року у складі колегії суддів: Савченка С. І., Ігнатченко Н. В., Мережко М. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог первісного та зустрічного позовів і судових рішень судів попередніх інстанцій

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Обслуговуючого кооперативу «Чорнобилець-Оболонь» (далі - ОК «Чорнобилець-Оболонь») про захист честі і гідності та відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що він є співзасновником Громадської організації «Об`єднання власників дач урочища Оболонь» (далі - ГО «Об`єднання власників дач урочища Оболонь»), яка створена 08 квітня 2017 року на загальних зборах (зареєстрована 04 травня 2017 року). Належні членам ГО «Об`єднання власників дач урочища оболонь» земельні ділянки, розташовані в урочищі Оболонь, де також розташовані земельні ділянки, належні членам ОК «Чорнобилець-Оболонь». Керівником ОК «Чорнобилець-Оболонь» є ОСОБА_2 , який неодноразово намагався стягнути з осіб, які не є членами кооперативу, в тому числі з нього, грошові кошти за нібито надані послуги. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 21 травня 2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 24 жовтня 2019 року, у задоволенні позову ОК «Чорнобилець-Оболонь» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів відмовлено. Незважаючи на це, ОСОБА_2 продовжує вчиняти дії, направлені на порушення його честі, гідності та ділової репутації. Зокрема, ОСОБА_2 продовжує поширювати щодо нього недостовірну інформацію шляхом розміщення на території банерів з інформацією про осіб, які нібито заборгували кооперативу за надані послуги, хоча у нього відсутні борги, всі необхідні послуги отримує від ГО «Об`єднання власників дач урочища Оболонь», а також самостійно наймає відповідні організації.

05 лютого 2020 року ОК «Чорнобилець-Оболонь» направив на адресу Міністра внутрішніх справ України Авакова А. Б. лист № 4 за підписом ОСОБА_2 , у якому з метою дискредитації виклав недостовірну інформацію такого характеру: «Шановний пане міністр! Звертається до Вас Правління Обслуговуючого кооперативу «Чорнобилець-Оболонь», що знаходиться за адресою: вул. Богатирська, 30а, м. Київ, з проханням про допомогу. За вказаною адресою у власному будиночку площею близько 300 кв. м по лінії № 9 проживає дуже шановна людина - ОСОБА_1 , генерал-полковник, заслужений юрист, доктор юридичних наук, в минулому керівник Головного Слідчого Управління МВС України, а нині пенсіонер. Його будиночок розташований в мальовничому місці на березі Дніпра, на території, яку обслуговує кооператив «Чорнобилець-Оболонь» (прибирання території, вивіз побутових відходів, освітлення місць загального користування, охорона території, а також постачання електроенергії до будинку). За вказані послуги члени кооперативу сплачують внески в розмірі 400 грн щомісячно. Враховуючи затрати, які несе кооператив по обслуговуванню та утриманню електричних мереж, рішенням Загальних зборів членів кооперативу (Протокол № 4 від 19 травня 2018 року) було вирішено зобов`язати не членів кооперативу (а ОСОБА_1 не є членом кооперативу) сплачувати щомісячно 400 грн. Мешканці ОК «Чорнобилець-Оболонь», які не являються членами кооперативу, відмовляються від сплати указаних послуг, мотивуючи тим, що вони не є членами кооперативу. На сьогоднішній день ОСОБА_1 заборгував кооперативу 8000 грн. Враховуючи те, що ОСОБА_1 нині пенсіонер і отримує, можливо, невелику пенсію, що не дозволяє йому оплатити вказану вище заборгованість, Правління кооперативу просить посприяти через Організацію ветеранів центрального апарату МВС України, надати йому матеріальну допомогу, адже обслуговування і утримання електромереж розраховується порівну на кожного мешканця урочища Оболонь, будинки яких підключені до електромереж кооперативу. Ми сподіваємося на вирішення цього питання».

Позивач зазначав, що він категорично не погоджується з викладеною у листі інформацією та вважає, що вона спрямована на завдання йому шкоди, порушує його честь, гідність, ділову репутацію, з метою зганьбити його добре ім`я та поширити недостовірну інформацію. Крім того, дії ОСОБА_2 спрямовані також і на завдання шкоди репутації ГО «Об`єднання власників дач урочища Оболонь», оскільки він є одним із її засновників, активним учасником та членом правління. У нього відсутні будь-які борги перед кооперативом. Внаслідок неправомірних та необґрунтованих посягань кооперативу у нього загострилися наявні захворювання, та він був змушений проходити стаціонарне лікування. Оскільки повідомлена ОСОБА_2 інформація, на його думку, є недостовірною та спростовується судовими рішеннями, що набрали законної сили, ОК «Чорнобилець-Оболонь» повинно у повному обсязі відшкодувати моральну шкоду, завдану поширенням такої недостовірної інформації, що ганьбить його честь, гідність, ділову репутацію.

У зв`язку з наведеним позивач просив:

- визнати недостовірною інформацію, яка викладена керівником ОК «Чорнобилець-Оболонь» ОСОБА_2 у направленому на адресу Міністра внутрішніх справ України Авакова А. Б., начальника Головного слідчого управління Національної поліції України Цуцкирідзе М. С., керівника організації ветеранів центрального апарату Міністерства внутрішніх справ України Красюку І. П. листі від 05 лютого 2020 року № 4;

- заборонити ОК «Чорнобилець-Оболонь» поширювати у будь-який спосіб недостовірну інформацію, яка стосується наявності боргу ОСОБА_1 перед ОК «Чорнобилець-Оболонь» та того, що ОК «Чорнобилець-Оболонь» надає ОСОБА_1 послуги з обслуговування належної йому земельної ділянки;

- зобов`язати голову правління ОК «Чорнобилець-Оболонь» ОСОБА_2, іншу посадову особу ОК «Чорнобилець-Оболонь», яка на момент набрання рішенням суду законної сили буде обіймати посаду керівника ОК «Чорнобилець-Оболонь», спростувати зазначену в направленому на адресу Міністра внутрішніх справ України Авакова А. Б., начальника Головного слідчого управління Національної поліції України Цуцкирідзе М. С., керівника організації ветеранів центрального апарату Міністерства внутрішніх справ України Красюку І. П. листі від 05 лютого 2020 року № 4 інформацію шляхом направлення на адресу зазначених посадових осіб листа відповідного змісту;

- стягнути з ОК «Чорнобилець-Оболонь» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 200 000,00 грн на відшкодування завданої моральної шкоди та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

У серпні 2020 року ОК «Чорнобилець-Оболонь» звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за використання електромереж за періодз 01 липня 2018 року по 01 серпня 2020 року у розмірі 10 000,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9 459,00 грн.

Зустрічний позов мотивований тим, що 15 липня 1996 року створено Кооперативне дачне товариство «Чорнобилець» (далі - КДТ «Чорнобилець»), членами якого є фізичні особи - власники земельних ділянок, розташованих в урочищі «Оболонь» та урочищі «Наталка» в Оболонському районі міста Києва. 17 жовтня 2015 року загальними зборами КДТ «Чорнобилець» прийнято рішення про реорганізацію КДТ «Чорнобилець» шляхом виділу з нього кооперативу «Чорнобилець-Оболонь». 12 грудня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» (далі - ТОВ «Київські енергетичні послуги») та ОК «Чорнобилець-Оболонь» укладено договір про постачання електричної енергії. Рішенням загальних зборів членів ОК «Чорнобилець-Оболонь» від 19 червня 2018 року, затвердженим протоколом № 4, ухвалено, що не членам кооперативу, будинки яких підключені до електромереж кооперативу, затверджено щомісячну плату за використання та обслуговування електромереж кооперативу в розмірі 250,00 грн, а з моменту затвердження кошторису, а саме: 19 травня 2018 року - щомісячно в розмірі 400,00 грн. Заборгованість ОСОБА_1 перед ОК «Чорнобилець-Оболонь» за використання електромереж за період з 01 липня 2018 року до 01 серпня 2020 року становить 10 000,00 грн.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 02 березня 2021 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 04 квітня 2023 року, в задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні первісного позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що інформація ОК «Чорнобилець-Оболонь», викладена в листі 05 лютого 2020 року та адресована Міністру внутрішніх справ України Авакову А. Б., є власною оцінкою відповідачем існуючого між сторонами конфлікту та цивільно-правового спору, а тому за своєю суттю є переконаннями відповідача, щодо наявних правовідносин і його оцінкою цих правовідносин. Відповідач реалізовував своє конституційне право на вільне вираження поглядів, гарантованих Основним законом. Таке звернення особи до відповідних компетентних органів влади із відповідною заявою не може розглядатись як поширення неправдивих відомостей.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційних скарг, позиції інших учасників справи

У квітні 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Карпенко В. М., подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 02 березня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 квітня 2023 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині відмови у задоволені вимог первісного позову та ухвалити у цій частині нове рішення про задоволення первісного позову, в іншій частині оскаржувані судові рішення залишити без змін.

У касаційній скарзі зазначає, що суди в оскаржуваних судових рішеннях не врахували висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладені у постановах Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі № 369/1052/16-ц, від 10 квітня 2019 року у справі № 398/4136/15-ц, від 20 листопада 2019 року у справі № 539/3299/15-ц, від 17 лютого 2020 року у справі № 752/17699/18, від 08 квітня 2021 року у справі № 551/881/16-ц, від 22 листопада 2021 року у справі № 761/32924/19-ц.

У травні 2023 року ОК «Чорнобилець-Оболонь» подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 02 березня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 квітня 2023 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині відмови у задоволені вимог зустрічного позову та ухвалити у цій частині нове рішення про задоволення зустрічного позову, в іншій частині оскаржувані судові рішення залишити без змін.

У касаційній скарзі як на підставу касаційного оскарження заявник посилається на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах). Заявник зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме: пунктів 10.2.5, 10.2.6, 10.2.7, 10.2.10 Правил роздрібного ринку електричної енергії; пункту 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»; статей 12, 13, 80, 81 ЦПК України щодо покладення на ОК «Чорнобилець-Оболонь» обов`язків по доведенню обставин, які презюмуються законодавством.

У липні 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Головков Є. І., подав відзив на касаційну скаргу ОК «Чорнобилець-Оболонь», у якому, посилаючись на те, що доводи касаційної скарги не відповідають дійсним обставинам справи, відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами факт належності ОК «Чорнобилець-Оболонь» наявних в урочищі Оболонь електромереж, просить касаційну скаргу залишити без задоволення.

Позиція Верховного Суду

Статтею 400 ЦПК України встановлено межі розгляду справи судом касаційної інстанції. Так, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до статті 401 ЦПК України попередній розгляд справи має бути проведений протягом п`яти днів після складення доповіді суддею-доповідачем колегією у складі трьох суддів у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

За змістом частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг у межах, які стали підставами для відкриття касаційного провадження, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Обставини, встановлені судами

ОСОБА_1 є власником садового будинку АДРЕСА_1 в КДТ «Чорнобилець», площею 195,1 кв. м.

ОСОБА_1 є співзасновником ГО «Об`єднання власників дач урочища Оболонь».

17 жовтня 2015 року загальними зборами КДТ «Чорнобилець» прийнято рішення про реорганізацію КДТ «Чорнобилець» шляхом виділу з нього ОК «Чорнобилець-Оболонь», що підтверджується протоколом загальних зборів членів КДТ «Чорнобилець» від 17 жовтня 2015 року.

ОСОБА_1 не є членом ОК «Чорнобилець-Оболонь».

19 травня 2018 року загальними зборами членів ОК «Чорнобилець-Оболонь» прийнято рішення, оформлене протоколом № 4, для осіб, що не є членами кооперативу, будинки яких підключені до електромереж кооперативу, яким затверджено щорічну плату за використання та обслуговування електромереж кооперативу в сумі 250,00 грн, а з моменту затвердження кошторису на 2018-2019 роки, тобто з 19 травня 2018 року - щомісячно в сумі 400,00 грн.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 21 травня 2019 року у справі № 756/9937/18, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 24 жовтня 2019 року, відмовлено у задоволенні позову ОК «Чорнобилець-Оболонь» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.

05 лютого 2020 року ОК «Чорнобилець-Оболонь» направив на адресу Міністра внутрішніх справ України Авакова А. Б., начальника Головного слідчого управління Національної поліції України Цуцкерідзе М. С., Організації ветаранів центрального апарату Міністерства внутрішніх справ України Красюку І. П. лист № 4 за підписом ОСОБА_2 як голови правління, такого змісту: «Шановний пане міністр! Звертається до Вас Правління Обслуговуючого кооперативу «Чорнобилець-Оболонь», що знаходиться за адресою: вул. Богатирська, 30а, м. Київ, з проханням про допомогу. За вказаною адресою у власному будиночку площею близько 300 кв. м по лінії № 9 проживає дуже шановна людина - ОСОБА_1 , генерал-полковник, заслужений юрист, доктор юридичних наук, в минулому керівник Головного Слідчого Управління МВС України, а нині пенсіонер. Його будиночок розташований в мальовничому місці на березі Дніпра, на території, яку обслуговує кооператив «Чорнобилець-Оболонь» (прибирання території, вивіз побутових відходів, освітлення місць загального користування, охорона території, а також постачання електроенергії до будинку). За вказані послуги члени кооперативу сплачують внески в розмірі 400 грн щомісячно. Враховуючи затрати, які несе кооператив по обслуговуванню та утриманню електричних мереж, рішенням Загальних зборів членів кооперативу (Протокол № 4 від 19 травня 2018 року) було вирішено зобов`язати не членів кооперативу (а ОСОБА_1 не є членом кооперативу) сплачувати щомісячно 400 грн. Мешканці ОК «Чорнобилець-Оболонь», які не являються членами кооперативу, відмовляються від сплати указаних послуг, мотивуючи тим, що вони не є членами кооперативу. На сьогоднішній день ОСОБА_1 заборгував кооперативу 8000 грн. Враховуючи те, що ОСОБА_1 нині пенсіонер і отримує, можливо, невелику пенсію, що не дозволяє йому оплатити вказану вище заборгованість, Правління кооперативу просить посприяти через Організацію ветеранів центрального апарату МВС України, надати йому матеріальну допомогу, адже обслуговування і утримання електромереж розраховується порівну на кожного мешканця урочища Оболонь, будинки яких підключені до електромереж кооперативу. Ми сподіваємося на вирішення цього питання».

Постановою Верховного Суду від 23 лютого 2022 року у справі № 910/7090/19 рішення Господарського суду м. Києва від 15 червня 2021 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 02 листопада 2021 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОК «Чорнобилець-Оболонь» про визнання правочину недійсним відмовлено. Відмовляючи у задоволені позову, Верховний Суд виходив із відсутності у матеріалах справи доказів належності позивачу спірних електричних мереж (стовпів, силових кабелів, повітряного дроту та обладнання РУ 0,4), а тому відсутні підстави вважати, що підписанням спірного акта відповідачами порушено право позивача, яке підлягає захисту у судовому порядку, що є самостійною підставою для відмови у позові.

Правове обґрунтування

Щодо вимог первісного позову

У статті 32 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Відповідно до статті 34 Конституції Україникожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Згідно зі статтею 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Тлумачення статті 40 Конституції України свідчить, що у випадку, коли особа звертається до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації.

Статтею 201 ЦК України передбачено, що, зокрема, честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, а статтями 297, 299 ЦК України передбачено право на повагу до гідності та честі, а також право на недоторканість ділової репутації.

Згідно з частинами першою, четвертою, шостою та сьомою статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших медіа, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж медіа в порядку, встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Щодо вимог зустрічного позову

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язанийоплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до пункту 1.1.2 глави 1.1 розділу VIIIПравил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - ПРРЕЕ), побутовий споживач - індивідуальний побутовий споживач (фізична особа, яка використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, що не включають професійну та/або господарську діяльність) або колективний побутовий споживач (юридична особа, створена шляхом об`єднання фізичних осіб - побутових споживачів, яка розраховується за електричну енергію за показами загального розрахункового засобу обліку в обсязі електричної енергії, спожитої для забезпечення власних побутових потреб таких фізичних осіб, що не включають професійну та/або господарську діяльність)

Пунктами 10.2.4, 10.2.5 ПРРЕЕ передбачено, що колективний побутовий споживач на підставі договору про постачання електричної енергії здійснює закупівлю електричної енергії у постачальника електричної енергії з метою її подальшого використання споживачами колективного побутового споживача для задоволення комунально-побутових потреб споживачів колективного побутового споживача, для технічних цілей та інших потреб колективного побутового споживача. За обсяг закупленої електричної енергії з постачальником електричної енергії розраховується колективний побутовий споживач відповідно до умов договору.

Закупівля електричної енергії та розподіл здійснюються за рахунок коштів споживачів колективного побутового споживача. Умови використання електричної енергії, розрахунків за неї, умови технічного забезпечення електропостачання електроустановок споживачів колективного побутового споживача, утримання та обслуговування технологічних електричних мереж колективного побутового споживача регулюються установчими документами та/або укладеними в установленому законодавством порядку договорами між споживачами колективного побутового споживача та колективним побутовим споживачем щодо розподілу та постачання електричної енергії в межах колективного побутового споживача.

Потрібно розрізняти плату за спожиту електроенергію індивідуальним побутовим споживачем (фізичною особою, яка використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб) та плату за використання електричних мереж колективного побутового споживача.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Щодо вимог первісного позову

Встановивши, що ОК «Чорнобилець-Оболонь» звернувся із листом від 05 лютого 2020 року до Міністра внутрішніх справ України Авакова А. Б. та інших посадових осіб органів державної влади щодо дій позивача, з проханням посприяти через Організацію Ветеранів Центрального апарату Міністерства внутрішніх справ України надати позивачу матеріальну допомогу, суди попередніх інстанцій обґрунтовано відмовити у задоволенні вимог позову ОСОБА_1 , оскільки у цьому разі кооператив реалізовував конституційне право на звернення, передбачене статтею 40 Конституції України.

Враховуючи наведене, Верховний Суд погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про відмову в задоволенні вимог позову ОСОБА_1 , оскільки позивач не довів протиправності дій відповідача та, відповідно, порушення його особистих немайнових прав внаслідок включення оспорюваної інформації у зміст звернення до Міністра внутрішніх справ України Авакова А. Б. та інших посадових осіб органів державної влади.

Верховним Судом враховано усталений підхід, що у випадку, коли особа, реалізуючи своє право на звернення, звертається до відповідних органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, то ця обставина не є підтвердження поширення інформації в розмінні статті 277 ЦК, у такому випадку має місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

Водночас, суди попередніх інстанцій вдалися до зайвої оцінки оспорюваної інформації на предмет достовірності та правдивості, оскільки встановлення того, що у спірних правовідносинах мало місце реалізація відповідачем свого права на звернення, це є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову про захист честі та гідності. Разом з цим, наведене не вплинуло на правильність вирішення судами спору по суті, а тому не є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень.

У касаційній скарзі заявник зазначає, що суди в оскаржуваних судових рішеннях не врахували висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладені у постановахВерховного Суду від 08 травня 2018 рок у справі № 369/1052/16-ц, від 10 квітня 2019 року у справі № 398/4136/15-ц, від 20 листопада 2019 року у справі № 539/3299/15-ц, від 17 лютого 2020 року у справі № 752/17699/18, від 08 квітня 2021 року у справі № 551/881/16-ц, від 22 листопада 2021 року у справі № 761/32924/19-ц.

Оскільки врахуванню підлягають висновки у справах у подібних правовідносинах, Верховний Суд аналізує наведені заявником як приклади на предмет подібності рішення Верховного Суду до обставин розглядуваної справи.

Критерії оцінки відносин на предмет подібності сформульовані Великою Палатою Верховного Суду у справі № 233/2021/19. За такими критеріями суд касаційної інстанції визначає подібність правовідносин з урахуванням обставин кожної конкретної справи. Це врахування необхідно розуміти як оцінку подібності насамперед змісту спірних правовідносин (обставин, пов`язаних із правами й обов`язками сторін спору, регламентованими нормами права чи умовами договорів), а за необхідності, зумовленої специфікою правового регулювання цих відносин, - також їх суб`єктів (видової належності сторін спору) й об`єктів (матеріальних або нематеріальних благ, щодо яких сторони вступили у відповідні відносини).

У справі № 369/1052/16-ц суд касаційної інстанції, направляючи справу на новий розгляд, встановив, що суди не вказали, чому поширена інформація про позивача, а саме про те, що він взяв чималу суму у тодішнього голови Донецької облдержадміністрації Сергія Тарути і привласнив їх; організував випуск газет, які закликали до ліквідації України та відновлення Радянського Союзу; балотувався під проросійськими та прокомуністичними гаслами тощо, є оціночним судженням та чому їх неможливо перевірити як твердження про факти, оскільки містять конкретну інформацію про подію і про особу.

У справі № 398/4136/15-ц суди встановили, що поширена відповідачем спірна інформація містить конкретні твердження про вчинення позивачем злочину і порушення ним законодавства, які не доведені.

У справі № 539/3299/15-ц позивач, який є суддею одного з місцевих судів, звернувся до суду з позовом про захист честі, гідності та ділової репутації у зв`язку з поширенням неправдивої інформації щодо нього в його професійному середовищі. Направляючи на новий розгляд справу, суд касаційної інстанції виходив з того, що суди попередніх інстанцій не встановили, чи мали місце фактичні обставини, зазначені відповідачем у листі, адресованому голові суду, де працює позивач, а саме: чи пропонував позивач відповідачеві оплатні послуги сексуального характеру.

У справі № 752/17699/18 суди встановили, що спірна інформація поширена щодо колишньої публічної особи, а межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Суди дійшли висновку, що висловлювання не може бути визнано таким, що містить фактичне твердження про винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення та спрямоване на приниження честі, гідності і ділової репутації позивача.

У справі № 551/881/16 суди встановили, що спірна інформація поширена щодо публічної особи, а межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. У задоволенні позову у цій справі відмовлено з тих підстав, що спірні висловлювання відповідача містять у собі критику та власну оцінку факту, який мав місце, і категоричність цих висловлювань зумовлена обставинами.

У справі № 761/32924/19-ц суди встановили, що інформація, поширена відповідачами щодо періоду і кількості разів перетину позивачем кордону з російською федерацією, здійснена у спосіб категоричного та стверджувального висловлювання у формі повідомлення про існування конкретних обставин (фактів), тобто є фактичним твердженням, а не оціночним судженням.

Отже, висновки у зазначених постановах є нерелевантними до правовідносин, що виникли між сторонами у справі, що переглядається. Верховний Суд звертає увагу заявника на те, що визнання поширеної інформації недостовірною та такою, що порушує немайнові права особи на повагу до честі та гідності, а також на недоторканність ділової репутації, здійснюється судом у кожній справі окремо із урахуванням характеру та змісту такої інформації, а також інших істотних обставин справи.

Таким чином, доводи заявника, що стали підставою для відкриття касаційного провадження, не знайшли своє підтвердження.

Щодо вимог зустрічного позову

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суди попередніх інстанцій правильно виходили з того, що ОК «Чорнобилець-Оболонь» у порушення вимог статей 12, 81 ЦПК України не надав суду належних, допустимих, достовірних доказів, які б підтверджували існування у ОСОБА_1 зобов`язань з оплати користування електромережою (стовпами, силовими кабелями, повітряними дротами та обладнанням РУ 0,4) саме перед ОК «Чорнобилець-Оболонь».

У справі № 756/9937/18 суд встановив, що електромережі в урочищі Оболонь, які збудовані у 2000-2002 роках за рахунок членів КДТ «Чорнобилець», знаходилися на балансі КДТ «Чорнобилець» до 29 жовтня 2017 року, після чого передані на баланс ГО «Об`єднання власників дач урочища Оболонь», членом якої є позивач у розглядуваній справі.

Суди попередніх інстанцій обґрунтовано виходили з того, що ОСОБА_1 є членом іншої організації - ГО «Об`єднання власників дач урочища Оболонь», яка також проводить діяльність щодо утримання будинків на території, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 та на баланс якої передані електромережі в урочищі Оболонь.

Також судами попередніх інстанцій враховано обставини, встановлені судовими рішенням у справі № 756/9937/18 за позовом ОК «Чорнобилець-Оболонь» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яким відмовлено у задоволенні позову.

Крім того, постановою Верховного Суду від 23 лютого 2022 року у справі № 910/7090/19 скасовано рішення Господарського суду м. Києва від 15 червня 2021 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 02 листопада 2021 року та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОК «Чорнобилець-Оболонь» про визнання правочину недійсним відмовлено.

Відмовляючи у задоволені позову, Верховний Суд виходив із відсутності у матеріалах справи доказів належності ОК «Чорнобилець-Оболонь» спірних електричних мереж (стовпи, силові кабелі, повітряні дроти та обладнання РУ 0,4). Тобто, судовим рішенням у справі № № 910/7090/19 не встановлено, що електромережі в урочищі Оболонь, щодо використання яких ОК «Чорнобилець-Оболонь» просить стягнути заборгованість із ОСОБА_1 у цій справі, належать відповідачу.

У касаційній скарзі як на підставу касаційного оскарження ОК «Чорнобилець-Оболонь»посилається на відсутність висновків Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме: пунктів 10.2.5, 10.2.6, 10.2.7, 10.2.10 Правил роздрібного ринку електричної енергії; пункту 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»; статей 12, 13, 80, 81 ЦПК України щодо покладення на ОК «Чорнобилець-Оболонь» обов`язків по доведенню обставин, які презюмуються законодавством.

Верховний Суд відхиляє такі доводи заявника, оскільки відсутність постанови Верховного Суду з аналогічними обставинами справи, ще не свідчить про відсутність висновків щодо питання застосування наведених норм права. Верховний Суд висловлювався щодо правильного застосування зазначених норм матеріального права.

Таким чином, доводи заявника, що стали підставою для відкриття касаційного провадження в частині оскарження судових рішень за зустрічним позовом, також не знайшли свого підтвердження.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявників та їх відображення в оскаржуваних судових рішеннях, питання вичерпності висновків судів попередніх інстанцій, Верховний Суд виходить із того, що у справі, що переглядається, судові рішення відповідають вимогам вмотивованості.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційні скарги підлягають залишенню без задоволення, аоскаржувані судові рішення - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником адвокатом Карпенком Віктором Миколайовичем, та касаційну скаргу Обслуговуючого кооперативу «Чорнобилець-Оболонь» залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 02 березня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

С. О. Погрібний