Справа № 345/1413/23
Провадження № 22-ц/4808/1037/23
Головуючий у 1 інстанції Якимів Р. В.
Суддя-доповідач Девляшевський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Девляшевського В.А.,

суддів: Баркова В.М., Луганської В.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Калуського міськрайонного суду, ухвалене головуючим суддею Якимівим Р.В. 13 червня 2023 року та на додаткове рішення від 28 червня 2023 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,

в с т а н о в и в:

У березні 2023 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3500 грн на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що у сторін є дитина - син ОСОБА_4 , який перебуває на її вихованні та утриманні. Сторони у шлюбі не перебували. Відповідач не бере повноцінної участі у вихованні дитини та не надає матеріальної допомоги, а позивачці важко одній утримувати дитину. На думку позивача, ОСОБА_1 , хоча і має інвалідність ІІІ-ї групи, проте займається діяльністю із надання послуг перевезення, має у власності автомобіль, квартиру в АДРЕСА_1 , а тому здатний сплачувати аліменти у заявленій сумі.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 13 червня 2023 року позов задоволено частково. Вирішено проводити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 1850 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімум для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів розпочато з 28.03.2023 і визначено проводити до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 1073,60 грн судового збору.

Додатковим рішенням Калуського міськрайонного суду від 28 червня 2023 року заяву представника ОСОБА_1 адвоката Яцківа М.В. задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 2 537 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 567,50 грн судового збору. В задоволені решти вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в розмірі 1586 грн.

Не погодившись із даним рішенням суду з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та неповного з`ясування судом всіх обставин справи, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Вважає, що місцевим судом не враховано, що відповідач є особою з інвалідністю ІІІ групи і його місячний дохід становить 2100 грн. Вказує, що після стягнення з нього аліментів у розмірі 1850 грн у нього на проживання залишиться всього 250 грн на місяць. Апелянт зазначає, що у зв`язку з воєнними станом неможливо знайти роботу на неповний робочий день, а працювати весь день йому не дозволяє стан здоров`я. На думку апелянта, визначений судом розмір аліментів, є завищеним. Вказує, що місцевим судом не враховано відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження його матеріального становища, які б свідчили про можливість відповідача сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. ОСОБА_1 посилаючись на положення ст. 180 та 182 СК України зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги виписку з рахунку позивачки, яка свідчить про отримання ОСОБА_2 значних доходів.

Крім того зауважує, що судом неправильно стягнено з відповідача судовий збір у розмірі 1073,60 грн. Так, позивач просила стягувати з відповідача 3500 грн аліментів щомісячно, судом присуджено стягувати аліменти у розмірі 1850 грн, що становить 52,86 відсотки від заявлених позовних вимог. Таким чином із відповідача слід було стягнути судовий збір у розмірі 567,50 грн. Зазначає, що у додатковому рішенні судом стягнуто вказану суму судового збору, однак судом не виправлено помилку при стягненні судового збору у рішенні від 13.06.2023.

ОСОБА_1 додаткове рішення в частинні стягнення витрат на професійну правничу допомогу не оскаржує, а тому це рішення у вказаній частині апеляційним судом не переглядається.

Просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягувати із нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі мінімально гарантованого розміру аліментів на одну дитину, що становить 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також просить скасувати додаткове рішення та провести розподіл судових витрат.

У поданому відзиві ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги заперечила. Вказує, що в матеріалах справи відсутні будь-які лікарські рецепти чи рекомендації щодо необхідності періодичного проходження відповідачем курсу лікування. Також відсутні докази неможливості працевлаштування відповідача під час війни, докази звернення до центру зайнятості з вказаною метою. Крім того, відсутні докази неможливості ОСОБА_1 працювати повний робочий день. Зауважує, що відповідач не заявляв клопотання про отримання розміру її доходу. Позивач вважає, що дана обставина не входить до переліку обставин, передбачених ст. 182 СК України, що підлягають з`ясуванню при визначенні аліментів на неповнолітню дитину. Просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 3500 грн, судові витрати стягнути з відповідача.

ОСОБА_5 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваних судових рішень, також подала апеляційну скаргу. Вказує, що нею подавалось до місцевого суду клопотання про витребування у Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України відомостей про перетинання державного кордону України відповідачем. Зазнає, що їй відомо, що відповідач більше 10 років перебував на заробітках за кордоном та за цей час відклав достатню суму коштів. Крім того вважає, що місцевим судом не надано достатню оцінку тим обставинам, що ОСОБА_1 володіє транспортним засобом та надає послуги з перевезення. Не надано, на думку апелянта, судом першої інстанції оцінки тій обставині, що відповідач не має обмежень у виконанні різних видів робіт, крім важкої фізичної праці та праці з використанням обох рук. При цьому ОСОБА_1 не заперечує того факту, що він керує автомобілем, що є помірною фізичною працею.

Враховуючи вказане, а також положення ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», просить рішення Калуського міськрайонного суду від 13 червня 2023 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити. В апеляційній скарзі ОСОБА_2 також просить витребувати у Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацію про перетинання державного кордону України у період з 01.01.2007 по 31.12.2018 громадянином ОСОБА_1

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, оскільки вважає її такою, що не підлягає задоволенню. Вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_2 про витребування доказів. Так причинами відмови є те, що клопотання стосується попереднього періоду та отримана інформація не може мати доказового значення для вирішення заявленого позову, що підтверджується технічним записом судового засідання. Відповідач вказує, що його єдиним доходом є державна соціальна допомога інвалідам 3 групи у сумі 2100 грн на місяць, будь-яких інших доходів у нього немає, а позивачем не надано доказів, які б підтверджували отримання ним доходу у більшому розмірі. Зазначає, що у зв`язку із хворобою не може працевлаштуватися чи зареєструватися підприємцем, про що відомо також позивачці. Просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а подану ним апеляційну скаргу задовольнити у повному об`ємі.

В силу частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За положеннями статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов висновку, що скарга ОСОБА_2 не підлягає до задоволення. Апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Ухвалюючи рішення при визначенні розміру аліментів, суд першої інстанції врахував часткове визнання позову відповідачем, матеріальне становище сторін, наявність інвалідності ІІІ групи у відповідача, а також виходячи з принципів розумності та справедливості, обов`язку обох батьків брати участь в утриманні своїх дітей, дійшов до висновку про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1850 грн щомісячно на дитину.

Колегія суддів погоджується з таким висновку місцевого суду.

Встановлено, і це вбачається з матеріалів справи, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 01.08.2018 (а.с.4).

Висновком органу опіки та піклування служби у справах дітей Калуської міської ради місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визначено з матір`ю ОСОБА_2 (а.с.5-7).

Відповідач ОСОБА_1 має інвалідність ІІІ-ї групи, розмір виплачуваної йому соціальної допомоги становить 2100 грн згідно з довідок №94 від 03.11.2021, акта МСЕК №758919 (а.с. 28, 29).

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», установлено у 2023 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, зокрема для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2272 гривень.

За змістом положень ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підтвердження неможливості сплачувати аліменти у розмірі 1850 грн апелянт вказав, що він є особою з інвалідністю ІІІ групи, отримує соціальні виплати та не працює.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначила, що відповідач володіє транспортним засобом, не зважаючи на наявність інвалідності ІІІ-ї групи не має обмежень у виконанні різних видів роботи, крім важкої фізичної праці. Крім того вказує, що відповідач тривалий час перебував за кордоном та відклав достатню суму коштів, а тому може сплачувати аліменти у розмірі 3500 грн на утримання сина сторін.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили, що відповідач за своїм станом здоров`я неспроможний сплачувати аліменти на дитину щомісячно у визначеному судом розмірі з об`єктивних причин, а саме не надано доказів щодо витрат на його лікування, щодо неможливості працевлаштування чи обмеження у пошуку роботи, враховуючи стан здоров`я, щодо звернення до відповідного державного органу з метою пошуку роботи.

Докази про перебування інших осіб на його утриманні також апелянтом не надано.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що позивач має право на отримання від відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 50% прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини, а інші 50% прожиткового мінімуму має надавати сама позивачка, не приймаються судом до уваги.

Так, безумовно, виходячи із рівності прав та обов`язків обох батьків щодо дитини, вони в однаковій мірі несуть тягар утримання дитини. Законом гарантований мінімальний рівень аліментів одного з батьків на рівні, не нижчому 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак цей розмір застосовується в тих окремих випадках, коли існують об`єктивні обставини, які свідчать про неможливість стягнення аліментів у більшому розмірі. Такі об`єктивні обставини мають бути підтверджені певними доказами про стан здоров`я відповідача і витрати на лікування, про неможливість працевлаштування і обмеження щодо виконання певних видів робіт, про наявність інших утриманців і витрати на їх утримання тощо. Разом з тим, відповідні докази апелянтом не надано.

Крім того, з постанови Калуського міськрайонного суду від 12.08.2022 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності вбачається, що останній працює водієм у службі таксі. Ця обставина спростовує твердження відповідача про те, що пенсія є його єдиним джерелом доходу.

При цьому колегія суддів також критично оцінює доводи апелянтки ОСОБА_2 про наявність в позивача значних коштів, отриманих під час перебування за кордоном, оскільки відомості щодо його доходу за період перебування за кордоном в матеріалах справи відсутні.

На думку колегії суддів, витребування інформації про перетин державного кордону України ОСОБА_1 у період з 01.01.2007 по 31.12.2018 не доводить наявність у відповідача значних грошових коштів на даний час, адже, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, а тому місцевий суд обґрунтовано відмовив у задоволенні вказаного клопотання.

На переконання апеляційного суду, отримання відомостей про перетин кордону відповідачем майже п`ять років тому не відповідають стандарту доказування «поза розумним сумнівом», не підтверджують обставину отримання доходу під час перебування ОСОБА_1 за кордоном та його розміру, а тому не бути належними і об`єктивними доказами в справі.

Суд першої інстанції врахував майновий стан відповідача, те, що він має інвалідність ІІІ групи, отримує соціальну допомогу, а також що малолітній син сторін проживає з матір`ю, визначив аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1850 грн, що підлягають стягненню з відповідача.

Аліменти у вказаному розмірі є помірною сумою, не завищеною в сьогоднішніх умовах з урахуванням віку та потреб дитини.

За таких обставин суд першої інстанції, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову - визначив розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1850 грн, а не в розмірі 3500 грн щомісячно, як просила позивач.

Разом з тим суд звертає увагу, що сторони в подальшому не позбавлені можливості звернутися до суду з позовом про зміну визначеного судом розміру аліментів з підстав, передбачених СК України, та надання відповідних доказів на підтвердження підстав зміни розміру аліментів.

Що стосується доводів апелянта про помилковість стягнення з нього судового збору у розмірі 1073,60 грн, то з такими колегія суддів погоджується.

Так, згідно положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Вимоги позивачки задоволено судом на 52,86 % (1850 : 3500 х 100), з урахуванням приписів пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору підлягають відшкодуванню пропорційно розміру задоволених вимог, а саме 567,50 грн (1073,60 х 52,86%).

З урахуванням викладеного апеляційний суд вважає, що рішення суду підлягає зміні в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору з 1073,60 грн до 567,50 грн. Оскільки рішенням Калуського міськрайонного суду від 13 червня 2023 року вирішено питання стягнення судового збору, то додаткове рішення Калуського міськрайонного суду від 28 червня 2023 року у частині стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору в розмірі 567,50 грн належить скасувати.

Враховуючи, що ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа віднесена законом до малозначних, рішення в ній не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382, 383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Калуського міськрайонного суду від 13 червня 2023 року змінити в частині стягнення з ОСОБА_1 судового збору на користь держави з 1073,60 грн до 567,50 грн.

В решті судове рішення залишити без змін.

Додаткове рішення Калуського міськрайонного суду від 28 червня 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь держави 567,50 грн судового збору скасувати.

В іншій частині додаткове рішення залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її проголошення, і у випадках, передбачених п.2 частини 3 статті 389 ЦПК України може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного її тексту.

Суддя-доповідач В.А. Девляшевський

Судді: В.М. Барков

В.М. Луганська

Повний текст постанови складено 29 вересня 2023 року.