Справа № 577/4962/23
Провадження № 2/577/1138/23

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2023 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі:

головуючого судді Кравченка В.О.,

за участю секретаря

судового засідання Степаненко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Конотопі за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 12000 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття.

На обґрунтування у позові вказала, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбу від якого мають двох доньок: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Через військову агресію вона разом з доньками виїхала до Німеччини, де зараз і проживають. На даний час відносини з чоловіком погіршились, внаслідок чого шлюб розірваний рішенням Конотопського міськрайсуду від 31.05.2023 року. Батько добровільно матеріально підтримує дітей, однак бажає отримувати аліменти на неповнолітню доньку ОСОБА_5 у законний спосіб. Відповідач має нерегулярний дохід. З урахування стану здоров`я відповідача, значного заробітку та відсутності інших утриманців, а також необхідних витрат на утримання дитини, вважає за можливе визначити стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 12000 грн.

ОСОБА_1 та адвокат Островський В.І., кожен окремо, звернулися із клопотанням про розгляд справи за їх відсутності, вимоги підтримують (а.с.10, 16).

Відповідач ОСОБА_2 подав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує стягненню аліментів в розмірі ? від заробітку, враховуючи надані суду відомості про постійне місце роботи та відповідного доходу (а.с. 17-25).

Суд, дослідивши представлені докази, дійшов висновку про часткове задоволення вимог виходячи із такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Частиною 1 ст. 12 цього Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6 зворотня сторона, 8 обидві сторони). Позивач та відповідач зареєстровані за однією адресою (а.с. 9), проте, як зазначила ОСОБА_1 у позові, на даний час разом з доньками проживають окремо від чоловіка у Німеччині. При цьому звернула увагу на бажання отримувати аліменти на неповнолітню доньку ОСОБА_5 у законний спосіб, хоч батько і надає певну допомогу добровільно.

Відповідач не заперечує стягненню аліментів на утримання неповнолітньої дитини, просить стягувати аліменти в розмірі ? від заробітку, враховуючи надані суду відомості про доходи.

Із доданих відповідачем документів видно, що останній зареєстрований як фізична особа підприємець (а.с. 19), має постійний щомісячний дохід (а.с.24-25), а відтак повинен сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини.

Суд зауважує, що пред`явлення позивачем позову про стягнення аліментів свідчить про те, що батьки не досягли домовленості щодо способів виконання кожним із батьків обов`язку утримувати дитину.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, обов`язок по утриманню неповнолітньої дитини покладається на обох батьків, а не на будь - кого одного з них.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України).

Згідно з приписами ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до частин першої та другої статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789XII (78912), у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно ч. 1 ст. 27 цієї Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено право кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також відповідальність батьків або осіб, які їх замінюють, за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 СК України).

Отже, матеріальне утримання дитини є обов`язком батьків, у контексті виконання якого може йтися лише про порядок надання такого утримання та про його розмір з урахуванням відповідних обставин. Присудження аліментів у твердій грошовій сумі допускається за заявою позивача безвідносно до характеру доходу платника та способу його одержання.

Частиною 1 статті 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.ст. 13, 76, 77 ЦПК України).

За правилами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доводи позивача, якими обґрунтовувався позов, зокрема щодо платоспроможності відповідача та можливості сплачувати аліменти у зазначеному розмірі, не заслуговують на увагу суду, оскільки розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Належних та допустимих доказів того, що позивач на утримання дитини витрачає 12 000 грн. на місяць, суду не надано.

Надана позивачем на підтвердження спроможності сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі інформація про отримання відповідачем значного як офіційного, так і неофіційного доходу, також не є підтвердженням реального щомісячного доходу, з врахуванням якого можливо було б зробити висновок про можливу щомісячну сплату 12000 грн. на утримання дитини.

Зважаючи на викладене, а також враховуючи вік дитини, її потреби, відсутність доказів на підтвердження позиції позивача про значний неофіційний дохід відповідача та обгрунтованості позивачем необхідності визначити стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 12000 гривень, тобто значної суми коштів, суд дійшов переконання, що відповідач, який є ФОП і має щомісячний дохід, повинен сплачувати аліменти на користь позивача на утримання їх доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 5000 гривень на місяць.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 СК України). На момент ухвалення судом рішення неповнолітній доньці Валірії, ІНФОРМАЦІЯ_1 , виповнилось 15 років. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2023 року становить 2833 гривні. Визначений судом розмір призначених аліментів у твердій грошовій сумі майже вдвічі перевищує рекомендований розмір аліментів на одну дитину, крім того обов`язок по утриманню неповнолітньої дитини лежить на обох батьках, а не на одному з них.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивач на підставі закону звільнена від сплати судового збору при поданні цього позову до суду, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись: ст.ст. 180, 181, 183 СК України, ст.ст. 10-13, 81, 141, 263-265 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 щомісяця аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 5000 гривень на місяць, починаючи стягнення з 07.09.2023 року до досягнення дитиною повноліття.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 450 грн. 91 коп. судового збору. Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , вид. 29.09.2003 р. Конотопським МРВ УМВС України в Сумській області, РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_3 , вид. 04.02.1998 року Конотопським МВ УМВС України в Сумській області, РНОКПП НОМЕР_4 ).

Суддя Кравченко В. О.