У Х В А Л А

29 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 759/8523/17

провадження № 61-10426ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Яремка В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , подану адвокатом Годнею Антоном Алнуровичем, на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 23 листопада 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_3 , правонаступником якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/2 частину самочинного будівництва,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/2 частину самочинного будівництва.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 23 листопада 2021 року, залишене без змін постановою Київського апеляційного суду від 13 червня 2023 року, в позові відмовлено.

У липні 2023 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 через адвоката Годню А. А. звернулися до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 23 листопада 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 червня 2023 року.

Ухвалою Верховного Суду від 26 липня касаційну скаргу залишено без руху, надано строк для усунення її недоліків, а саме необхідно зазначити вартість майна та сплатити судовий збір кожним заявником з урахуванням вже сплаченого судового збору у розмірі 1 736,00 грн або надати документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону за подання та розгляд касаційної скарги.

На виконання вимог касаційної скарги адвокат заявників подав заяву про усунення недоліків, в якій зазначив, що згідно з інвентаризаційною справою балансова вартість самочинно збудованого будинку становить 173 599,00 грн. Вартість 1/2 частини будинку становить 86 799,50 грн, отже, ціна позову становить 86 799,50 грн.

Враховуючи ціну позову, справа є малозначною, але має виняткове значення для заявників, касаційна скарга стосується питань права, які мають фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки на сьогодні спірні правовідносини є актуальними, але не врегульованими судом касаційної інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною дев`ятою статті 19 ЦПК України розмір прожиткового мінімуму дляпрацездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 01 січня 2023 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 2 684,00 грн.

Позивач просив визнати право власності на 1/2 частину самочинного будівництва вартістю 86 799,50 грн. Ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684,00 грн*100=268 400,00 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною відповідно до закону і окремого визнання її такою не потребує.

У касаційній скарзі представник заявників посилається на те, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Верховний Суд у визначенні правового питання як такого, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, виходить з того, що таке правове питання має бути вагомим питанням правозастосовчої практики, мати винятково актуальне значення для її формування. Такі ознаки визначаються предметом спору, значимістю для держави й суспільства у цілому правового питання, що постало перед практикою його застосування.

Заявники не зазначили, в чому полягає значущість для держави і суспільства правового питання, яке на їхню думку, має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Фактично доводи заявників зводяться до незгоди з оскаржуваними судовими рішеннями.

Посилання заявників у касаційній скарзі на те, що справа має для них виняткове значення, зводяться до незгоди із рішенням суду про відмову в позові.

Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, які б свідчили про необхідність перегляду судового рішення у цій справі у касаційному порядку.

Підстави, передбачені статтею 411 ЦПК України, для скасування судового рішення, що оскаржується, у касаційній скарзі не зазначені.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані заявниками рішення судів попередніх інстанцій ухвалені у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , подану адвокатом Годнею Антоном Алнуровичем, на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 23 листопада 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_3 , правонаступником якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/2 частину самочинного будівництва відмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

О. В. Ступак

В. В. Яремко