Справа № 638/5939/18
Провадження № 2-п/638/82/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Невеніцина Є.В.,

за участю секретаря Бикової Д.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Харкові в приміщенні суду заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 25.11.2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів, -

встановив:

19.07.2023 року надійшла заява відповідача ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 25.11.2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів. Свою заяву обґрунтовує тим, що матеріали справи не містять відомостей про повідомлення належним чином відповідача про день та час судового засідання, не обґрунтований розрахунок стягнутих сум з відповідача. Відповідач зазначає, що строк подання заяви про перегляд заочного рішення не пропущений, оскільки рішення отримано 09.06.2023 року, у випадку пропущення строку просить його поновити.

У судовому засіданні позивач заперечував у задоволенні заяви, представник відповідача підтримав доводи, викладені у заяві про перегляд заочного рішення, та просив задовольнити.

Суд, дослідивши матеріали справи та заяву про перегляд заочного рішення, вислухавши пояснення сторін, прийшов до наступного.

04.05.2018 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 25.11.2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів задоволено.

За відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Харківській області відповідач з 11.09.2000 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , за вказаною адресою відповідачу направлено копію ухвали про відкриття провадження з додатками та судові повістки. Так, копія ухвали про відкриття провадження повернулись до суду не вручені з відміткою пошти «за терміном зберігання», судова повістка на 25.10.2019 року повернулась до суду з відміткою пошти «адресат відсутній».

Відповідно до п.2 ч.7 статті 128 ЦПК України, повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Згідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Довідка поштового відправлення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «адресат відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду.

Наведене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 10.05.2023 у справі № 755/17944/18, крім того Верховний Суд виснуває, що зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.

15.06.2023 року відповідачем отримано копію заочного рішення (а.с.164) про що свідчить особистий підпис відповідача.

12.07.2023 року відповідачем засобами поштового зв`язку направлено заяву про перегляд заочного рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач:

- не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також,

- не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і

- докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Отже, з аналізу вказаної норми законодавства вбачається, що для скасування заочного рішення суду необхідно встановити не лише поважність причин неявки відповідача у судове засідання та не надання відзиву, а й те, що аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише при встановленні цих умов в сукупності у суду є підстави для скасування заочного рішення суду.

Таким чином, підставою для скасування заочного рішення може бути тільки наявність одночасно усіх умов, встановлених ч. 1 ст. 288 ЦПК України, а саме: доведеність обставин, що: відповідач не з`явився в судове засідання, не повідомив про причини неявки і не подав відзив з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, статтею 284 ЦПК України передбачено, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Так, рішення суду проголошено 25.11.2019 року, проте отримано відповідачем 15.06.2023 року (а не 09.06.2023 року як зазначено у заяві про перегляд заочного рішення).

Таким чином, відповідач має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду, тобто з 15.06.2023 року.

Відповідач вважає, що нею не пропущено строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, посилаючись на норми ч.3 ст.284 ЦПК України.

Разом з тим, твердження відповідача хибні, оскільки із системного тлумачення ст.284 ЦПК України вбачається, що строк подання заяви про перегляд заочного рішення рахується з дня проголошення рішення, а не дня його отримання, і відповідач лише має право на поновлення пропущеного строку, якщо подасть заяву про перегляд заочного рішення протягом 20 днів з дня отримання повного заочного рішення.

Всупереч зазначеному, відповідачем подано заяву про перегляд заочного рішення засобами поштового зв`язку через 27 днів після отримання рішення, тобто не дотримано строків визначених ч.3 ст.284 ЦПК України, зокрема заяву подано поза межами 20 днів визначених на право про поновлення пропущеного строку.

Положеннями ст. 126 ЦПК України передбачено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог, передбачених ст. 127 ЦПК України суд, за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язав сторін у справі, визначених ЦПК України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк на звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

У разі пропущення строку звернення до суду, належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку.

Поважними причинами пропущення строку є причини, які не залежать від волі позивача та виключають (ускладнюють) можливість його звернення до суду із заявою у визначений законом строк.

Наявність об`єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (рішення Європейського суду з прав людини у справі Олександр Шевченко проти України, п. 27), оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників справи буде значно ускладнено та може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.

Перелік поважних причин, які враховуються для поновлення пропущеного строку, законом не встановлено, вони визначаються у кожному конкретному випадку, виходячи з певних обставин, які мають юридичне значення. Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Крім того, чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, а також строки для подання апеляційної чи касаційної скарги, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи.

Дотримання строків є однією з гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.

Відповідачем у заяві та представником відповідача у судовому засідання не зазначено жодної причини поважності пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність поважних причин пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Вирішуючи питання поновлення строку на звернення до суду з одночасним вирішенням питання про перегляд заочного рішення, суд виходить з наступного.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09.11.2021 року по справі №214/5505/16 зазначила, що процесуальний закон не передбачає, що суд, розглянувши належно оформлену заяву про перегляд заочного рішення (зокрема на предмет того, чи є підстави у зв`язку з пропуском строку на її подання розглядати цю заяву по суті), може вчинити інші дії, ніж передбачені у частині третій статті 287 ЦПК України. Тому у випадку, якщо суд вважатиме неможливим поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, він має залишити її з цієї підстави без задоволення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення (частина четверта статті 287 ЦПК України). З огляду на наведені приписи у випадку, якщо суд першої інстанції відмовив у задоволенні заяви про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та з цієї причини залишив без задоволення останню, особа може оскаржити в апеляційному порядку заочне рішення, обґрунтувавши, зокрема, поважність причин для пропуску такого строку. Передбачене у реченні другому частини четвертої статті 287 ЦПК України спеціальне правило про початок відліку строку на апеляційне оскарження заочного рішення застосовне лише до тих рішень, які суд ухвалив за правилами, що діють з 15 грудня 2017 року.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відсутні правові підстави для поновлення строку відповідачу на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення, що є підставою для залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення.

Керуючись ст.ст. 284,287, 288 ЦПК України, суд , -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 25.11.2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів залишити без задоволення.

Відповідно до вимог ч.4 ст.287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повна ухвала складена 02.10.2023 року.

Головуючий Є.В.Невеніцин