КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2023 року м. Київ

Унікальний номер справи № 757/37088/22

Апеляційне провадження № 22-ц/824/6686/2023

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 22 грудня 2022 року, постановлену під головуванням судді Остапчук Т.В., в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив поновити пропущений процесуальний строк, встановлений Законом для звернення до суду, визнати недійсним (незаконним) свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом від 20 грудня 2002 року на ОСОБА_2 (а.с. 1-4).

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 22 грудня 2022 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом передано за підсудністю до Бобровицького районного суду Чернігівської області(а.с. 20-22).

Не погодившись з ухвалою суду, 23 лютого 2023 року ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, просив скасувати оскаржувану ухвалу і направити справу на розгляд одному із районних судів м. Києва. На обґрунтування скарги зазначив, що подав позов за зареєстрованим місцем проживання відповідача ОСОБА_2 в м. Києві, висновок районного суду про наявність спору про право власності, а відтак й наявності виключної підсудності є помилковим, оскільки позивач просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину з огляду на факти шахрайства при оформлення права на спадщину. Позивач є особою похилого віку та інвалідом ІІ групи, а відтак не зможе їздити до Бобровицького районного суду Чернігівської області. Крім того, суд першої інстанції не врахував, що Бобровицький район ліквідований внаслідок адміністративної реформи (а.с. 26-27, 49-50).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 23 лютого 2023 року визначений склад суду: Семенюк Т.А., Рейнарт І.М., Кирилюк Г.М. (а.с. 35).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28 лютого 2023 року справу витребувано з районного суду (а.с. 36).

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи від 31 травня 2023 року визначений склад суду: Левенець Б.Б., Ратнікова В.М., Борисова О.В., у зв`язку припиненням повноважень судді Семенюк Т.А. (а.с. 42).

19 липня 2023 року матеріали справи з районного суду надійшли до суду апеляційної інстанції (а.с. 43).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 липня 2023 року скаргу залишено без руху, копію ухвали направлено апелянту для усунення недоліків (а.с. 44).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 04 вересня 2023 року відкрито апеляційне провадження, справу призначено до розгляду у письмовому провадженні (а.с. 54-55).

Відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 до часу розгляду справи апеляційним судом до апеляційного суду не надходив. Про відкриття апеляційного провадження і можливість подати відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 була повідомлена на останню відому суду поштову адресу (а.с. 56-57).

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом подати відзив на апеляційну скаргу.

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04).

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідноз ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вказане, розгляд справи здійснювався без виклику сторін у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Передаючи справу на розгляд до Бобровицького районного суду Чернігівської області суд першої інстанції виходив з того, щоз огляду на предмет спору про визнання недійсним (незаконним) свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке розташоване в с. Нова Басань, Бобровицького району, Чернігівської області та у разі конкуренції правил підсудності мають застосовуватись правила виключної підсудності відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 ЦПК України, отже справа має розглядатись за місцем знаходження нерухомого майна, тобто за правилами виключної підсудності.

Колегія суддів погодилась з таким висновком районного суду виходячи з наступного.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

За загальним правилом відповідно до ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Також цивільним процесуальним законом України передбачена альтернативна (за вибором позивача) та виключна підсудність.

Згідно з частиною першою статті 30 ЦПК України за виключною підсудністю розглядаються позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Згідно з частиною першою статті 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

У постанові від 24 квітня 2019 року у справі № 442/4490/18 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що спір у зазначеній справі виник з приводу набуття прав власності на майно, для вирішення спорів щодо якого передбачено виключну підсудність; перелік таких спорів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності (зокрема, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

У постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 Велика Палата Верховного Суду визначила, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у частині третій 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередній об`єкт спірних правовідносин. Позиція Великої Палати Верховного Суду ґрунтується, зокрема, на висновку про те, що, враховуючи аналіз змін у законодавчому регулюванні та лексичне тлумачення поняття, виключна підсудність справ застосовується до відповідних правовідносин загалом, а не щодо їх окремих складових. Тому на спори, предметом яких є стягнення заборгованості, що виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми частини третьої статті 30 ГПК України.

Подібні правові висновки щодо застосування правил виключної підсудності спорів з приводу нерухомого майна викладено у постанові Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі № 910/6644/18, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2020 року у справі № 910/10647/18, у постановах Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року у справі № 761/46980/19 (провадження № 61-10674 св 21) та від 14 квітня 2022 року у справі № 753/23614/18 (провадження № 61-10151св21).

З огляду на те, що спірні правовідносини стосуються нерухомого майна, оскільки предметом позову є визнання недійсним (незаконним) свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20 грудня 2002 року після смерті ОСОБА_3 , спадщина якої складається із житлового будинку, надвірних будівель і споруд, що знаходяться в АДРЕСА_1 , земельної ділянки площею 0,4818 га для обслуговування житлового будинку в АДРЕСА_1 , і земельної ділянки 0,2500 га для ведення особистого підсобного господарства за вищевказаною адресою, автомобіля ВАЗ 21011, 1979 року випуску номерний знак НОМЕР_1 , права на земельну частку пай у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Леніна, розташованої в с. Нова Басань Бобровицького району Чернігівської області розміром 3,51 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, грошових вкладів , що зберігаються в філії Ощадбанку №3258/017 с. Нова Басань на рахунку № НОМЕР_2 , № 7038, № НОМЕР_3 і № 3290, колегія суддів вважає, що у цьому випадку застосуванню підлягають правила виключної підсудності, визначені частиною першою статті 30 ЦПК України щодо розгляду спору за місцезнаходженням нерухомого майна та його основної частини.

Зазначене нерухоме майно перебуває в АДРЕСА_1 , тобто справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Бобровицького районного суду Чернігівської області.

З цих підстав суд апеляційної інстанції відхилив доводи апелянта про розгляд справи районним судом м. Києва за зареєстрованим місцем проживання відповідачки.

Інші доводи апелянта цих висновків не спростовують, не можуть бути визнані підставою для задоволення скарги і скасування оскаржуваної ухвали районного суду, тому судом відхилені.

Врахувавши наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали про передачу справи на розгляд до Бобровицького районного суду Чернігівської областіза підсудністю.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381-382, 384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 22 грудня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова