справа № 619/4270/23
провадження № 2/619/1020/23
РІШЕННЯ

іменем України

28 вересня 2023 року Дергачівський районний суд Харківської області

у складі : головуючого судді - Остропілець Є.Р.

за участю секретаря судового засідання - Носачової І.В.

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Дергачі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом та зустрічний позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Дергачівської міської військової адміністрації Харківського району Харківської області про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Дергачівського районного суду Харківської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом та зустрічний позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Дергачівської міської військової адміністрації Харківського району Харківської області про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позову позивач ОСОБА_1 вказала, що 08 січня 1998 року між продавцем ОСОБА_4 і покупцем ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказаний договір купівлі-продажу за рег. № Н8-11 було зареєстровано 08 січня 1998 року на біржі нерухомості і основних фондів «УКРАЇНА» без наступного нотаріального посвідчення договору.

Згідно договору купівлі-продажу житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , має житлову площу 60,92 м2 та розташований на земельній ділянці загальною площею 1053 м2 .

Будинок було придбано чоловіком та дружиною ОСОБА_1 під час шлюбу, який був зареєстрований 02.07.1988, що підтверджується витягом з рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 17.11.2003 про розірвання шлюбу між ними.

Відповідачі по справі діти позивача та померлого ОСОБА_5 . Вони є спадкоємцями 1-ої черги спадкування після смерті батька.

Тому позивач (відповідач за зустрічним позовом) претендує на частину вказаного будинку, як співвласник.

На теперішній час позивач не має можливості оформити право власності на будинок, тому вимушена звернутися з даним позовом до суду.

21.09.2023 до Дергачівського районного суду Харківської області надійшла зустрічна позовна заява від ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Дергачівської міської військової адміністрації Харківського району Харківської області про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 , ОСОБА_3 зазначили, що 08 січня 1998 року між продавцем ОСОБА_4 і покупцем ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказаний договір купівлі-продажу за рег. № Н8-11 було зареєстровано 08 січня 1998 року на біржі нерухомості і основних фондів «УКРАЇНА» без наступного нотаріального посвідчення договору.

Згідно договору купівлі-продажу житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , має житлову площу 60,92 м2 та розташований на земельній ділянці загальною площею 1053 м2 .

Будинок було придбано чоловіком та дружиною ОСОБА_1 під час шлюбу, що підтверджується витягом з рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 17.11.2003 про розірвання шлюбу між їхніми батьками. На спадщину частини будинку позивачі не претендують, тому як на підставі ст. 60 Сімейного кодексу України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружин та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

Померлий ОСОБА_5 доводиться їм батьком, про що у їхніх свідоцтвах про народження у графі батько вказаний саме він.

Вони є спадкоємцями 1-ої черги спадкування після смерті батька.

Спадщину прийняли, заяву про прийняття спадщини подали до нотаріусу у передбачений законом строк.

Однак, була отримана відповідь про відмову у видачі свідоцтва.

У зв`язку з цим, без звернення до суду вони не можуть оформити право на спадщину у нотаріальних органах, і нотаріусом в усній формі їм було рекомендовано у судовому порядку підтвердити дійсність вказаного договору купівлі-продажу.

Позивач (за зустрічним відповідач) ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, відповідно до якої позов підтримала повністю, наполягає на задоволення первісного позову, позовні вимоги за зустрічним позовом визнала повністю, просила розглядати справу у її відсутність, без фіксації технічними засобами.

Відповідачі (за зустрічним позивачі) ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, надали суду заяву, відповідно до якої зустрічний позов підтримали повністю, наполягали на його задоволенні, первісний позов ОСОБА_1 визнали та просили його задовольнити, просили розглядати справу у їх відсутність, без фіксації технічними засобами.

Представник відповідача (за зустрічним позовом ) Дергачівської міської військової адміністрації Харківського району Харківської області в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином та своєчасно, при цьому не надав відзив на позов.

На підставі статей 211, 223 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності учасників справи та здійснити судовий розгляд справи на підставі наявних у суду матеріалів.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами.

Суд, вважає можливим справу розглянути за відсутності сторін по справі.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що первісний позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 необхідно задовольнити в повному обсязі.

Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 08 січня 1998 року між продавцем ОСОБА_4 і покупцем ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказаний договір купівлі-продажу за рег. № Н8-11 було зареєстровано 08 січня 1998 року на біржі нерухомості і основних фондів «УКРАЇНА» без наступного нотаріального посвідчення договору.

Згідно договору купівлі-продажу житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , має житлову площу 60,92 м2 та розташований на земельній ділянці загальною площею 1053 м2 .

Будинок було придбано чоловіком ОСОБА_5 та дружиною ОСОБА_1 під час шлюбу, який був зареєстрований 02.07.1988, що підтверджується витягом з рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 17.11.2003 про розірвання шлюбу між ними.

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - діти ОСОБА_1 позивача (за зустрічним позовом відповідача) та померлого ОСОБА_5 .

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на житлового будинку літ. «А-1», житловою площею 60,92 м2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці загальною площею 1053 м2 .

Позивач (відповідач за зустрічним позовом) та відповідачі (за зустрічним позивачі) є спадкоємцями 1-ої черги спадкування.

Позивач (відповідач за зустрічним позовом) претендує на частину вказаного будинку, як співвласник.

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є дітьми ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 і претендують на частину житлового будинку літ. «А-1», житловою площею 60,92 м2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці загальною площею 1053 м2 .

Вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не тільки домовилися між собою щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу нерухомого майна у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями, а й повністю виконали всі умови даного договору, однак нотаріально його не засвідчили, так як у договорі містилося посилання на ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» про відсутність необхідності нотаріального засвідчення договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» (у редакції, чинній на час укладення та реєстрації договору купівлі-продажу) угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Статтею 153 ЦК України 1963 року (у редакції, чинній на час укладення та реєстрації договору купівлі-продажу), було передбачено, що договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 224 ЦК України 1963 року (у редакції, чинній на час укладення та реєстрації договору купівлі-продажу) за договором купівлі - продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 227 ЦК України 1963 року (у редакції, чинній на час укладення та реєстрації договору купівлі-продажу) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Зобов`язання за договором купівлі-продажу житлового будинку сторонами були виконанні.

Проте, в порушення вищевказаних вимог оформлення обумовленого договору купівлі-продажу нерухомого майна в нотаріальному порядку не відбулося.

Згідно з ч. 2 ст. 47 ЦК України 1963 року (у редакції, чинній на час укладення та реєстрації договору купівлі-продажу), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Відповідно до ст. 657 ЦК України 2003 року (у редакції, чинній на час розгляду справи) договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України 2003 року (у редакції, чинній на час розгляду справи), якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06.11.2009 № 9 роз`яснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується до правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст. ст. 210, 640 ЦК України пов`язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Пленум Верховного Суду України у п.23 постанови №7від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З роз`яснень в Постанові Пленуму Верхового суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що особа яка не має змоги реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальному порядку набуває право на звернення до суду у порядку позовного провадження із вимогами щодо визнання права на спадщину.

Оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, врахувавши, що задоволення позовних вимог не порушає нічиї прав та інтересів, суд вважає первісний позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі ст.ст. 15, 1216, 1218, 1220, 1268, 1269, 1261 ЦК України, ст. 41 Конституції України, керуючись ст.ст. 7, 12, 13, 81, 211, 223, 247, 259, 263-265, 268, 293, 315, 354 ЦПК України суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку «А-1», житловою площею 60,92 м2 , з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці загальною площею 1053 м2 , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зустрічний позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Дергачівської міської військової адміністрації Харківського району Харківської області про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу за рег. № Н8-11 житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , підписаний та зареєстрований на біржі нерухомості і основних фондів «УКРАЇНА» на підставі біржового контракту від 08 січня 1998 року № БН8-11.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 право власності на частину житлового будинку літ. «А-1», житловою площею 60,92 м2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці загальною площею 1053 м2 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на частину житлового будинку літ. «А-1», житловою площею 60,92 м2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці загальною площею 1053 м2, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Є. Р. Остропілець