Справа № 530/423/23
Номер провадження 2/530/246/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2023 р. Зіньківський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді Должко С.Р., секретаря Соловей Т.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Зіньків заяву представника відповідача Постернака М.І. про відвід судді Должко С.Р. по цивільній справі за позовом

ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 до ОСОБА_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Зіньківського районного суду Полтавської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 до ОСОБА_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 про стягнення аліментів.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справи від 06.04.2023 року дана справа передана на розгляд судді Должко С.Р..

29.09.2023 року від представника відповідача Постернака М.І. надійшла заява про відвід головуючого судді. В заяві вказано: «Суддя Должко С.Р. брав участь у вирішенні аналогічної справи № 530/653/22 про стягнення із ОСОБА_3 на користь нинішнього позивача ОСОБА_2 аліментів на його утримання, як повнолітньої дитини, що продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача до закінчення його навчання. Тільки по справі позивачем була мати ОСОБА_2 - ОСОБА_4 . Позовну заяву по справі № 530/423/23 суддею Должко С.Р. 05.04.2023 року було залишено без розгляду. Вказані обставини є підставою для сумнівів в об`єктивності вирішення даного спору по цивільній справі № 530/423/23, яка знаходиться у провадженні судді Должко С.Р.. На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 36 ч.2. 37 ч.1 ЦПК України, відповідач ОСОБА_3 заявляє відвід судді Должко С.Р., а тому прошузадовільнити відвід судді Зіньківського районного суду Должко Сергія Ростиславовича по цивільній справі № 530/423/23, відкритій 20.04.2023 року за позовом ОСОБА_2 про стягнення із ОСОБА_3 на його користь аліментів на утримання, як повнолітньої дитини, що продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача до закінчення його навчання, у зв`язку з обставинами, передбаченими ст.ст. 36 ч.2. 37 ч. 1 ЦПК України.».

Суд, заслухавши представника відповідача, який підтримав заяву про відвід, та який вказав що буде сам вирішувати коли йому заявляти заяви про відвід головуючому, представника позивача, який просив відмовити по клопотанню вказавши, що заява про відвід була подана після того, як головуючий відмовив по клопотанню представника відповідача відкласти судовий розгляд та отримання копії позовної заяви і написання відзиву.

Заслухавши головуючого суддю, який вказав, що під час клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи та отримання ним копії позовної заяви та написання ним відзиву, суд оглядаючи справу №530/423/23 встановив, що відповідач отримував, згідно рекомендованого повідомлення копію ухвали по справі №530/423/23 разом з позовною заявою та додатком 09.05.2023 року, представник відповідача адвокат Постернак М.І. уклав договір про надання правничої допомоги із відповідачем 09.08.2023 року, тобто після завершення підготовчого засідання. Окрім того адвокат здійснив ознайомлення із матеріалами справи 12.09.2023 року, надав ордер, номер якого видно частково, який сформований не у програмі, а заповнений від руки, а тому в діях представника відповідача судом було встановлено зловживання процесуальними правами, що не допускається, та відмовлено по клопотанню. Після чого представник відповідача надав заяву про відвід головуючому від відповідача ОСОБА_3 , яка підписана представником та не підписана самим відповідачем ОСОБА_3 ..

Дослідивши заяву про відвід та наявні матеріали справи, згідно яких було встановлено, щовідповідач отримував, згідно рекомендованого повідомлення копію ухвали про відкриття провадження по справі разом з позовною заявою та додатком 09.05.2023 року по справі №530/423/23 (а.с.29). Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Постернак М.І. уклав договір про надання правничої допомоги із відповідачем 09.08.2023 року тобто після завершення підготовчого засідання (а.с.45). Адвокат написав клопотання про ознайомлення та просив надати також виписки і копії матеріалів справи 09.09.2023 року та здійснив ознайомлення із матеріалами справи 12.09.2023 року (а.с.43).

Суд, приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до ст. 39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. З підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу. Встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-4 частини першої статті 36 цього Кодексу, статті 37 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу. Якщо відвід заявляється повторно з підстав, розглянутих раніше, суд, який розглядає справу, залишає таку заяву без розгляду.

Згідно п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції, та ст.2, ч.1 ст.8 ЦПК України та ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" ("De. Belgium"), від 26 жовтня 1984 року, п.26).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії", від 28 жовтня 1998 року, п.45).

Відповідно до ст.15 Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням XI (чергового) з`їзду суддів України від 22.02.2013 р., неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Відповідно до п.2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які враховані при прийнятті Кодексу суддівської етики, суддя заявляє самовідвід в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не уявляється за можливе винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Частина 1 статті 6 Конвенції визначила, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

У справі «Фей проти Австрії» ЄСПЛ вказав, що неупередженість судді полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

У контексті об`єктивного критерію окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (див. рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії», заява №33958/96, п.44, ECHR 2000-XII, у справі «Газета «Україна-Центр» проти України», заява №16695/04, рішення від 15 липня 2010року, п.31, «Хаусшільдт проти Данії», рішення від 24 травня 1989року, п.48).

Згідно з п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

В рішенні у справі «Михайлова проти України» від 6 березня 2018 року Європейський суд з прав людини визнав порушення, зокрема, ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на справедливий судовий розгляд щодо вимоги безсторонності), прав позивача ( скаржника), тобто якщо сторона має сумнів в безсторонності судді, факт якого не підтверджений документами по справі, то практика Європейського суду з прав людини наголошує на необхідності задоволення такої заяви про відвід, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд.

Оцінюючи доводи, викладені в заяві про відвід судді в їх сукупності, з метою недопущення у сторін сумніву в об`єктивності та неупередженості судді, запобігання в подальшому будь-якої недовіри з боку осіб, що приймають участь у справі, забезпечення справедливого, своєчасного, об`єктивного та неупередженого розгляду цієї справи, попередження можливості скасування рішення за мотивів упередженості судді, суддя вважає, що доводи позивача щодо відводу судді Должко С.Р. узгоджуються із критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року), що застосовується при оцінці доказів.

Таким чином, незадоволення заяви позивача про відвід може сприйматися ним як порушення його прав.

Враховуючи викладене, заяву про відвід судді слід задовольнити, а справу передати в канцелярію суду для визначення іншого судді у порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України.

Відповідно до ч. 11 ст. 40 ЦПК України за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 33, 36, 38-40, 182, 260,261 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Заяву представника відповідача Постернак М.І. про відвід головуючого судді по цивільній справі № 530/423/23 за позовною заявою ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 до ОСОБА_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 про стягнення аліментів - задоволити.

Відвести суддю Должко С.Р. від розгляду справи № 530/423/23

Цивільну справу № 530/423/23 за позовною заявою ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 до ОСОБА_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 про стягнення аліментів до канцелярії суду, для вирішення питання згідно ст.14, 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Зіньківського районного суду

Полтавської області С. Р. Должко