П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2023 року місто Київ

справа № 759/8176/22 провадження №22-ц/824/4421/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,

сторони:

позивач - АТ «Універсал Банк»

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Святошинського районного суду м.Києва від 13 жовтня 2022 року, ухвалене у складі судді Бабич Н.Д.,

у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2022 року позивач АТ «Універсал Банк» звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов обґрунтовано тим, що 10 січня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписала Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 10 січня 2019 року.

Положеннями Анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредитування складють договір про надання банківських послуг. Підписавши Анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови.

На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 45000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 .

АТ «Універсал Банк» свої зобов'язання виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору (не сплатив щомісячні мінімальні платежі).

Станом на 28 жовтня 2021 року у відповідача прострочення зобов'язання зі сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, у зв'язку з чим, на підставі положення 5.17 п.5 Розділу II Уморв, відбулось Істотне порушення клієнтом зобов'язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 28 жовтня 2021 року направив повідомлення «пуш» про істотне порушення умов договору та про необхідність погасити суму заборгованості.

Проте відповідач на контакт не виходив та не вчинив жодної дії, направленої на погашення заборгованості в зв'язку з чим та відповідно до п.5.18, 5.19 кредит 26 листопада 2021 року став у формі «на вимогу».

Загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 перед банком за договором станом на 28 грудня 2021 року становить 52151,86 грн., в тому числі загальний розмір заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 51940,10 грн.; заборгованість за порушення грошового зобов`язання 211,76 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив позов задовольнити.

Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 13 жовтня 2022 року позов АТ «Універсал Банк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank" від 10 січня 2019 року у розмірі 52151,86 грн. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481 грн., а всього разом 54632,86 грн.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в який просила скасувати рішення суду першої інстанції. В апеляційній скарзі зазначає, що рішення винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не нанадв належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду. Зокрема, зазначає про те, що суд ухвалив рішення в останній день, який надавався на подачу відзиву,чим позбавив відповідача надати заперечення щодо заявлених позовних вимог. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами розмір заборгованості, яку просить стягнути позивач. Матеріали справи не містять відомостей, що підтверджують факт наявності заборгованості відповідача за кредитним договором у розмірі 52151,86 грн., враховуючи, що відповідно до позовної заяви позивачем зазначено про отримання відповідачем кредиту у розмірі 45000 грн.

Крім того, зазначає, що позивачем АТ «Універсал Банк» не надано суду доказів оформлення та укладання між сторонами та відповідно отримання позичальником Умов та Правил надання банківських послуг, Пам`ятки клієнта і Тарифів, щоб в сукупності з заявою, свідчило про укладений у належній формі договір між сторонами про надання банківських послуг.Умови та Правила надання банківських послуг АТ «Універсал Банк», згідно з якими банк самостійно може встановлювати та змінювати кредитний ліміт та умови кредитування клієнтів відповідачем не підписувалися. Відповідно до виписки за договором від 10 січня 2019 року позивач стягував з рахунку відповідача грошові кошти в рахунок погашення заборгованості, які не враховував в розрахунок заборгованості при подані позовної заяви, відповідачем сплачувалися грошові кошти за договором, які теж не враховані.

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ «Універсал Банк» просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, рішення суду першої інстанції залишити без змін. У відзиві зазначає про те, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається , що між позивачем та відповідачем був укладений договір про надання банківських послуг в електронній формі, умови якого позивачем були виконані. Виконаний банком розрахунок заборгованості є належним доказом, котрий підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, адже містить детальний розпис нарахованої заборгованості, дати здійснення платіж боржником, кількість днів за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), дати нарахування складових загальної заборгованості за кредитом.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 грудня 2022 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28 грудня 2022 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що 10 січня 2019 року між АТ «Універсал Банк» та відповідачем був укладений кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг, відповідно до умов якого АТ «Універсал Банк» відкрило останньому поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка та надав кредит у вигляді встановленого максимального кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 45000 грн.

У заяві зазначено, що ОСОБА_1 погоджується з тим, що ця заява разом із Умовами і Правилами надання банківських послуг. Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення.

На підтвердження факту укладення кредитного договору банк надав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг та Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи (ресурс: Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк», розміщені на офіційному сайті: https://www.monobank.ua/terms) та Тарифи.

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованость відповідача за кредитним договором від 10 січня 2019 року станом на 28 грудня 2021 року становить 52151,86 грн., яка складається з 51940,10 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту), 211,76 грн. - заборгованість за порушення грошового зобов'язання.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Універсал Банк» не повернуті. Враховуючи вимоги ч.2 ст.530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважав, що АТ «Універсал Банк» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з ст.6, ч.1 ст.627 та ч.1 ст.628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За приписами ч.1, ч.2 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагається. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України або ГК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом, аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису (при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або сім-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

Судом установлено, що між сторонами був укладений кредитний договір, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. Банк свої зобов`язання виконав, надавши можливість позичальнику користуватися кредитними коштами. Однак, ОСОБА_1 неналежним чином виконувала взяті на себе за договором зобов`язання щодо сплати кожного місяця мінімального платежу у зв'язку з чим станом на 28 грудня 2021 року виникла заборгованість в сумі 51940 грн..

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України.

Отже, встановивши, що ОСОБА_1 свої зобов`язання щодо сплати щомісячного обов`язкового платежу належним чином не виконувала, у зв`язку з чим має заборгованість, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що вимоги кредитора про дострокове стягнення всієї заборгованості є обґрунтованими та підставними.

Крім того, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у зв`язку з порушенням ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором, вона повинна сплатити неустойку, право на нарахування якої належить кредитору і таке право передбачено умовами укладеного з відповідачем договору.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що при укладені договору сторонами не було досягнуто згоди щодо розміру процентів, неустойки та порядку їх нарахування спростовуються наданими позивачем до позовної заяви документами, зокрема, анкетою-заявою, паспортом споживчого кредиту Чорної картки Monobank, Умовами та Правилами та Тарифами банку, Таблицею обчислення вартості кредиту, згоду з якими боржник висловив в електронному вигляді у мобільному застосунку monobank шляхом застосування електронного підпису при першому вході у застосунок «monobank».

Висновки Великої Палати Верховного Суду України, викладені у постанові від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17, на які посилається апелянт, не можуть бути застосовані при розгляді цієї справи, оскільки «monobank», банк у смартфоні, має свої особливості та відмінності, банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень, відповідно банком використовуються електронні договори.

Оскільки позивачем доведений загальний розмір заборгованості відповідача, що підтверджується розрахунком заборгованості, підстав для стягнення лише суми, яка відповідає розміру встановленого на момент укладення договору кредитного ліміту немає. Крім того, у пункті 3 Анкети-заяви до договору про надання банківських послуг, підписання якої не заперечується відповідачкою, зазначено про те, що підписанням договору боржник беззастережно погодився з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку збільшувати/зменшувати розмір дозволеного кредитного ліміту.

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність, не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

За змістом ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст.375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м.Києва від 13 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус