П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2023 року місто Київ

справа № 369/10782/22

провадження №22-ц/824/7167/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідачка - ТОВ «Київська обласна Енергопостачальна компанія»

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Карапетяном Арменом Рафіковичем,

на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 грудня 2022року, ухвалене у складі судді Янченко Я.В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна Енергопостачальна компанія» про повернення безпідставно набутих коштів,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ТОВ «Київська обласна Енергопостачальна компанія» про повернення безпідставно набутих коштів.

Позов обґрунтовано тим, що позивач є споживачем комунальних послуг з постачання електричної енергії за договорами №№ 420095109, 420095107, 420095110, 420095111, укладеними з ТОВ «Київська обласна ЕК».

Відповідач у рахунках за спожиту електроенергію за червень 2022 року від 13 червня 2022 року нарахував штрафні санкції за непогашення боргу, розмір якого на червень 2022 року складав 41070,34 грн., а саме пеню, 3% річних та інфляційної втрати, які в сумі станом на червень 2022 року склали 3535,74 грн. Суми штрафних санкцій відповідач зазначив у рахунку не в графі «Нараховано», розмістивши їх в графі «Сальдо на початок місяця», що свідчить про намагання відповідач приховати нарахування штрафних санкцій за червень 2022 року, зазначивши їх як такі, що були нараховані за попередні місяці, що є помилковим. Також відповідач 8 серпня 2022 року направив позивачу повідомлення про можливе припинення постачання електричної енергії.

28 лютого 2022 року Торгово-промислова палата України у своєму листі № 2024/02.0-7.1 встановила, що обставини військової агресії російської федерації проти України з 24 лютого 2022 року до її офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили).

Таким чином, обставини, які склалися в Україні з 24 лютого 2022 року і тривають досі є форс-мажорними, а отже вважає позивач, він не несе відповідальності за несвоєчасну сплату за послуги з постачання електричної енергії.

Крім того, згідно з п.п.4 п.3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню короно вірусної хвороби (COVID-19)» на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням короновірусної хвороби COVID-19 , та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється, зокрема нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.

Отже, нарахування штрафних санкцій за непогашення заборгованості є неправомірним та суперечить чинному законодавству.

Через несплату заборгованості відповідач надіслав позивачу повідомлення про можливе припинення постачання електричної енергії. Припинення постачання електричної енергії відповідачем зробило б приміщення непридатним для експлуатації, тому для уникнення подібних наслідків позивач був змушений погасити заборгованість за електроенергію та виплатити штрафні санкції. Сплата грошових коштів, а саме 3352,54 грн. не є визнанням правомірності їх нарахування, а було вимушеною дією, вчиненою задля недопущення відключення послуги з постачання електроенергії. Таким чином, грошові кошти, отримані відповідачем від позивача у розмірі 3352,54 грн. є такими, що набуті безпідставно, а отже постачальник зобов`язаний їх повернути на підставі ст.1212 ЦК України.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив винести рішення, яким зобов`язати ТОВ «Київська обласна ЕК» повернути ОСОБА_2 кошти в розмірі 3352,54 грн.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 грудня 2022 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Київська обласна ЕК» про повернення безпідставно набутих коштів відмовлено повністю.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, представник ОСОБА_1 адвокат Карапетян А.Р. подав апеляційну скаргу, в який просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити. Апелянт вважає, що рішення підлягає скасуванню в апеляційному порядку у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та неправильним застосуванням норм матеріального права. Апелянт, зокрема зазначає про те, що у відповідача не було правових підстав для зберігання коштів, що були сплачені позивачем, оскільки вони були отримані всупереч законодавству та умов договору. Застосування ст.1212 ЦК України є єдиним дієвим способом захисту порушеного права позивача і обґрунтованим з точки зору чинного законодавства. Заперечивши застосування ст.1212 ЦК України, суд не вказав, який спосіб захисту прав позивача буде правильним у даній ситуації.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Київська обласна ЕК» просить у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити повністю, рішення суду першої інстанції залишити без змін. У відзиві, зокрема зазначає про те, що визначених законом підстав для задоволення позовних вимог на користь особи, яка не є позивачем у справі, немає (позивачем у справі є ОСОБА_1 , в той же час позовна заява містить вимогу про повернення коштів ОСОБА_2 ). Твердження представника позивача про безпідставно набуті відповідачем кошти через виставлення до оплати штрафних санкцій під час дії воєнного стану не відповідають дійсності, оскільки всі сплачені позивачем суми пішли в погашення заборгованості за спожиту ним активну електроенергію, а не на погашення штрафів.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 березня 2023 року відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 березня 2023 року у складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що вимога позивача про зобов`язання ТОВ "Київська обласна ЕК" повернути кошти у розмірі 3352,54 грн. не ґрунтується на вимогах чинного законодавства. Крім того. суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано належних доказів тому, що ТОВ «Київська обласна ЕК» безпідставно користується коштами у розмірі 3352,54 грн., які позивач перерахував за спожиті комунальні послуги і що саме діями відповідача було порушено права позивача.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виданого за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Набуття однією із сторін зобов`язання майна за рахунок іншої особи в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Отже у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, статтю 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Установлено і не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 є споживачем комунальних послуг з постачання електричної енергії за договорами, укладеними з ТОВ «Київська обласна ЕК». Договори станом на 2022 рік були чинними.

Відповідно до ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Позивач не посилався на те, що послуги з постачання електричної енергії, що надаються ТОВ «Київська обласна ЕК», він не отримував. Відтак позивач зобов`язаний відповідно до закону та договорів сплачувати надані відповідачем та спожиті ним послуги з постачання електричної енергії.

Позивач у позовній заяві підтверджує, що станом на червень 2022 року він мав заборгованість за отримані послуги з постачання електричної енергії. Також позивач не заперечує, що у серпні 2022 року він сплатив 2484,19 грн., 303,33 грн., 545,02 грн.

У наданих позивачем до позовної заяви квитанціях зазначено у полі «призначення платежу» - за активну електроенергію: 2484,19 грн. по договору № 420095110, 303,33 грн. по договору 420095111, 545,02 грн. по договору № 420095107 ( а.с.84-86).

Доказів на підтвердження оплати суми в розмірі 235,97 грн. по договору № 420095109 позивачем суду не надано.

Крім того, судом не встановлено, що відповідач, виставляючи позивачеві рахунки- фактури на оплату наданих ним послуг з постачання електричної енергії, та отримуючи від позивача грошові кошти за надані ним послуги, діяв не у відповідності до умов укладених між сторонами договорів.

За таких обставин, відсутні підстави вважати, що позивач, сплативши кошти за надані відповідачем послуги з постачання електричної енергії, безпідставно виконав свій обов`язок як споживач цих послуг, а відповідач як виконавець послуг з постачання електричної енергії ці кошти набув без достатньої правової підстави.

Відповідно висновок суду першої інстанції про те, що вимоги позивача не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства є правильним.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильності висновків суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Карапетяном Арменом Рафіковичем, залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 грудня 2022року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус