Справа № 209/5720/23
Провадження № 2-з/209/50/23
У Х В А Л А

Іменем України

04 жовтня 2023 року м. Кам`янське

Суддя Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. Шендрик К.Л., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4 , про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, визнання покупцем за договором купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, визнання житлового будинку та земельної ділянки об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, поділ майна,

в с т а н о в и в:

В провадження Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4 , про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, визнання покупцем за договором купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, визнання житлового будинку та земельної ділянки об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, поділ майна.

Одночасно з позовною заявою, позивачем ОСОБА_1 04 жовтня 2023 року подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій він просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на: будинок номер АДРЕСА_1 ; ділянку, кадастровий номер :01:002:0057, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; до набрання чинності рішенням у справі заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо: будинку номер АДРЕСА_1 ; ділянки, кадастровий номер :01:002:0057, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

На обґрунтування заяви зазначено, що він вважає, що існує реальна загроза створення перешкод виконання рішення суду з боку відповідача у випадку задоволення позовних вимог, у зв`язку з чим об`єктивно необхідним є застосування заходів забезпечення позову, оскільки невжиття відповідних заходів надасть можливість відповідачу розпоряджатися на власний розсуд неправомірно отриманим майном без його відома до прийняття судом рішення по справі. При цьому, норми діючого законодавства не зобов`язують власника повідомляти його про свій намір відчужити належне йому майно, здійснювати дії щодо належного йому майна, а в інший спосіб він позбавлений можливості дізнатися про намір власника майна. Так, наразі відповідач має фактичну та правову можливість навмисно здійснювати заходи з відчуження на користь третіх осіб належного йому на праві власності майна, зокрема спірного будинку із земельною ділянкою. За таких обставин, існує реальна загроза ускладнення та навіть унеможливлення виконання рішення суду щодо повернення йому майна. У зв`язку з цим, вжиття заходів забезпечення позову, у даному випадку, є вимушеним заходом, оскільки наявні ознаки очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення по цій справі та неможливості захисту прав, свобод та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову. Більше того, у випадку якщо спірне майно буде відчужено третім особам, то це завдасть шкоди не тільки йому, але й призведе до порушення прав та інтересів нових набувачів цього майна, які навіть не будуть знати про наявність судового спору відносно придбаного майна, та пов`язаних з цим витрат. У цьому випадку новий набувач майна може набути статусу відповідача у новому спорі щодо витребування майна. Це, крім іншого, призведе до збільшення судових процесів та судових витрат як його, так і нових можливих власників майна, а також збільшить навантаження на судову систему. Вжиття заходів щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони вчиняти дії щодо відчуження майна, є адекватним з урахуванням співвідношення прав та інтересів по відшкодуванню йому шкоди. Застосування зазначених заходів забезпечення позову, у випадку задоволення судом позовних вимог, забезпечить реальну можливість повного, належного та своєчасного виконання рішення суду. При цьому, забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо. Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Він віднесений до механізму захисту прав і свобод людини, зокрема в судовому порядку, і є гарантією їх захисту та відновлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 153 ЦПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до роз`яснень пунктів 1, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі, а п. 4 вказаної Постанови, передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» (Заява №11901/02) зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Враховуючи, що вид забезпечення позову передбачений ЦПК України і заходи, які просить вжити ОСОБА_1 , є співмірними із заявленими ним позовними вимогами, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, суд вважає необхідним задовольнити вказану заяву позивача про забезпеченя позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 149, 150-151, 153, 260, 353 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4 , про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, визнання покупцем за договором купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, визнання житлового будинку та земельної ділянки об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, поділ майна задовольнити.

Накласти арешт на житловий будинок номер АДРЕСА_1 , та земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0057, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

До набрання чинності рішенням у справі заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо житлового будинку номер АДРЕСА_1 , та земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0057, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Копію ухвали надіслати для відома сторонам, а для пред`явлення до виконання - видати ОСОБА_1 .

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

В залежності від результатів вирішення спору по суті, ухвала про вжиття заходів забезпечення позову діє у строки, встановлені ч. 7-10 ст. 158 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її підписання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя: К.Л. Шендрик