Справа № 487/4035/23
Провадження № 2/487/1794/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2023 року м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді - Нікітіна Д.Г., при секретарі - Оцабера М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

В липні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вищенаведеним позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

В обґрунтування доводів позову позивач посилається на те, що відповідно до свідоцтва № 475 відділу обліку та розподілу житла Миколаївської міської ради на підставі рішення виконкому Миколаївської міської ради № 119 від 20.02.2002 р. переоформлено та відкритий особовий рахунок на гр. ОСОБА_1 на житлову площу, яку вона займає, що складається з 4 кімнат, площею 68 м.кв. по АДРЕСА_1 з правом укладення договору найму житлової площі. Особовий рахунок, відкритий раніше на цю житлову площу на ім`я гр. ОСОБА_5 (чоловіка) закритий у зв`язку з його смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час квартира не приватизована. Згідно довідки (форми 3) про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Локомотив 105» від 27.06.23 р. підтверджено факт зареєстрованих осіб у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: ОСОБА_1 (власник особового рахунку), ОСОБА_2 (доньки), ОСОБА_3 (онуки), ОСОБА_4 (онуки) та ОСОБА_6 (праонуки).

Однак, у 2007 році моя онучка ОСОБА_3 виїхала до країни Німеччини де проживає на даний час. Вона з сім`єю забезпечені житлом в Німеччині, тобто мають власне житло. Потім у 2008 році донька ОСОБА_2 виїхала до міста Києва, проживала там тривалий час, але з початком воєнних дій в Україні, переїхала на постійне місце проживання до своєї доньки ОСОБА_7 до Німеччини. Відповідачі не проживають у даній квартирі вже понад 16 років, також не ведуть разом зі позивачем спільне господарство, не утримують квартиру, не сплачують комунальні платежі, тобто втрачено інтерес до житла, а лише є формально зареєстрованими.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явився подали заяву про слухання справи за їх відсутності.

В судове засідання відповідачі не з`явилися, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, подали заяви про визнання позову та слухання справи за їх відсутності.

В судове засідання третя особа не з`явилася, про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, подала заяву про визнання позову та слухання справи за їх відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва № 475 відділу обліку та розподілу житла Миколаївської міської ради на підставі рішення виконкому Миколаївської міської ради № 119 від 20.02.2002 р. переоформлено та відкритий особовий рахунок на гр. ОСОБА_1 на житлову площу, яку вона займає, що складається з 4 кімнат, площею 68 м.кв. по АДРЕСА_1 з правом укладення договору найму житлової площі. Особовий рахунок, відкритий раніше на цю житлову площу на ім`я гр. ОСОБА_5 (чоловіка) закрити у зв`язку з його смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно довідки (форми 3) про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Локомотив 105» від 27.06.23 р. підтверджено факт зареєстрованих осіб у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: ОСОБА_1 (власник особового рахунку), ОСОБА_2 (доньки), ОСОБА_3 (онуки), ОСОБА_4 (онуки) та ОСОБА_6 (праонуки).

Відповідачі не проживають у даній квартирі вже понад 16 років, також не ведуть разом з позивачкою спільне господарство, не утримують квартиру, не сплачують комунальні платежі.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Правовідносини між сторонами врегульовані житловим кодексом України як такі, що виникли з підстав надання ордеру на жиле приміщення в державному та/або комунальному житловому фонді, і з фактичного договір найму житлового приміщення державного та/або комунального житлового фонду, і на них не поширюються положення, що регулюють житлові правовідносини у жилих приміщеннях приватного фонду.

Згідно ст.9 ЖК України - громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду.

Згідно ст. 58 ЖКУ на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Відповідно ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем, житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок.

Згідно ст. 63 ЖК України предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення.

У відповідності до ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Стаття 71 ЖК України встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами.

За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Як роз`яснено у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та правил ст. 89 ЦПК України щодо оцінки доказів.

Таким чином, ключовою обставиною, встановлення якої є необхідним для правильного вирішення цього спору, є наявність чи відсутність поважних причин відсутності відповідача у жилому приміщенні понад строки, встановлені ст.71 ЖК України.

Згідно ст.72 ЖКУ визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, встановлено, що відповідачі не проживають у спірному домоволодінні понад встановлений законом строк, збереження права користування ними, поважних причин не проживання чи перешкод у користуванні таким, суду не надано.

Як зазначає ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку; зняття з реєстрації - внесення інформації про зняття з реєстрації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі зокрема судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання з урахуванням вимог, визначених частиною одинадцятою статті 6 цього Закону.

Як роз`яснює ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», орган реєстрації здійснює: формування та ведення Реєстру територіальних громад; реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці; передачу інформації та/або внесення у встановленому законом порядку відомостей про реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування до Єдиного державного демографічного реєстру.

Позивач, серед іншого, просить суд зняти відповідачів з реєстрації місця проживання. Однак, позов пред`явлено до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а не до органу, вповноваженого здійснювати зняття особи з реєстраційного обліку.

Разом з цим, суд роз`яснює позивачу, що зняття особи з реєстрації місця проживання є одним із наслідків визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Отже вимога позову про зняття відповідачів з реєстрації місця проживання є передчасною, у зв`язку з чим позов у цій частині вимог не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про обґрунтованість визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 таким, що втратили право користування жилим приміщенням.

Відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 76, 78, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення, апеляційної скарги, якщо їх не буде подано, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Д.Г. Нікітін