Справа №705/3246/22
6/705/66/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Єщенко О.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Остропольської О.В.,

старшого державного виконавця Кравченко М.В.,

стягувача ОСОБА_1 ,

боржника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби у місті Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Горбатюк Н.Б. про визначення частки майна боржника ОСОБА_2 у майні подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби у місті Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Горбатюк Н.Б. звернулася до суду з поданням про визначення частки майна боржника ОСОБА_2 у майні подружжя та просила визначити частку майна боржника ОСОБА_2 у майні подружжя, яким він володіє з іншими особами -дружиною ОСОБА_3 , а саме: транспортний засіб марки ВАЗ модель 1102, 1992 року випуску, VIN НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , транспортний засіб марки ВАЗ, модель 211210, 2007 року випуску, VIN НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_4 .

Подання обґрунтувала тим, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби у місті Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) перебуває виконавче провадження № 71081121, відкрите на підставі виконавчого листа № 705/3246/22, 2/705/752/23, виданого 16.02.2023 Уманським міськрайонним судом про стягнення боргу з боржника ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в сумі 347415,00 грн.

З метою забезпечення виконання виконавчого документа державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів та майна боржника та здійснено перевірку майнового стану боржника за місцем проживання.

Згідно постанови про опис та арешт майна від 01.03.2023 було описано та арештовано рухоме майно, що належить ОСОБА_2 . Описане та арештоване майно у відповідності до ст. 56, ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» було реалізоване на електронних торгах та отримані кошти від реалізації майна в загальній сумі 12224,60 грн були перераховані на рахунок стягувача та на рахунок держави, як сплата виконавчого збору.

Станом на 04.07.2023 заборгованість становить 334710,78 грн на користь стягувача та 33471,12 грн кошти виконавчого збору на користь держави, борг боржником не погашається. Здійснено перевірку майнового стану боржника за місцем проживання боржника, майна ліквідного належного боржнику, яке підлягає опису та арешту в рахунок погашення боргу, не виявлено.

Згідно інформаційної довідки з Реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником ОСОБА_2 нерухоме майно не зареєстроване. Згідно відповіді МВС України транспортні засоби на ОСОБА_2 не зареєстровані.

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб боржник ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі з гр. ОСОБА_3 .

Згідно відповіді ТСЦ МВС № 7142 за ОСОБА_3 зареєстровані транспортні засоби: транспортний засіб марки ВАЗ модель 1102, 1992 року випуску, VIN НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , транспортний засіб марки ВАЗ, модель 211210, 2007 року випуску, VIN НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_4 .

Державним виконавцем здійснено всі можливі та необхідні дії, пов`язані з виконанням рішення суду, проте таке виконання унеможливлюється внаслідок ігнорування боржником законних вимог виконавця та вчинення ним дій (бездіяльності), які спрямовані на ухилення від виконання рішення суду. Це зумовило необхідність у зверненні стягнення на майно боржника, набуте в шлюбі та яким він володіє на праві спільної власності.

У судовому засіданні старший державний виконавець Кравченко М.В. подання підтримала та просила його задовольнити, вказавши, що боржник не хоче сплачувати борг добровільно, усі інші заходи були вчинені. Також уточнила, що подання стосується транспортного засобу марки ЗАЗ модель 1102, 1992 року випуску, VIN НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , а не ВАЗ, що підтверджується відповіддю з ТСЦ МВС № 7142. Вказівка у поданні на марку ВАЗ є опискою.

У судовому засіданні стягувач ОСОБА_1 подання підтримав та просив його задовольнити, вказавши, що ОСОБА_2 не хоче борг погашати.

Боржник ОСОБА_2 у судовому засіданні відносно задоволення подання покладався на думку суду та вказав, що зазначені транспортні засоби були придбані під час шлюбу на кошти тещі, на даний час вони продані більше 10 років, однак належних доказів цього він надати не може. По мірі можливості він сплачує борг.

ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, причини неявки невідомі, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи та подання, суд доходить таких висновків.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби у місті Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) перебуває виконавче провадження № 71081121, відкрите на підставі виконавчого листа № 705/3246/22, 2/705/752/23, виданого 16.02.2023 Уманським міськрайонним судом про стягнення боргу з боржника ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в сумі 347415,00 грн.

Відповідно до постанови державного виконавця про арешт майна боржника від 20.02.2023 накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника ОСОБА_2 .

Згідно із актом державного виконавця від 07.06.2023 встановлено при виході за адресою АДРЕСА_1 з метою перевірки майнового стану боржника майна ліквідного, належного боржнику ОСОБА_2 , яке підлягає опису та арешту в рахунок погашення боргу, не виявлено.

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб боржник ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі з гр. ОСОБА_3 із 14.06.1997.

Згідно з повідомленням ТСЦ МВС № 7142 за ОСОБА_3 зареєстровані транспортні засоби: транспортний засіб марки ЗАЗ модель 1102, 1992 року випуску, VIN НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , транспортний засіб марки ВАЗ, модель 211210, 2007 року випуску, VIN НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_4 .

Згідно зі ст. 443 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

Відповідно до ч. 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Порядок та підстави звернення стягнення на частку у майні, що є у спільній частковій власності, передбачені ст. 366 ЦК України.

Кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники, спір вирішується судом. У разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу. У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов`язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку.

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, провадиться згідно зі ст. 370 ЦК України, відповідно до якої співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності.

Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до статті 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Частиною першою статті 368 ЦК України визначено, що спільна сумісна власність- це спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності.

Питання звернення стягнення на частку у майні, що є у спільній частковій власності, регулюється ст. 371 ЦК України, згідно з якою кредитор співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї, крім випадків, установлених законом. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, для звернення стягнення на неї здійснюється у порядку, встановленому статтею 366 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного з співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 15 січня 2020 року у справі № 3676231/16-ц зазначила, що поняття «визначення частки» і «виділення частки в натурі» є різними за своїм змістом правовими поняттями, а частиною шостою статті 52 Закону про ВП 1999 (частина шоста статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» в чинній редакції є тотожною) передбачена лише необхідність визначення частки боржника у спільному майні, якщо така частка не визначена. Таким чином, з урахуванням наявності суперечливих висновків судів касаційної інстанції, наявні підстави для відступу від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 10 липня 2019 року у справі № 822/1154/16 (провадження № К/9901/8843/18) шляхом вказівки, що частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав, яка може бути об`єктом продажу з публічних (електронних) торгів, передачі стягувачу в рахунок погашення боргу, без її виділу в натурі з об`єкта нерухомого майна; у разі виявлення державним виконавцем майна, яким боржник володіє спільно з іншими особами, і частка боржника у якому не визначена, для звернення стягнення на частку боржника державний виконавець звертається до суду з поданням про визначення частки боржника у такому майні.

Отже, визначення частки майна боржника у майні, що перебуває у спільній сумісній власності, є необхідним для здійснення виконавчого провадження про примусове стягнення боргу з боржника, який не має іншого майна, на яке може бути звернено стягнення.

Визначення такої частки не призведе до звуження належних боржнику або заінтересованій особі прав на житло, оскільки предметом розгляду подання є не звернення стягнення на майно, а лише визначення частки боржника у спільній сумісній власності.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 464/2227/17.

Відповідно до ст.ст. 60, 70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині і чоловікові на праві спільної сумісної власності. Дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Таким чином, норми ст.ст. 60, 70 СК України свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 по справі № 327/504/17).

Разом з тим, в межах розгляду даного подання вказана презумпція спростована не була.

Суду не подавалось ні рішення суду в іншій справі, ні будь-які докази, які б доводили, що майно, в якому визначається частка боржника, є особистим майном іншого з подружжя, або взагалі належить іншим особам. За таких обставин, суд виходить із того, що частки у спільному сумісному майні колишнього подружжя є рівними.

З`ясувавши обставини справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, суд доходить висновку про законність та обґрунтованість подання державного виконавця, оскільки воно спрямоване на виконання судового рішення про стягнення із ОСОБА_2 грошових коштів за рішеннями суду. Обов`язковість виконання судового рішення є однією із основних засад судочинства і, в свою чергу, направлено на забезпечення верховенства права.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про необхідність задоволення подання державного виконавця в частині визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншою особою, з метою забезпечення принципу верховенства права та обов`язковості виконання судового рішення, що є адекватним ступенем втручання у його права та права інших осіб, оскільки предметом розгляду подання є не звернення стягнення на майно, а лише визначення частки боржника у спільній сумісній власності, що не суперечить чинному законодавству України та узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини.

Визначаючи частку боржника в спільному майні подружжя, слід виходити з рівності сторін та презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, а тому її слід визначити як 1/2, оскільки під час розгляду подання боржником не було доведено іншого, а саме що частки в спільному майні подружжя є іншими.

Керуючись ст.ст. 48, 71 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 368, 369, 370 ЦК України, ст. 443 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби у місті Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Горбатюк Н.Б. про визначення частки майна боржника ОСОБА_2 у майні подружжя задовольнити.

Визначити частку майна боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 у майні подружжя, яким він володіє з іншими особами -дружиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 , місце проживання АДРЕСА_2 , а саме: транспортний засіб марки ЗАЗ модель 1102, 1992 року випуску, VIN НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , транспортний засіб марки ВАЗ, модель 211210, 2007 року випуску, VIN НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_4 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Черкаського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала складена 29.09.2023.

Суддя О.І.Єщенко