Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

02 жовтня 2023 року Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Морозова В.В.

при секретарі Бак М.А.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и в :

До Черкаського районного суду Черкаської області з позовною заявою звернувся ОСОБА_1 , в якій просить розірвати шлюб з ОСОБА_2 . Свої вимоги мотивує тим, що він уклав шлюб з відповідачем 14.11.2006 року, який зареєстровано Вергунівською сільською радою Черкаського району Черкаської області, актовий запис № 12.

Від даного шлюбу мають сина - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що під час спільного проживання між ними виникали сварки, внаслідок того, що кожен з них мав різні погляди на сімейне життя, на обов`язки дружини та чоловіка і спільне вирішення питань сім`ї, в результаті чого у них склалися неприязні відносини. З`ясувалось, що між ними відсутні будь-які підстави для взаєморозуміння.

З відповідачем він тривалий період не підтримує жодних подружніх стосунків, фактично їхня сім`я розпалась і шлюб є формальним. Примирення між ними неможливе, тому строк для примирення просить не надавати.

Зазначив, що відповідач має намір переїхати працювати за межі країни, тому просить місце проживання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити з ним. При обговоренні з відповідачем даного питання, вона в усній формі не заперечувала щодо залишення сина з ним, а тому у цій частині вважає спір між ними відсутній.

Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження від 21.08.2023 року відповідачу був наданий строк, на подачу відзиву на позовну заяву.

Відповідач 07.09.2023 року подала до суду заяву, в якій зазначила, що визнає позовні вимоги. У заяві зазначила, що з позивачем дійсно припинились шлюбні відносини і примирення неможливе, тому просить суд задовольнити позовні вимоги. Повідомила суд, що твердження позивача про те, що вона має намір залишити територію країни та поїхати працювати за кордон не відповідає дійсності. Проте, вона погоджується з тим, щоб постійне місце проживання їхнього сина ОСОБА_3 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити разом з батьком.

Згідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини, як джерело прав. Крім цього, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною.

Відповідно до ст.5 «Рівноправність подружжя» Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні».

Отже принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу.

Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки сімейні стосунки між сторонами не склалися, подружні відносини сторонами не підтримуються, за вказаними позивачем обставинами збереження шлюбу неможливе, тому шлюб необхідно розірвати.

Щодо зазначеного позивачем у описовій частині позовної заяви прохання визначити місце проживання дитини разом з ним, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Оскільки, позивач у прохальній частині позовної заяви виклав лише позовну вимогу про розірвання шлюбу, тому суд не бере до уваги вказане прохання позивача.

Суд вирішує судові витрати в порядку ст. 141 ЦПК України, однак позивач не просив стягувати з відповідача на його користь судовий збір.

Керуючись ч.3 ст.105, ст.110, 112 СК України, ст.ст. 141, 263-265, 279 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 06.11.2014 р. Вергунівською сільською радою Черкаського району Черкаської області, актовий запис № 12,- розірвати.

При реєстрації розірвання шлюбу відповідачу ОСОБА_2 , прізвище залишити " ОСОБА_2 ".

Ознайомитись з повним текстом судового рішення, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Апеляційні скарги на рішення можуть бути подані протягом 30 днів з дня його складення до Черкаського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: В. В. Морозов