ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5668/23 Справа № 190/137/23 Суддя у 1-й інстанції - Кудрявцева Ю.В. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду області в складі:

головуючого Лаченкової О.В.

суддів Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.

при секретарі Піменовій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Лихівської селищної ради Кам`янського району Дніпропетровської області,

на рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2023 року,

по справі за позовом ОСОБА_1 до Лихівської селищної ради Кам`янського району Дніпропетровської області про визнання права на земельні частки (паї) в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2023 року до П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_1 до Лихівської селищної ради Кам`янського району Дніпропетровської області про визнання права на земельні частки (паї) в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Володимирівка, П`ятихатського району Дніпропетровської області, його батьками були ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Його батьки перебували у зареєстрованому шлюбі з 23.09.1989 року по 27.05.1995 року, після чого шлюб між ними було розірвано. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 була його рідною бабою та являлася матір`ю батька позивача ОСОБА_2 . З 1994-1995 р.р. ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 , були зареєстровані та проживали разом однією сім`єю в с.Володимирівка П`ятихатського району Дніпропетровської області. Його баба - ОСОБА_4 за життя, з 01.02.1972 року була прийнята в члени колгоспу ім.Леніна П`ятихатського району Дніпропетровської області та до дня своєї смерті, - ІНФОРМАЦІЯ_3 , не виключалася з членів колгоспу ім.Леніна. Заповіту після своєї смерті не залишила, єдиним спадкоємцем першої черги за законом являвся син померлої, а його батько - ОСОБА_2 . Батько позивача - ОСОБА_2 за життя, з 02.02.1990 року був прийнятий в члени колгоспу ім.Леніна П`ятихатського району і до дня смерті, - ІНФОРМАЦІЯ_4 , також не виключався з членів колгоспу та КСП ім.Леніна. 19.03.1993 року колгосп ім.Леніна перереєстровано на КСП ім.Леніна, яке 05.09.2000 року реорганізоване в приватне сільськогосподарське підприємство «Яковлівське». 29.12.1994 року КСП ім.Леніна отримало Державний акт на право колективної власності на землю серії ДП без номеру, до якого був долучений Додаток 1 - Список громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства. Розмір земельної частки (паю) кожного члена КСП становить 9,8 умовних кадастрових гектарів. Проте, станом на сьогоднішній день Додаток 1 - Список громадян - членів КСП і м. Леніна в Управлінні Держгеокадастру, відсутній. В Додатку 1 -Списку членів КСП, що додавався до Державного акту на право колективної власності на землю, але померли до дня видачі сертифікатів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , були внесені в зазначеному Додатку 1-Списку членів КСП. Таким чином, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , за життя набули права на земельну частку (пай) , що перебували в колективній власності колишнього КСП ім.Леніна. Просить визнати за ним право на земельну частку (пай) в розмірі 9,8 умовних кадастрових гектарів та право власності на земельну частку (пай) в розмірі 9,8 ум.к.га, із земель сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що перебували у колективній власності колишнього КСП ім.Леніна П`ятихатського району на території Лихівської селищної ради Кам`янського району Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Лихівської селищної ради Кам`янського району Дніпропетровської області про визнання права на земельні частки (паї) в порядку спадкування за законом - задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право на земельну частку (пай) в розмірі 9,8 умовних кадастрових гектарів та право на земельну частку (пай) розміром 9,8 умовних кадастрових гектарів із земель сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що перебували у колективній власності колишнього КСП ім.Леніна П`ятихатського району Дніпропетровської області, розташованих на території Лихівської селищної ради Кам`янського району Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 .

В апеляційній скарзі Лихівська селищна рада Кам`янського району Дніпропетровської області просить рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 31.03.2023 року по цивільній справі № 190/137/23 за позовом ОСОБА_1 до Лихівської селищної ради Кам`янського району Дніпропетровської області про визнання права на земельні частки (паї) в порядку спадкування за законом скасувати повністю. Ухвалити нове судове рішення, згідно з яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Лихівської селищної ради Кам`янського району Дніпропетровської області про визнання права на земельні частки (паї) в порядку спадкування за законом у повному обсязі.

Відзивів на апеляційну скаргу Лихівської селищної ради Кам`янського району Дніпропетровської області на рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2023 року від інших учасників справи до суду не надходило.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції дійшов до висновку, що на момент отримання колгоспу ім.Леніна П`ятихатського району Дніпропетровської області, Холодіївська сільська рада народних депутатів - Державного акту на право колективної власності на землю серії ДП від 29.12.1994 року баба позивача ОСОБА_4 та батько позивача ОСОБА_2 були членами цього колгоспу та внесені до Додатку1 - Списку громадян членів КСП ім.Леніна під №2 та №11, тобто останні за життя набули право на земельну частку (пай) з дня видачі державного акта на право колективної власності на землю, але отримати сертифікати на право на земельну частку (пай) не встигли, так як померли, а позивач не міг прийняти спадщину після смерті батька, оскільки був малолітньою дитиною, а тому з цього часу вказане право позивача не оспорювалось та припинено не було й оскільки право особи на земельну частку (пай) як члена КСП виникає з моменту отримання сільськогосподарським підприємством державного акта про право колективної власності та законом встановлено строк на його реалізацію до 01 січня 2025 року, воно підлягає захисту без обмеження строком позовної давності.

Але з таким висновком суду погодитись неможливо з наступних підстав.

З матеріалів справи, вбачається, що згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Володимирівка П`ятихатського району Дніпропетровської області народився ОСОБА_1 , батьками якого були ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Згідно копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 14.12.2022 року зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_7 в с.Володимирівка П`ятихатського району Дніпропетровської області народився ОСОБА_2 , батьками якого були ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Згідно копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 14.12.2022 року, - ОСОБА_2 20 квітня 1989 року в ВК Холодіївської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 .

Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 - 27 травня 1995 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , розірвано.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 - ІНФОРМАЦІЯ_8 в с.Володимирівка, П`ятихатського району Дніпропетровської області померла ОСОБА_4 .

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 - ІНФОРМАЦІЯ_6 в с.Володимирівка, П`ятихатського району Дніпропетровської області помер ОСОБА_2 .

29 грудня 1994 року колективне сількогосподарське підприємство ім. Леніна П`ятихатського району Дніпропетровської області отримало Державний акт на право колективної власності на землю серії ДП.

Згідно копії листа Головного Управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 14.09.2022 року, - у наявному відділі № 3 управління надання адміністративних послуг Головного Управління Держгеокдастру у Дніпропетровській області Державному акті на право колективної власності на землю серії ДП від 29 грудня 1994 року колгоспу ім. Леніна П`ятихатського району Дніпропетровської області Додаток 1 Список громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства відсутній. Згідно наявної Книги сертифікатів на земельний пай членів КСП ім. Леніна П`ятихатського району відомості щодо отримання сертифікатів ОСОБА_7 та ОСОБА_2 відсутні.

Згідно копії листа Головного Управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 17.01.2023 року, - відповідно до Технічної документації по паюванню земель колективної власності КСП і м. Леніна П`ятихатського району Дніпропетровської області вартість земельної частки (паю) становить 36707 грн., розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах 9,8 ум.кад.га.

Згідно копії листа ДП «Дніпровський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» від 06.04.2022 року №01-07/73, вдповідно до Технічної документації з паювання земель колективної власності колишнього КСП ім.Леніна Холодіївської сільської ради П`ятихатського району гр. ОСОБА_8 та ОСОБА_2 включені до «Списку померлих членів КСП на паювання земель».

Згідно копії Списку членів КСП імені Леніна, які були внесені в список-додаток до акту на роздержавлення, але померли до дня видачі сертифікатів під №2 значиться ОСОБА_2 , під №11 значиться ОСОБА_4 .

З копії архівного витягу протоколу №1 загальних зборів уповноважених членів колгоспу ім.Леніна від 01 лютого 1972 року слідує, що ОСОБА_4 прийнято в члени колгоспу ім. Леніна.

З копії архівного витягу протоколу №1 загальних зборів членів колгоспу ім. Леніна від 02 лютого 1990 року слідує, що ОСОБА_2 прийнято в члени колгоспу ім.Леніна.

Згідно копії листа виконавчого комітету Лихівської селищної ради Кам`янського району Дніпропетровської області від 01.10.2022 року на території Байдаківського старостинського округу обліковуються невитребувані земельні ділянки (паї) в кількості 26 шт., загальною площею 202,78 га. З них земельні ділянки невитребуваних паїв площею 93,48 га - землі колишнього КСП і м. Кірова, 109,2981 га - землі колишнього КСП ім. Леніна та резервного фонду 5,0 га ріллі колишнього КСП ім. Кірова, які знаходяться в оренді.

Згідно копії листа П`ятихатської районної державної адміністрації від 03.12.2002 року, колгосп ім.Леніна перереєстровано на КСП ім.Леніна розпорядженням Представника Президента України в П`ятихатському районі від 19.03.1993 року №144, а 05 вересня 2000 рокуна приватне підприємство «Яковлівське».

Згідно копії витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі від 24.01.2023 року, - після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , приватним нотаріусом заведено спадкову справу №6/2023.

25.01.2023 року постановою приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Шкуренко В.В., позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) членів КСП ім.Леніна, що належала його батькові ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_4 та (бабі) матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкоємцем якої був її син ОСОБА_2 , який фактично прийняв спадщину, так як проживав разом з матір`ю за однією адресою - відмовлено, в зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують наявність спадкового майна на момент смерті спадкодавця (а саме сертифіката на право на земельну частку (пай).

Згідно копії спадкової справи №6/2023 від 24.01.2023 року, заведеної до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_2 , єдиним спадкоємцем який звернувся з заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 , на яке за життя спадкодавець мав право на земельну частку (пай), розміром 9.8 га передану під час розпаювання КСП ім..Леніна на території Холодіївської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області, а також на право на земельну частку (пай) розміром 9,8 га в у.к.га, передану під час розпаювання КСП ім..Леніна на території Холодіївської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області його матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Колегія суддів звертає увагу, що згідно з інформацією, що міститься у погосподарській книзі с. Володимирівка Холодіївської селищної ради, позивач та його мати вибули із господарства, зареєстрованого на ОСОБА_4 у с.Володимирівка ІНФОРМАЦІЯ_9 , тобто майже за рік до смерті батька позивача - ОСОБА_2 .

Крім того, згідно з домовою книгою громадянка ОСОБА_3 вибула з с.Володимирівка П`ятихатського району Дніпропетровської області 24.11.1994 року, що підтверджується відповідним штампом виконкому Холодіївської сільської ради.

Варто зауважити, що відповідач не мав можливості надати вказані докази під час розгляду справи судом першої інстанції, оскільки відповідачу стало відомо про невідповідність інформації, наданої старостою Байдаківського старостинського округу Шовгелею Н.В. у довідках, долучених позивачем до позовної заяви, лише після ухвалення судом першої інстанції рішення від 31.03.2023 року під час проведення перевірки дотримання порядку ведення діловодства та зберігання документації відповідальнимим особами у Лихівській селищній раді.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що 22.03.2023 року П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області була розглянута цивільна справа №190/136/23 за позовом матері позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_9 до Лихівської селищної ради Кам`янського району Дніпропетровської області про визнання права на земельну частку.

Під час розгляду вказаної справи судом було встановлено, що 23.09.1989 року ОСОБА_10 зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 , після чого дружині було присвоєно прізвище " ОСОБА_11 ".

01 серпня 1995 року ОСОБА_3 зареєструвала шлюб з ОСОБА_12 , після чого дружині було присвоєно прізвище " ОСОБА_13 ".

При цьому, як випливає зі свідоцтва про укладення шлюбу, цей шлюб було укладено у м. Тетіїв Київської області.

Вказаний факт, є додатковим доказом того, що станом на дату смерті батька позивача, а саме ІНФОРМАЦІЯ_6 ані позивач ОСОБА_1 , ані його мати - ОСОБА_14 , не проживали з ним однією сім`єю, а отже, позивач не може вважатися таким, хто прийняв спадщину фактично після смерті свого батька.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Крім вищевикладеного, колегія суддів звертає увагу, що відповідачем було подано до суду першої інстанції заяву про застосування строків позовної давності, у задоволенні якої судом першої інстанції було відмовлено.

Згідно з частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі.

Згідно з пунктами 4, 5, 6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у редакції від 16 січня 2003 року, ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Правила цього Кодексу про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред`явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

Правовідносини, що є предметом розгляду у цій справі, виникли до набрання чинності ЦК України, отже для вирішення цієї справи підлягають застосуванню норми ЦК УРСР.

Відповідно до положень статті 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

У статті 527 ЦК УРСР зазначено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті.

Згідно статті 529 ЦК УРСР діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого при спадкоємстві за законом є спадкоємцями першої черги в рівних частках.

Стаття 548 ЦК УРСР визначає, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до положень статті 549 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

За правилами статті 71 ЦК УРСР загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки.

Відповідно до положень статті 74 ЦК УРСР вимога про захист порушеного права приймається до розгляду судом, арбітражем або третейським судом незалежно від закінчення строку позовної давності.

Згідно із статтею 75 ЦК УРСР позовна давність застосовується судом, арбітражем або третейським судом незалежно від заяви сторін.

Відповідно до положень статті 76 ЦК УРСР перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Винятки з цього правила, а також підстави зупинення і перериву перебігу строків позовної давності встановлюються законодавством Союзу РСР і статтями 78 і 79 цього Кодексу.

Статтею 80 ЦК УРСР передбачено, що закінчення строку позовної давності до пред`явлення позову є підставою для відмови в позові.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), неодноразово наголошував, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення ЄСПЛ від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення ЄСПЛ від 20 вересня 2011 року у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Механізм застосування позовної давності повинен корелювати із суб`єктивним фактором, а саме - обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права.

Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі №907/50/16 зазначено, що можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів (статті 15, 16, 20 ЦК України), за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює у неї цю можливість знати про посягання на права.

Колегія суддів звертає увагу, що позивачем у позовній заяві зазначено, 29 грудня 1994 року КСП ім.Леніна П`ятихатського району Дніпропетровської області отримало Державний акт на право колективної власності на землю, до якого було долучено Додаток 1 - Список громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, та до якого було включено його батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , та його бабусю ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Варто зазначити, що за життя ані баба позивача ОСОБА_4 , ані батько позивача ОСОБА_2 не отримували ані сертифікати про право на земельні частки (паї), ані державні акти про право власності на землю, та не порушували питання щодо оформлення своїх прав на земельні частки (паї).

Враховуючи той факт, що на дату відкриття спадщини у 1995 році позивач перебував у малолітньому віці, його законним представником була його мати, яка мала об`єктивну можливість дізнатися про порушення прав свого малолітнього сина, оскільки могла звернутися до відповідних органів влади чи інших підприємств та установ за отриманням інформації щодо включення спадкодавців до списку пайовиків КСП ім. Леніна.

Крім того, позивач досяг повноліття ще у 2008 році, але при цьому звернувся з позовом до суду лише у 2023 році.

Зазначені факти свідчать про пропуск позивачем строку позовної давності, передбаченого статтями 71, 76 ЦК УРСР, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог на підставі статті 80 ЦК УРСР.

Вищезазначені обґрунтування узгоджуються з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі №702/962/17, від 11 лютого 2022 року у справі №371/479/19 , від 19 жовтня 2022 року у справі №532/222/20.

При цьому варто зазначити, що судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення не було взято до уваги ані наведені норми законодавства, ані практика Верховного Суду в аналогічних правовідносинах та судових спорах.

Відповідно ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України закріплено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів звертає увагу, що завданням цивільного судочинства у контексті статті 2 Цивільного процесуального кодексу України є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних справ, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Виконання завдань цивільного судочинства залежить від встановлення судом у справі об`єктивної істини та правильного застосування норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, суд першої інстанції не в повній мірі дослідив матеріали справи та помилково дійшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Лихівської селищної ради Кам`янського району Дніпропетровської області підлягає задоволенню, а рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2023 року - скасуванню, в задоволенні позову ОСОБА_1 до Лихівської селищної ради Кам`янського району Дніпропетровської області про визнання права на земельні частки (паї) в порядку спадкування за законом - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Лихівської селищної ради Кам`янського району Дніпропетровської області судовий збір у розмірі 1611,00 гривень.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Лихівської селищної ради Кам`янського району Дніпропетровської області - задовольнити.

Рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2023 року - скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Лихівської селищної ради Кам`янського району Дніпропетровської області про визнання права на земельні частки (паї) в порядку спадкування за законом -відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Лихівської селищної ради Кам`янського району Дніпропетровської області судовий збір у розмірі 1611,00 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича

М.Ю.Петешенкова