Справа № 697/773/23
Провадження № 2/697/325/2023
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2023 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Євтушенко Б.В.,

за участю секретаря судового засідання Литвин Л.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Каневі Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Моторне (транспортне) страхове бюро України до ОСОБА_1 про стягнення суми майнового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до Канівського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми майнового відшкодування.

В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 07.10.2019 о 08 годині 05 хвилин в м. Канів по вул. Енергетиків, 73 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «DAEWOO» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля «Богдан 211040» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02.12.2019 у справі № 697/2874/19 ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. У подальшому постановою Черкаського апеляційного суду від 17 січня 2020 року постанову Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02.12.2019 скасовано, а провадження у справі закрито на підставі ст. 38 КУпАП за закінченням на момент розгляду справи строків притягнення адміністративної відповідальності. На дату дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, тому позивач здійснив регламентну виплату потерпілому, який повідомив про дорожньо-транспортну пригоду та надав необхідні документи. Регламентна виплата у розмірі 16 253,80 грн. 80 коп. була здійснена МТСБУ на підставі заяви про виплату страхового відшкодування від 03.02.2020 від ОСОБА_3 , звіту № АО02-111 про оцінку автомобіля «Богдан 211040» д.р.н. НОМЕР_2 , складеного 13.03.2020, довідки № 1 від 18.03.2020, та наказу № 3902 від 02.04.2020.

Оскільки на момент завдання шкоди потерпілому цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то згідно приписів ст. 38.2 Закону «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у позивача після здійснення регламентної виплати потерпілому виникло право регресної вимоги до відповідача у розмірі 18343 грн. 80 коп. (16253 грн. 80 коп. розмір відшкодування матеріальної шкоди та 2090 грн. 00 коп. витрати, пов`язані із сплатою послу суб`єкта оцінюваної діяльності по складанню звіту про оцінку ктз).

Просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Моторного транспортного страхового бюро України суму сплаченого майнового відшкодування в розмірі 18343 грн. 80 коп.

Ухвалою суду від 28.04.2023 позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

26.05.2023 відповідачем подано відзив на позов (а.с. 87-95), у якому він заперечує проти позову та просить суд у задоволенні позову відмовити повністю, з огляду на наступне. При зверненні з вказаним позовом до відповідача позивач не врахував рішення судів першої та апеляційної інстанції та висновки судових експертиз, згідно яких встановлена та доведена вина ОСОБА_2 у вчиненні ДТП та безпосередній причинний зв`язок між діями ОСОБА_2 та завданою ОСОБА_1 матеріальною та моральною шкодою. Тобто, винною особою у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є ОСОБА_2 , а відтак даний позов є безпідставним, оскільки відповідальність у в даному випадку настає тільки при наявності вини особи та причино-наслідковому зв`язку між діями особи та настанням негативних наслідків.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП за ст. 38 КУпАП, не спростовує факту вини відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, а також з огляд у на той факт, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент завдання шкоди застрахована не була, з відповідача повинно бути стягнуто на користь МТСБУ сума сплаченого майнового відшкодування в розмірі 18343 грн. 80 коп.

Представник позивача - адвокат Сечко С.В. у судове засідання не з`явився, направив до суду клопотання, у якому просив розглянути справу за відсутності представника позивача (а.а. 69).

У судовому засіданні 24.08.2023 представник відповідача проти позову заперечив повністю з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

У судовому засіданні оголошувалась перерва з 24.08.2023 до 02.10.2023.

Після перерви представник відповідача у судове засідання не з`явився, направив до суду клопотання про завершення розгляду справи без відповідача та його представника.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) та ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням вказаних норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

07.10.2019 о 08 годині 05 хвилин по вул. Енергетиків, 73 в м. Канів, Черкаської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «DAEWOO» д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу «Богдан» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , що призвела до пошкодження транспортних засобів та завдала матеріальних збитків.

02.12.2019 постановою Канівського міськрайонного суду Черкаської області у справі №697/2874/19 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу ( а.с. 3).

Постановою Черкаського апеляційного суду від 17.01.2020 у справі №697/2874/19 постанову Канівського міськрайонного суду Черкаської від 02.12.2019 відносно ОСОБА_1 скасовано, а провадження у справі було закрито на підставі ст.38 КУпАП за закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності (а.с. 5-8).

Оскільки, на дату ДТП відповідальність власника наземного транспортного засобу «DAEWOO» д.р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_1 полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів застрахована не була (а.с. 39), то 03.02.2020 до Моторного (транспортного) страхового бюро України (позивача у справі) звернулася з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та з заявою про відшкодування шкоди водій пошкодженого транспортного засобу «Богдан 21040» д.р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_2 (а.с. 12).

Регламентна виплата у розмірі 16253,80 грн. була здійснена МТСБУ (позивачем) на підстави заяви ОСОБА_2 від 03.02.2020, звіту № А02-111 про оцінку автомобіля Богдан 211040 р.н. НОМЕР_3 , складеного 13.03.2020 фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 ( а.с. 12,17-35).

Факт зазначеної виплати підтверджується платіжним дорученням № 1477342 від 07.04.2020 (а.с. 40).

З метою встановлення розміру заподіяння шкоди, МТСБУ (позивач у справі) понесло витрати, пов`язані зі сплатою послуг суб`єкта оцінювальної діяльності по складанню звіту про оцінку ктз в розмірі 2090 грн., що підтверджується рахунком-фактури № 661 від 17.03.2020 (а.с. 41) .

02.04.2020 Моторним (транспортним) страховим бюро України видано наказ № 3902 «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих ОСОБА_2 », яким відповідно до ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», приймаючи до уваги довідку № 1 від 18.03.2020 про розмір відшкодування та документи надані по справі, МТСБУ вирішено виплатити ОСОБА_2 16253,80 грн. в порядку відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 37-38).

Як зазначено позивачем, у зв`язку з тим, що МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідач повинен сплатити загальну суму боргу разом з витратами на збір документів, що складає 18343,80 грн., тому позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд виходить з наступних мотивів.

Згідно з ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна житлу, здоров`ю та майну третіх осіб під час дорожньо-транспортної пригоди.

Стаття 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що відшкодовується шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого.

Згідно з п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Статтею 1191 ЦК України та ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

У відповідності до положень п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 вказаного Закону, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Отже, МТСБУ, звертаючись до суду з регресним позовом про сплату страхового відшкодування, повинно довести, що відповідач до якого заявлені вимоги визнаний винним у дорожньо-транспортній пригоді.

Позивач на підтвердження того, що ОСОБА_1 винний у дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 07.10.2019, посилається на постанову Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02.12.2019 у справі № 697/2874/19, яка слугувала підставою для прийняття МТСБУ рішення про виплату вищевказаного страхового відшкодування.

Однак, постановою Черкаського апеляційного суду від 17.01.2020 уо справі № 697/2874/19 постанову Канівського міськрайонного суду Черкаської від 02.12.2019 відносно ОСОБА_1 скасовано, а провадження по справі було закрито на підставі ст. 38 КУпАП за закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності. У мотивувальній частині вказаної постанови зазначено, що суд апеляційної інстанції вбачає про неможливість встановлення винуватості ОСОБА_1 на підставі наявних в матеріалах справи документів та показів свідків, а суд першої інстанції передчасно дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 присутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, без достатніх та переконливих доказів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником автомобіля марки Daewoo Lanoss д.н.з. НОМЕР_1 , учасниками ДТП, яка сталася 07.10.2019 о 08 год. 05 хв. в АДРЕСА_1 були ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6

23.10.2021 Канівським міськрайонним судом Черкаської області ухвалено рішення по справі № 697/993/20, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок ДТП задоволено частково. Зі змісту рішення вбачається, що згідно висновку експерта за результатами проведення автотехнічної експертизи № 476/20-23 від 15.05.2020, складеного Черкаським відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз у даній дорожній обстановці для забезпечення безпеки дорожнього руху, водій автомобіля Богдан 211040 р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_2 повинна була діяти відповідно до вимог горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 та п. 10.1 Правил дорожнього руху України. У даній дорожній обстановці, для забезпечення безпеки дорожнього руху, водій автомобіля Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України. У даній дорожній обстановці, дії водія автомобіля Богдан 211040 д.р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_2 не відповідали вимогам горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 та п. 10.1 Правил дорожнього руху України, і з технічної точки зору сприяли розвитку дорожньо-транспортної пригоди. У даній дорожній обстановці, в діях водія автомобіля Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 невідповідностей вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України не вбачається. Згідно висновку експерта від 28.05.2021 № СЕ-19/124-21/4522-ІТ Черкаського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, який надійшов до суду на виконання ухвали Канівського міськрайонного суду від 09.03.2021 про призначення судової автотехнічної експертизи, вбачається, що у дорожній обстановці, яка склалася на момент ДТП, та за обставин, зазначених у постанові про призначення експертизи, водій автомобіля «Богдан 211040» ОСОБА_2 для забезпечення безпеки дорожнього руху повинна була діяти у відповідності вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху, а також у відповідності до вимог горизонтальної дорожньої розмітки 1.1. У дорожній обстановці, яка склалася на момент пригоди водій автомобіля Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 у момент виникнення небезпеки для його руху повинен був зменшити швидкість руху керованого ним автомобіля аж до його зупинки (з технічної точки зору застосувати екстрене гальмування), тобто повинен був діяти в відповідності до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України. В діях водія автомобіля Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 невідповідностей вимогам ПДР, які б з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з виникненням ДТП не вбачається. В діях водія автомобіля «Богдан 21040» ОСОБА_2 вбачаються невідповідності вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху України, та вимог горизонтальної розмітки 1.1, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 22.04.2022 рішення Канівського міськрайонного суду від 23.10.2021 у справі № 697/993/20 скасовано в частині стягнення зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди та судових витрат, а також в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь держави судового збору. Прийнято в цих частинах нове рішення. Позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди залишено без задоволення. В частині стягнення моральної шкоди зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 змінено, зменшивши розмір моральної шкоди.

Зі змісту постанови Черкаського апеляційного суду від 22.04.2022 у справі № 697/993/20 також вбачається, що частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 та стягуючи із відповідача ОСОБА_2 матеріальну та моральну шкоду, завдану внаслідок ДТП, суд першої інстанції вважав доведеним винні дії відповідача ( ОСОБА_2 ) у вчинені ДТП та безпосередній зв`язок між діями ОСОБА_2 та завданої позивачу ( ОСОБА_1 ) матеріальною та моральною шкодою. Колегія суддів апеляційного суду погодилася з таким висновком суду першої інстанції, оскільки відповідачкою ( ОСОБА_2 ) не було надано належних та допустимих доказів на спростування, наданих позивачем, доказів. Водночас, судом першої інстанції не враховано, що в матеріалах спарви міститься поліс АО 0644108, згідно з яким цивільна відповідальність власника автомобіля Богдан 211040 номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_3 була застрахована СК ТДВ "СК Ю.Ес.Ай", отже, ОСОБА_2 не є належним відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, суд позбавлений можливості дійти висновку про наявність вини ОСОБА_1 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 07.10.2019.

Зі змісту ст. 62 Конституції України вбачається, що особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Вина це обов`язкова ознака суб`єктивної сторони будь-якого адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Таким чином, позивачем не надано жодного доказу, що ОСОБА_1 є особою, яка визнана винною у дорожньо-транспортній пригоді, а отже є належним відповідачем про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою.

Питання щодо встановлення вини ОСОБА_1 позивачем не ставиться, жодних доказів щодо її підтвердження також суду не надано.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач не довів обставини пред`явленого позову в частині винуватості відповідача в настанні дорожньо-транспортної пригоди 07.10.2019 та її наслідків. Відомості про дорожньо-транспортну пригоду, які наявні в повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду та заяві про виплату страхового відшкодування не є достатніми. Відтак, і не довів виникнення у позивача права вимоги до відповідача про майнове відшкодування шкоди в порядку регресу достатніми доказами. Тому суд дійшов висновку про те, що вказаний позов задоволенню не підлягає.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог в заявлених них межах та про відсутність існування правових підстав для їх задоволення, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, не відшкодовуються.

Керуючись статтями ст.ст. 3, 12, 13, 76-83, 89, 141, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування суми майнового відшкодування - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Б . В . Євтушенко