№ апеляційного провадження: 22-ц/824/6287/2023
Головуючий у суді першої інстанції: Бондаренко О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року Київським апеляційним судом в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Матвієнко Ю.О., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Шпирук Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2022 року, ухвалене у складі судді Бондаренко О.В., у справі №357/13222/21 за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Корнійчук Антоніни Іванівни про визнання протиправною бездіяльності приватного нотаріуса,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Корнійчук А.І. про визнання протиправною бездіяльності приватного нотаріуса. Зазначала, що 22 березня 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено спадковий договір, який посвідчено приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Корнійчук А.В. та зареєстровано в реєстрі за № 1577. Відповідно до п.1 вказаного договору ОСОБА_3 зобов`язалася виконувати розпорядження ОСОБА_2 , встановлені цим договором, і в разі його смерті мала набути право власності на належну йому на праві особистої приватної власності квартиру АДРЕСА_1 . Одночасно із посвідченням спадкового договору приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Корнійчук А.В. було накладено заборону відчуження зазначеного в договорі майна, яка зареєстрована в реєстрі за № 1578. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 лютого 2021 року у справі №357/11441/20, яке набрало законної сили, розірвано вказаний спадковий договір. Згідно положень п. 7.6 глави 1 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, п. 4 Порядку державної реєстрації заповітів і спадкових договорів у Спадковому реєстрі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.05.2011 № 491, розірвання спадкового договору, укладеного 22 березня 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , підлягає державній реєстрації у Спадковому реєстрі та відповідно до п.п.5.1 п. 5 глави 15 розділу II Порядку в зв`язку із розірванням спадкового договору заборона на відчуження вищевказаної квартири підлягає зняттю. Копія рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 лютого 2021 року у справі № 357/11441/20, при розгляді якої приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Корнійчук А.В. була залучена у якості третьої особи, отримана нею 17 березня 2021 року. Однак, після отримання вказаної копії рішення суду жодні дії, передбачені Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, приватним нотаріусом Корнійчук А.В. не були вчинені. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Ще за життя ОСОБА_2 як особисто, так і через свого представника, звертався до приватного нотаріуса Корнійчук А.В. задля проведення державної реєстрації розірвання спадкового договору у Спадковому реєстрі та для зняття заборони відчуження майна, проте, приватний нотаріус Корнійчук А.В. так і не виконала вимоги Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та не вчинила жодних дій, пов`язаних з розірванням спадкового договору за рішенням суду. Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, до складу якої увійшла квартира АДРЕСА_1 , яка була предметом спадкового договору і на яку накладено заборону відчуження у зв`язку із його укладенням. Позивачка зазначала, що вона є єдиною спадкоємицею ОСОБА_2 , проте, після прийняття спадщини вона дізналась про те, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно все ще міститься інформація про державну реєстрацію обтяжень, накладених на спадкове майно ОСОБА_2 , на підставі спадкового договору. Бездіяльність відповідача, яка полягає в ухиленні нотаріуса від реєстрації у Спадковому реєстрі розірвання спадкового договору та знятті заборони на відчуження вищевказаної квартири, призводить до порушення її прав на спадкове майно після смерті останнього і, навіть може призвести до безпідставного набуття ОСОБА_3 права власності на цю квартиру. Тому, з метою скасування існуючих обтяжень нерухомого майна, яке увійшло до складу спадщини після померлого ОСОБА_2 , для усунення перешкод щодо подальшого отримання свідоцтва про право на спадщину, 22 жовтня 2021 року вона, зі своїм представником, адвокатом Капустіним В.В., вкотре звернулась до приватного нотаріуса Корнійчук А.В. вже як спадкоємиця ОСОБА_2 , та надала нотаріусу всі необхідні документи для внесення змін до Спадкового реєстру та зняття заборони відчуження майна, однак, приватний нотаріус Корнійчук А.В. знову ухилилася від виконання дій, покладених на неї чинним законодавством, та не надала жодних письмових пояснень щодо причин відмови у вчиненні таких дій, а тому, має місце її бездіяльність. З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 просила визнати протиправною бездіяльність приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Корнійчук А.В., яка полягає в ухиленні нотаріуса від реєстрації у Спадковому реєстрі розірвання спадкового договору, який посвідчено нею та зареєстровано в реєстрі за №1577 та ухиленні від зняття заборони на відчуження квартири АДРЕСА_1 , яке зареєстровано в реєстрі за №1578.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2022 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судоверішення,яким позов задовольнити в повному обсязі. Посилається на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення її позову. Суд не врахував положення п. 7.6 глави 1 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, відповідно до якого, у разі одержання рішення суду про визнання нотаріально посвідченого договору недійсним або про його розірвання, нотаріус проставляє про це відмітку на примірнику договору, який зберігається в матеріалах нотаріальної справи, долучивши до нього копію рішення суду,а також проставляє відмітку в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій і, при можливості, на всіх примірниках договору. Також згідно пп. 5.1 п. 5 глави 15 розділу ІІ Порядку, нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення, в тому числі, про припинення, розірвання, визнання недійсним спадкового договору. Наголошує на тому, що отримавши рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 лютого 2021 року, яким розірвано спадковий договір від 22 березня 2017 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,та яке набрало законної сили, приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу Корнійчук А.І. вищевказані вимоги законодавства не виконала, а тому заявлений нею позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, адвокат Капустін В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 22 березня 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Корнійчук А.В., зареєстрований в реєстрі за № 1577, відповідно до умов якого ОСОБА_3 зобов`язалася виконувати розпорядження ОСОБА_2 , встановлені цим договором і в разі його смерті набуває право власності на належну йому на праві особистої приватної власності квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 13-14).

Одночасно із посвідченням вказаного спадкового договору приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Корнійчук А.В. накладено заборону відчуження зазначеного в договорі майна, яка зареєстрована в реєстрі за № 1578 (а.с. 15).

18 лютого 2021 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, яке набрало законної сили 24 березня 2021 року, розірвано спадковий договір, укладений 22 березня 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який посвідчено приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Корнійчук А.В. та зареєстровано в реєстрі за № 1577 (а.с. 16-18).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер (а.с. 10).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, до складу якої увійшла квартира АДРЕСА_1 , яка була предметом спадкового договору та на яку накладено заборону відчуження, яка зареєстрована в реєстрі за № 1578, що підтверджується інформацією з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с. 27-28).

Встановлено, що ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за заповітом, який посвідчений Другою Білоцерківською міською державною нотаріальною конторою Київської області від 29 жовтня 2020 року за реєстровим №1-1625, що підтверджується заявою ОСОБА_1 від 14 вересня 2021 року №1237 про прийняття спадщини, поданої до Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області (а.с. 11,12).

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 зазначає про бездіяльність приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Корнійчук А.В., яка полягає в ухиленні нотаріуса від реєстрації у Спадковому реєстрі розірвання спадкового договору та знятті заборони на відчуження квартири АДРЕСА_1 , що призвело до порушення її прав на спадкове майно після смерті ОСОБА_2 , незважаючи на розірвання спадкового договору, за рішенням суду, яке набрало законної сили, незважаючи на численні звернення до приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Корнійчук А.В., як самого ОСОБА_2 , так і її звернення, як спадкоємиці останнього, з наданням всіх необхідних документів для внесення змін до Спадкового реєстру та зняття заборони відчуження майна.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . Ухвалюючи рішення, суд виходив з того, що приватний нотаріус Корнійчук А.В. відмовила позивачу у вчиненні нотаріальні дії, шляхом винесення роз`яснення, в межах строків, визначених ст. 50 Закону України «Про нотаріат», тим самим, відповідач вчинила дії, прийняла рішення з дотриманням вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що виключає можливість визнавати протиправною її бездіяльність. Незгода позивача з наслідками розгляду її заяви не є наслідком визнання протиправною бездіяльність відповідача.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Правовою основою діяльності нотаріату відповідно до ст.2 Закону України «Про нотаріат» є Конституція України, Закон України «Про нотаріат», інші законодавчі акти України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про нотаріат», нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються Конституцією України, законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, Міністерства юстиції України та його територіальних органів, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради Автономної Республіки Крим і Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Передумовою законності нотаріальних актів є те, що нотаріус перед вчиненням нотаріальних дій має перевіряти відповідність їх закону.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про нотаріат» нотаріальні дії можуть вчинятися будь-яким нотаріусом чи посадовою особою органів місцевого самоврядування, за винятком випадків, передбачених статтями 9, 55, 60, 65, 66, 71-73, 85 і 103 цього Закону, та інших випадків, передбачених законодавством України. Нотаріальні дії вчиняються в приміщенні державної нотаріальної контори, в державному нотаріальному архіві, у приміщенні, яке є робочим місцем приватного нотаріуса, у приміщенні органу місцевого самоврядування, у приміщенні дипломатичного представництва або консульської установи. В окремих випадках, якщо особа не може з`явитися в зазначене приміщення, а також якщо того вимагають особливості вчинюваної нотаріальної дії, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза зазначеними приміщеннями.

Аналогічні положення містяться в Главі 1, 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595 (далі - Порядок)

Питання винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії регулюються Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5.

Згідно із главою 13 Порядку,нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: вчинення такої дії суперечить законодавству України; не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії, або є підозра в тому, що ця особа діє під впливом насильства; з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у її статуті чи положенні, або виходить за межі її діяльності; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням; в інших випадках, передбачених Законом.

Відповідно до глави 14 Порядку передбачено, що нотаріальна дія або відмова в її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Такі ж підстави для відмови у вчиненні нотаріальної дії та порядок оскарження нотаріальних дій передбачені у статтях 49, 50 Закону України «Про нотаріат».

Нотаріус чи інша посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, наділена повноваженням відмовити у вчиненні нотаріальної дії. Нотаріус повинен викласти причини відмови у письмовій формі (на прохання особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії) і у триденний строк винести мотивовану постанову про таку відмову і роз`яснити порядок її оскарження в суді (ст. 50 Закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням; 8-1) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії щодо відчуження належного їй майна, внесена до Єдиного реєстру боржників, зокрема за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці; 9) в інших випадках, передбачених законом.

Аналіз вищезазначених норм права свідчить, що нотаріус зобов`язаний мотивувати свої дії, направлені на відмову у вчиненні нотаріальної дії. При цьому, нотаріусу заборонено лише безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» (зі змінами внесеними Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про нотаріат» щодо усунення законодавчих колізій та прогалин» від 14.07.2020) нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, зокрема, накладають та знімають заборону щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), що підлягають державній реєстрації.

Порядок зняття заборони відчуження майна регламентовано ст. 74 Закону України «Про нотаріат», Главою 15 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 та Правилами ведення нотаріального діловодства, затвердженими Наказом Міністерства юстиції України № 3253/5 від 22.12.2010.

Позивач в обґрунтування позовних вимог щодо бездіяльності приватного нотаріуса Корнійчук А.В., яка полягає в ухиленні від реєстрації у Спадковому реєстрі розірвання спадкового договору, який посвідчено і зареєстровано за №1577 та ухиленні від зняття заборони на відчуження квартири АДРЕСА_1 , яке зареєстровано за №1578, у невинесенні постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій, зазначає про порушення нотаріусом вимог Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 та Порядку державної реєстрації, заповітів і спадкових договорів у Спадковому реєстрі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.05.2011 № 491. Також, зазначає, що відповідач, отримавши рішення суду від 18.02.2021 у справі № 357/11441/20 про розірвання спадкового договору, укладеного 22.03.2017 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ще 17.03.2021, жодні дії не вчинила. Крім того, на численні звернення ОСОБА_2 як особисто, так і через неї - його представника, ще за його життя, так і після його смерті, як спадкоємиці майна померлого, щодо проведення державної реєстрації розірвання Спадкового договору у Спадковому реєстрі та для зняття заборони відчуження майна, надавали нотаріусу всі необхідні документи для внесення змін до Спадкового реєстру, однак, приватний нотаріус Корнійчук А.В. так і не виконала вимоги Порядку, не вчинила жодних дій, пов`язаних з розірванням Спадкового договору за рішенням суду, не надала жодних письмових пояснень щодо причин відмови у вчиненні нею таких дій, а тому, має місце її бездіяльність.

Однак, суд критично оцінює зазначені твердження позивача, виходячи з наступного.

Так, згідно з п. 7.6 Глави 1 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, у разі одержання рішення суду про визнання нотаріально посвідченого договору недійсним або про розірвання такого договору нотаріус проставляє про це відмітку на примірнику договору, який зберігається в матеріалах нотаріальної справи, долучивши до нього копію рішення суду, а також проставляє відмітку в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій і, при можливості, на всіх інших примірниках договору.

Як вбачається з листа Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за вих. № 28494/21 від 06.09.2021 (а.с. 20, 21), копія рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.02.2021 у справі № 357/11441/20, 16.03.2021 була направлена приватному нотаріусу Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Корнійчук А.В. для відома та отримана останньою 17.03.2021, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення потового відправлення (а.с. 21).

Однак, рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.02.2021 у справі № 357/11441/20, набрало законної сили лише 24.03.2021, тому, виконати вимоги п. 7.6 Глави 1 Розділу II Порядку щодо розірвання нотаріально посвідченого спадкового договору за рішенням суду, яке не набрало законної сили, у приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Корнійчук А.В. не було законних підстав.

Згідно положень п. 4 Порядку державної реєстрації заповітів і спадкових договорів у Спадковому реєстрі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.05.2011 № 491, державній реєстрації у Спадковому реєстрі підлягають: заповіти і спадкові договори, посвідчені нотаріусами, консульськими установами України, посадовими та службовими особами, що зазначені в статтях 1251 і 1252 Цивільного кодексу України, статті 37 та частині першій статті 40 Закону України «Про нотаріат», а також зміни до них, скасування заповітів та розірвання спадкових договорів.

Відповідно до п. 5 Порядку державної реєстрації заповітів і спадкових договорів у Спадковому реєстрі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.05.2011 № 491, реєстраторами Спадкового реєстру щодо посвідчених (складених та/або прийнятих на зберігання) нотаріусами заповітів і спадкових договорів, а також змін до них,скасування заповітів та розірвання спадкових договорів є, зокрема, приватні нотаріуси,які уклали відповідні договори з адміністратором і мають доступ до Спадкового реєстру через інформаційну мережу Мін`юсту.

Разом з тим, відповідно до п. п. 6, 7 Порядку державної реєстрації заповітів і спадкових договорів у Спадковому реєстрі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.05.2011 № 491, Державна реєстрація заповітів, змін до них та скасування заповітів, спадкових договорів, змін до них та їх розірвання здійснюється шляхом внесення до Спадкового реєстру відомостей щодо: заповідача (заповідачів), відчужувача (відчужувачів); посвідчення заповіту, спадкового договору як документа;видачі дубліката заповіту, спадкового договору; документа, який змінює або скасовує заповіт; документа, який змінює або на підставі якого розірвано спадковий договір;визнання заповіту, спадкового договору недійсним; реєстрації заповіту в іноземних державах; реєстратора. Внесення до Спадкового реєстру відомостей щодо посвідчених заповітів,спадкових договорів, а також змін до них,скасування заповітів та розірвання спадкових договорів здійснюється Реєстраторами на підставі заяв про реєстрацію, форми та вимоги до заповнення яких встановлює Мін`юст.

Судом встановлено, що 28.04.2021 позивач ОСОБА_1 , звернулась до приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Корнійчук А.В., в інтересах ОСОБА_2 , з письмовою заявою про викладення причин відмови у вчиненні нотаріальних дій в письмовій формі, а саме щодо відмови у проставленні на примірнику спадкового договору відмітки про розірвання спадкового договору, відмови зареєструвати у Спадковому реєстрі розірвання спадкового договору та відмови зняти заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1 . Позивач до даної заяви додала копію рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.02.2021 у справі № 357/11441/20 з відміткою про набрання законної сили та копію довіреності, посвідчену державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Мельничук М.В. від 29.10.2020 та зареєстровану в реєстрі за №1-1626 (а.с. 22-23, 75-76).

Вищевказану заяву приватний нотаріус отримала 30.04.2021, що підтверджується матеріалами справи та визнається відповідачем (а.с. 24, 25, 44-45, 77).

Однак, 05.05.2021 приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Корнійчук А.В. у відповідь на заяву позивача від 28.04.2021, було надано письмове роз`яснення норм ЦК України, Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (а.с. 46), якою приватний нотаріус відмовила у вчиненні нотаріальної дії, оскільки довіритель ОСОБА_2 документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, а саме повноважень щодо зняття заборони на відчуження об`єкту нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , не надав.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє (ст. 238 ЦК України ).

Відповідно до ч. 1 ст. 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин (ч. 1 ст. 245 ЦК України).

Відповідно до ст. 1003 ЦК України у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними.

Аналогічні положення містяться у пункті 2 глави 4 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, згідно якого у довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити представнику. Дії, які належить вчинити представнику, мають бути правомірними, конкретними га здійсненними.

Також, відповідно до ст. 43 Закону України «Про нотаріат» не допускається вчинення нотаріальної дії у разі відсутності осіб - її учасників або їх уповноважених представників. При вчиненні нотаріальної дії нотаріуси, посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, встановлюють особу учасників цивільних відносин, які звернулися за вчиненням нотаріальної дії. Встановлення особи здійснюється за паспортом громадянина України або за іншими документами, які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів щодо особи громадянина, який звернувся за вчиненням нотаріальної дії.

Згідно зі ст. 44 Закону України «Про нотаріат» під час посвідчення правочинів визначається обсяг цивільної дієздатності фізичних осіб, які беруть у них участь. Визначення обсягу цивільної дієздатності фізичної особи здійснюється за паспортом громадянина України або іншими документами, передбаченими статтею 43 цього Закону (крім посвідчення водія, особи моряка, особи з інвалідністю чи учасника Другої світової війни, посвідчення, виданого за місцем роботи фізичної особи), які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів щодо обсягу цивільної дієздатності фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії. У разі потреби нотаріусу надається довідка про те, що особа не страждає на психічний розлад, який може вплинути на її здатність усвідомлювати свої дії та (або) керувати ними. Нотаріус при посвідченні правочинів, вчиненні інших нотаріальних дій за участю уповноваженого представника встановлює його особу відповідно до вимог статті 43 цього Закону, а також перевіряє обсяг його повноважень.

Так, з копії довіреності, посвідченої Другою Білоцерківською міською державною нотаріальною конторою Київської області від 29.10.2020 та зареєстрованої за реєстровим №1-1626, яка надана позивачем до матеріалів справи (а.с. 78-79) вбачається, що ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_1 бути його представником, зокрема, в органах нотаріату.

Однак, враховуючи вищевикладене, а також дослідивши зміст довіреності від 29.10.2020, встановлено, що довіритель ОСОБА_2 не уповноважував ОСОБА_1 на вчинення нотаріальних дій в його інтересах, зокрема, щодо зняття заборони на відчуження об`єкту нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Також, з матеріалів справи (а.с. 26, 48, 84, 85) вбачається, що 01.07.2021 ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою про вчинення нотаріальної дії поза приміщенням, яке є робочим місцем приватного нотаріуса, в якій просив приватного нотаріуса прибути до місця його проживання за адресою АДРЕСА_2 , для посвідчення довіреності, яка надасть необхідні повноваження ОСОБА_1 , з метою виконання рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.02.2021 у справі № 357/11441/20 та відновленням його прав.

19.07.2021 приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Корнійчук А.В. було надано відповідь на заяву ОСОБА_2 від 01.07.2021 (а.с. 19, 49, 86) в якій зазначено, що у зв`язку з відсутністю документів та оплати, вчинити нотаріальну дію з викликом, а саме - посвідчити довіреність від імені ОСОБА_2 неможливо.

Так, відповідно до ст. 31 Закону України «Про нотаріат» приватні нотаріуси за вчинення нотаріальних дій справляють плату, розмір якої визначається за домовленістю між нотаріусом та фізичною або юридичною особою. Приватні нотаріуси за вчинення інших дій, покладених на них відповідно до закону, справляють плату, розмір якої визначається законодавством у відповідній сфері. Оплата додаткових послуг правового характеру, що надаються приватними нотаріусами і не належать до вчинюваної нотаріальної дії, провадиться за домовленістю сторін.

Нотаріальні дії вчиняються після їх оплати, а також у передбачених законом випадках після сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб та в день подачі всіх необхідних документів (ст. 42 Закону України «Про нотаріат»).

Відповідно до Положення про Спадковий реєстр, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 07.07.2011 №1810/5, за формування у Спадковому реєстрі одного реєстраційного запису про посвідчення спадкового договору; змін до нього, розірвання спадкового договору, видачу дубліката з видачею відповідного витягу справляється плата у розмірі п`ятдесяти однієї гривні. Реєстратор відмовляє у внесенні відомостей до Спадкового реєстру у разі відсутності у заяві передбачених цим Положенням відомостей або коли такі відомості неповністю, нечітко або нерозбірливо зазначені та відсутності документа про здійснення оплати за формування в Спадковому реєстрі реєстраційного запису з видачею відповідного витягу або якщо таку оплату здійснено не в повному обсязі. Реєстратор вносить відомості до Спадкового реєстру у такі строки, зокрема, у день отримання заяви, складеної за формою, наведеною в додатках 1-9. Плата за формування у Спадковому реєстрі реєстраційного запису про посвідчення заповіту (змін до нього, скасування, видачу дубліката), спадкового договору (змін до нього, розірвання, видачу дубліката), видачу свідоцтва про право на спадщину або дубліката свідоцтва про право на спадщину з видачею відповідного витягу, а також за проведення перевірки інформації про наявність чи відсутність посвідчених заповіту і спадкового договору або заведеної спадкової справи та виданих свідоцтв про право на спадщину з видачею відповідного витягу або інформаційної довідки зі Спадкового реєстру справляється у розмірах, що встановлюються Міністерством юстиції України.

Крім того, відповідно до ст. 46 Закону України «Про нотаріат» неподання відомостей і документів на вимогу нотаріуса та відсутність оплати є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з письмовою заявою щодо вчинення нотаріальних дій, а саме щодо реєстрації у Спадковому реєстрі розірвання спадкового договору, який посвідчено нею та зареєстровано в реєстрі за №1577 та щодо зняття заборони на відчуження квартири АДРЕСА_1 , яке зареєстровано в реєстрі за №1578, до приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Корнійчук А.В. не зверталася, а 28.04.2021 позивач, в інтересах ОСОБА_2 , звернулася до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зі скаргою на дії приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Корнійчук А.В. (а.с. 80-82).

З відповіді Управління нотаріату Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 83), вбачається, що порушень у діях приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Корнійчук А.В. Управлінням нотаріату ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) виявлено не було. Також, зазначено, що приватним нотаріусом надано, на подану позивачем заяву від 28.04.2021 про викладення причин відмови у вчиненні нотаріальних дій, роз`яснення про необхідність надання позивачем довіреності, яка б уповноважувала її на вчинення нотаріальної дії - зняття заборони щодо відчуження нерухомого майна від імені ОСОБА_2 .

Отже, для вчинення нотаріальної дії, як зняття заборони щодо відчуження нерухомого майна, що підлягає державній реєстрації, особа повинна особисто звернутися із заявою до нотаріуса або уповноважити особу на представництво інтересів шляхом видачі довіреності, в якій має бути чітко зазначено, що дану особу уповноважено на вчинення відповідної нотаріальної дії.

Також, позивач зазначає, що вона 21.10.2021 вкотре звернулася до приватного нотаріуса з метою вчинення нотаріальних дій, але вже як спадкоємиця ОСОБА_2 , надавши при цьому всі необхідні документи для внесення змін до Спадкового реєстру та зняття заборони відчуження майна, однак, належних та допустимих доказів такого звернення до відповідача вона до суду не надала.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що позивач в жовтні 2021 року звернулася до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) знову зі скаргою на бездіяльність приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Корнійчук А.В. з метою перевірки законності організації нотаріальної діяльності (а.с. 51).

Також, 29.07.2021 сам ОСОБА_2 звертався із листом до Управління нотаріату Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просив роз`яснити йому, які документи він повинен надати приватному нотаріусу, і які дії він повинен вчинити для того, щоб вона могла прибути до його місця проживання і вчинити нотаріальну дію поза приміщенням, яке є робочим місцем приватного нотаріуса (а.с. 87-88).

Як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Аналогічні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.04.2018 року у справі №800/426/17, у постанові Верховного суду від 17.04.2019 року у справі №342/158/17 та у постанові Верховного суду від 21.07.2019 року у справі №855/314/19.

В обґрунтування вимог позивач зазначала, що нотаріусом проігноровано вимоги Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 та Порядку державної реєстрації, заповітів і спадкових договорів у Спадковому реєстрі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.05.2011 № 491, щодо реєстрації у Спадковому реєстрі розірвання спадкового договору, який посвідчено нею та зареєстровано в реєстрі за №1577 та зняття заборони на відчуження квартири АДРЕСА_1 , яке зареєстровано в реєстрі за №1578.

Однак, як було зазначено вище, приватний нотаріус Корнійчук А.В. відмовила позивачу у вчиненні нотаріальні дії, шляхом винесення роз`яснення, в межах строків, визначених ст. 50 Закону України «Про нотаріат», тим самим, відповідач вчинила дії, прийняла рішення з дотриманням вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, чи навіть порушення процедури здійснення нотаріальної дії, і наведене виключає можливість визнавати протиправною бездіяльність.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2022 року - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 28 вересня 2023 року.

Суддя-доповідач

Судді