Номер провадження: 22-ц/813/6738/23
Справа № 495/6122/22
Головуючий у першій інстанції Прийомова О.Ю.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

25.09.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Кострицького В.В., Карташова О.Ю.,

учасники справи:

позивач Білгород-Дністровська міська рада,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України) справу

за апеляційною скаргою Білгород-Дністровської міської ради,

на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 травня 2023 року,

за позовною заявою Білгород-Дністровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2022 року Білгород-Дністровська міська рада звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів, в обґрунтування якого зазначила, що відповідач є власником комплексу будівель за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Білгород-Дністровської міської ради від 27.05.2021 року № 223 - VІІІ «Про надання в оренду земельної ділянки по АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 надано в оренду земельну ділянку по АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :01:001:0049, площею 0,1552 га, строком на 49 років для обслуговування складських приміщень, цільове призначення згідно КВЦПЗ - В.03.07 - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. Пунктом 2 вказаного рішення зобов`язано відповідача здійснити відповідні заходи щодо укладення договору оренди земельної ділянки та державної реєстрації права оренди відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», дотримуватися положень ст. 95 ЗК України.

Проте, відповідачем договір оренди вказаної земельної ділянки не укладено, отже, ОСОБА_1 користується зазначеною земельною ділянкою без достатньої правової підстави. Внаслідок таких дій відповідача територіальна громада міста Білгород-Дністровського в особі Білгород-Дністровської міської ради не отримала дохід від орендної плати за землю у розмірі 44925,67 грн, тому має право на підставі ст. 1212 ЦПК України стягнути з відповідача безпідставно збережені кошти.

Позивачем розмір безпідставно збережених коштів обрахований за 7 місяців 2021 року 23123,48 грн, та за 6 місяців 2022 року 21802,19 грн.

Позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Білгород-Дністровської міської ради 44925,67 грн безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати за землю за користування земельною ділянкою площею 0,1552 га, кадастровий номер :01:001:0049 без правовстановлюючих документів та вирішити питання розподілу судових витрат.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області рішенням від 16 травня 2023 року у задоволенні позову Білгород-Дністровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів відмовив.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції встановив, що земельною ділянкою за кадастровим номером :01:001:0049, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на момент подання позовної заяви користуються, окрім відповідача, також ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 вважав незалучення до участі у справі вказаних осіб, як співвідповідачів підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі Білгород-Дністровська міська рада просить рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 травня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Білгород-Дністровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів задовольнити, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі Білгород-Дністровська міська рада не погоджується та зазначає, що судом першої інстанції не враховано період за який позивач просив здійснити стягнення безпідставно збережених коштів, а саме з червня 2021 року по січень 2022 року. У вказаний період відповідач був власником комплексу будівель, договори дарування та купівлі-продажу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 укладені 02.02.2022 року.

Також зазначає, що відповідач є власником нерухомого майна одного з будинків на зазначеній земельній ділянці з 20.04.2018 року по 02.02.2022 року, томі з відповідача підлягає стягненню безпідставно збережені кошти за оренду земельної ділянки, яка знаходиться під його нерухомим майном. Крім того, доказів того, що відповідач користується меншою площею земельної ділянки ніж переданою за договором оренди, укладеним з радою не надано.

(2) Позиція інших учасників справи

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 26.06.2023 року ОСОБА_1 роз`яснювалось право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу, проте відзиву не надходило.

Копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги ОСОБА_1 отримав 15.07.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Копію ухвали про відкриття провадження скаржник отримав, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову в цій справі є вимога про стягнення шкоди у розмірі 44925,67 грн, тобто ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2684 * 100 = 2684000 грн), тому справа є малозначною в силу прямої вказівки в ЦПК України.

Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що земельною ділянкою за кадастровим номером :01:001:0049, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на момент подання позовної заяви користуються, окрім відповідача, також ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , тому вважав незалучення до участі у справі вказаних осіб, як співвідповідачів підставою для відмови у задоволенні позову, через неналежний суб`єктний склад.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно зі статтею 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до статті 80 ЗК України суб`єктами права власності на землю є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, а також застосування передбачених законом способів захисту прав.

Згідно зі статтею 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

У частині 1 статті 93 ЗК України встановлено, що право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт "в" частини 1 статті 96 ЗК України).

В силу статті 125 ЗК України право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про оренду землі об`єктами оренди є земельні ділянки», що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності.

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 80 Земельного кодексу України, суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

Згідно із частинами першою, другою статті 83 Земельного кодексу України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам, є комунальною власністю.

За змістом статей 122, 123, 124 Земельного кодексу України, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу.

Із витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку сформованого 29.07.2002 року, земельна ділянка, площею 0,1552 га, кадастровий номер: :01:001:0049, місце розташування: АДРЕСА_1 є комунальною власністю, і відноситься до земель житлової та громадської забудови.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Білгород-Дністровської міської ради «Про надання в оренду земельної ділянки по АДРЕСА_1 » від 27.05.2021 року № 223 - VІІІ ОСОБА_1 надано в оренду земельну ділянку по АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :01:001:0049, площею 0,1552 га, строком на 49 років для обслуговування складських приміщень, цільове призначення згідно КВЦПЗ В.03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.

Пунктом 2 вказаного рішення зобов`язано ОСОБА_1 здійснити відповідні заходи щодо укладання договору оренди земельної ділянки та державної реєстрації права оренди відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», дотримуватися положень ст. 95 ЗК України.

В рішенні Білгород-Дністровської міської ради «Про надання в оренду земельної ділянки по АДРЕСА_1 », зазначено про розгляд звернення ОСОБА_1 , Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з індексним номером № 121563727 від 23.04.2018 року, технічного паспорту на громадський будинок, Витягу з ДЗК про земельну ділянку.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 121563727 від 23.04.2018 року, комплекс будівель, об`єктів житлової нерухомості: Ні, який розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1857,9 кв.м належить на праві власності ОСОБА_1 .

12 серпня 2021 року Білгород-Дністровською міською радою на адресу ОСОБА_1 направлялася претензія про укладання в терміновому порядку договору оренди землі, здійснення державної реєстрації права оренди в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, оплати за фактичне користування земельною ділянкою комунальної власності шляхом укладання договору про відшкодування коштів за фактичне користування земель у місті Білгород-Дністровський за період до моменту укладання договору оренди землі.

Зазначена претензія отримана ОСОБА_1 28.08.2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 25.07.2022 року, у розділі «Інформація про зміни об`єкта нерухомого майна» реєстратором селищної ради Березівського району Одеської області ОСОБА_6 21.12.2021 року внесено зміни щодо комплексу будівель, об`єкт житлової нерухомості: Ні, обєкт в процесі поділу змінено на житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості, загальна площа (кв.м): 1857,9 змінено на загальну площу (кв.м): 254,4, житлова площа (кв.м): 101,2 власником є ОСОБА_1 , розмір частки 1/1. Припинено право власності ОСОБА_1 на об`єкт нежитлової нерухомості та зареєстровано право власності на об`єкт житлової нерухомості.

Зазначені обставини свідчать про те, що в результаті поділу комплексу будівель за адресою: АДРЕСА_1 , утворився житловий будинок, власником якого є ОСОБА_1 .

Згідно наказу Управління містобудування та архітектури Департаменту економіки та розвитку інфраструктури міста Білгород-Дністровської міської ради № 75-01/22 від 05.01.2022 року «Про зміну адреси об`єкта нерухомого майна», розглянуто заяву та відповідні документи гр. ОСОБА_1 про зміну адреси об`єкта нерухомого майна, що утворилось в результаті поділу об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , та вирішено: присвоїти адресу новоствореному об`єкту нерухомого майна, що утворилось в результаті поділу об`єкта нерухомого майна без проведення будівельних робіт, що відповідно до законодавства потребують отримання дозволу на їх проведення, що належить гр. ОСОБА_1 (загальною площею по літ. «Б» - 65,0 м2 згідно технічного паспорту): АДРЕСА_1 ; присвоїти адресу новоствореному об`єкту нерухомого майна, що утворилось в результаті поділу об`єкта нерухомого майна без проведення будівельних робіт, що відповідно до законодавства потребують отримання дозволу на їх проведення, що належить гр. ОСОБА_1 (загальною площею по літ. «К» - 23,3 м2 згідно технічного паспорту): АДРЕСА_1 ; присвоїти адресу новоствореному об`єкту нерухомого майна, що утворилось в результаті поділу об`єкта нерухомого майна без проведення будівельних робіт, що відповідно до законодавства потребують отримання дозволу на їх проведення, що належить гр. ОСОБА_1 (загальною площею по літ. «І» - 69,1 м2 згідно технічного паспорту): АДРЕСА_1 ; присвоїти адресу новоствореному об`єкту нерухомого майна, що утворилось в результаті поділу об`єкта нерухомого майна без проведення будівельних робіт, що відповідно до законодавства потребують отримання дозволу на їх проведення, що належить гр. ОСОБА_1 (загальною площею по літ. «ї» - 43,4 м2 згідно технічного паспорту): АДРЕСА_1 ; за новоствореним об`єктом нерухомого майна, що утворилось в результаті поділу об`єкта нерухомого майна без проведення будівельних робіт, що відповідно до законодавства потребують отримання дозволу на їх проведення, що належить гр. ОСОБА_1 (загальною площею по літ. «Г» - 53,6 м2 згідно технічного паспорту), залишити стару адресу: АДРЕСА_1 .

02 лютого 2022 року ОСОБА_1 подарував ОСОБА_2 житловий будинок під АДРЕСА_1 , загальною площею 65,0 кв.м, житловою 42,4 кв.м, що складається з житлового будинку під літ. «Б», сарай під літ «А,И», розташованих на земельній ділянці, що знаходиться у фактичному користуванні, що підтверджується договором дарування від 02.02.2022 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Омаровою В.С., та зареєстрованого в реєстрі за № 1923.

02 лютого 2022 року ОСОБА_1 продав ОСОБА_3 житловий будинок під АДРЕСА_1 , загальною площею 23,3 кв.м, житловою площею 10,1 кв.м, що складається з житлового будинку під літ «К», сарай під літ - «Є», вбиральня під літ «Ж», душ під літ «З», розташованих на земельній ділянці, що знаходиться у фактичному користуванні, що підтверджується договором купівлі-продажу від 02.02.2022 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Омаровою В.С., та зареєстрованого в реєстрі за № 1919;

02 лютого 2022 року, ОСОБА_1 продав ОСОБА_4 житловий будинок під АДРЕСА_1 , загальною площею - 69,1 кв.м, житловою площею - 10,3 кв.м, що складається з житлового будинку під літ «І», сарай під літ - «Д», пожежний резервуар під літ «З», розташованих на земельній ділянці, що знаходиться у фактичному користуванні, що підтверджується договором купівлі-продажу від 02.02.2022 року посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Омаровою В.С., та зареєстрованого в реєстрі за № 1921;

11 лютого 2022 року ОСОБА_1 подарував ОСОБА_5 житловий будинок під АДРЕСА_1 , загальною площею 43,4 кв.м, житловою 14,7 кв.м., що складається з житлового будинку під літ «Ї», сарай під літ - «Д», розташованих на земельній ділянці, що знаходиться у фактичному користуванні, що підтверджується договором дарування від 11.02.2022 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Омаровою В.С., та зареєстрованого в реєстрі за № 2463.

Зазначені обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 у період з червня 2021 року по 02.02.2022 року був єдиним власником комплексу будівель, а в подальшому власником житлового будинку, який утворився в результаті поділу комплексу будівель за адресою: АДРЕСА_1 , розташованих на земельній ділянці, кадастровий номер :01:001:0049.

Звертаючись до суду із позовом позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Білгород- Дністровської міської ради 44925,67 грн безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою площею 0,1552 га, кадастровий номер :01:001:0049, за період з червня 2021 року по червень 2022 року.

Із матеріалів справи вбачається, що на час звернення позивача із позовною заявою договір оренди щодо земельної ділянки площею 0,1552 га, кадастровий номер :01:001:0049 між Білгород - Дністровською міською радою та ОСОБА_1 не укладено.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

За змістом положень глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав.

Вина заподіювана шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях.

Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) зазначено, що предметом позову у цій справі є стягнення з власника об`єкта нерухомого майна коштів за фактичне користування земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розміщено. Отже, немає підстав для застосування до спірних правовідносин приписів чинного законодавства України про відшкодування шкоди (збитків) власникам земельних ділянок, оскільки до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. З огляду на викладене відповідач як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України. Разом з тим для кондикційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (статті 1212-1214 Цивільного кодексу України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц викладено висновки, що «за змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях. Натомість, для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені і яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Проте, враховуючи приписи частини другої статті 120 ЗК України, не є правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій ці будинок, будівля, споруда розташовані.

Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно (частина перша статті 1212 ЦК України).

До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України».

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з неналежного суб`єктного складу відповідачів, у зв`язку з тим, що земельною ділянкою за кадастровим номером :01:001:0049, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на момент подання позовної заяви позивачем Білгород Дністровською міською радою користуються: відповідач ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які не залучені до справи в якості відповідачів.

Проте, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції не повно з`ясував обставини справи та залишив поза увагою, що у період з червня 2021 року по 02.02.2022 року єдиним власником об`єктів нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , розташованих на земельній ділянці кадастровий номер :01:001:0049 був ОСОБА_1 .

Отже відповідач як власник комплексу будівель, а в подальшому власник житлового будинку, який утворився в результаті поділу комплексу будівель за адресою: АДРЕСА_1 , розташованих на земельній ділянці, кадастровий номер :01:001:0049, яка належить Білгород-Дністровській міській раді, належним чином і у встановленому законом порядку у період з червня 2021 року по січень 2022 року не оформив договір оренди землі, та використовував земельну ділянку без виникнення права власності або права користування, тому зобов`язаний повернути кошти, які без достатньої правової підстави за рахунок позивача - власника земельної ділянки зберіг у себе проте мав їх сплатити за користування земельною ділянкою, на підставі положень частини першої статті 1212 ЦК України.

З Витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки площею 0,1552 га, кадастровий номер :01:001:0049, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , вбачається, що нормативна грошова оцінка за 2021 рік складає 1321341,76 грн; за 2022 рік 1453479,04 грн.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 12, частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідачем, як під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції, не зважаючи на вимоги ст. 81 ЦПК України про те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, не надано суду доказів оплати за користування земельною ділянкою площею 0,1552 га, кадастровий номер :01:001:0049, за період з червня 2021 року по червень 2022 року.

Із наданого позивачем розрахунку вбачається, що сума безпідставно збережених відповідачем коштів у вигляді орендної плати за землю за період з червня 2021 року по січень 2022 року складає 26757,17 грн. Вказаний розрахунок відповідачем не спростовано.

Ураховуючи викладені обставини колегія судів вважає, що з ОСОБА_1 на користь Білгород-Дністровської міської ради підлягає стягненню сума безпідставно збережених відповідачем коштів у вигляді орендної плати за землю за період з червня 2021 року по січень 2022 року у розмірі 26757,17 грн.

Щодо періоду стягнення позивачем безпідставно збережених відповідачем коштів у вигляді орендної плати за землю з лютого 2022 року по червень 2022 року, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Як зазначалося вище, ОСОБА_1 здійснено зміну адреси об`єкта нерухомого майна, що утворилось в результаті поділу нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 без проведення будівельних робіт та в подальшому 02.02.2022 року та 11.02.2022 року здійснено відчуження вищезазначеного нерухомого майна шляхом укладення договорів дарування з ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , та купівлі-продажу з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Земельний Кодекс України регламентує перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 червня 2021 року в справі № 200/606/18 зазначила, що принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди відомий ще за часів ОСОБА_7 (лат. superficies solo cedit - збудоване приростає до землі). Цей принцип має фундаментальне значення та глибокий зміст, він продиктований як потребами обороту, так і загалом самою природою речей, невіддільністю об`єкта нерухомості від земельної ділянки, на якій він розташований. Нормальне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об`єктів нерухомості неможливе, як і зворотна ситуація - будь-яке використання об`єктів нерухомості є одночасно і використанням земельної ділянки, на якій ці об`єкти розташовані. Отже, об`єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій цей об`єкт розташований, за загальним правилом мають розглядатися як єдиний об`єкт права власності.

Власник нерухомого майна має право на користування земельною ділянкою, на якій воно розташоване. Ніхто інший, окрім власника об`єкта нерухомості, не може претендувати на земельну ділянку, оскільки вона зайнята об`єктом нерухомого майна.

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 15 грудня 2021 року в справі № 924/856/20.

У зв`язку з набуттям права власності на об`єкт нерухомого майна земельною ділянкою за кадастровим номером :01:001:0049, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з 02.02.2022 року користуються: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частин першої та третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 листопада 2021 року у справі № 759/19779/18 (провадження № 61-4523св21) зроблено висновок, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України). Відповідно до статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Оскільки визначення відповідачів є правом позивача, який пред`явив позов тільки до ОСОБА_1 , проте до участі у справі не залучені ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в якості відповідачів, а суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу не наділений повноваженнями залучення до участі у справі сторін на стадії апеляційного провадження, що само по собі унеможливлює правильне вирішення спору по суті, то у задоволенні позовних вимог Білгород-Дністровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів за період з лютого 2022 року по червень 2022 року слід відмовити, що не позбавляє права позивача повторно звернутися до суду з аналогічним позовом, але з залученням до справи належних відповідачів.

Щодо суті апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Проаналізувавши зазначені обставини по справі у їх сукупності, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення. Позовні вимоги Білгород-Дністровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів за період з червня 2021 року по січень 2022 року задовольнити. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Білгород-Дністровської міської ради, безпідставно збережені кошти у вигляді орендної плати в сумі 26757,17 грн за період з червня 2021 року по січень 2022 року.

У задоволені позовних вимог Білгород-Дністровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати за період з лютого 2022 року по червень 2022 року відмовити.

Щодо судових витрат

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір в сумі 2481 грн, що підтверджується платіжним доручення № 213 від 02.08.2022 року (а.с. 84), а за подання апеляційної скарги сплачено судовий збір у розмірі 3721,50 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 590 від 13.06.2023 року.

Оскільки позовна заява та апеляційна скарга підлягають частковому задоволенню, то з

ОСОБА_1 на користь Білгород-Дністровської міської радипідлягає стягненню судовий збір у розмірі 3832,20 грн (1532,88 грн за подання позовної заяви, 2299,32 грн за подання апеляційної скарги).

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, 376, ст. 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Білгород-Дністровської міської ради задовольнити частково.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 травня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги Білгород-Дністровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів за період з червня 2021 року по січень 2022 року задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 на користь Білгород-Дністровської міської ради, , що знаходиться за адресою: 67700, Одеська область, м. Білгород Дністровський, вул. Михайлівська, 56 безпідставно збережені кошти в сумі 26757,17 грн за період з червня 2021 року по січень 2022 року, судовий збір в сумі 3832,20 грн.

У задоволені позовних вимог Білгород-Дністровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів за період з лютого 2022 року по червень 2022 року відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 25 вересня 2023 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді О.Ю. Карташов

В.В. Кострицький