Справа № 354/555/22
Провадження № 22-ц/4808/1197/23
Головуючий у 1 інстанції Остап`юк М. В.
Суддя-доповідач Василишин Л. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Василишин Л.В.

суддів: Фединяка В.Д., Максюти І.О.

секретаря Возняк В.Д.

за участю представника апелянта ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури на ухвалу Яремчанського міського суду від 24 липня 2023 року, постановлену у складі судді Остап`юк М.В. в м. Яремче, у справі за позовом першого заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, Карпатського національного природного парку до Яремчанської міської ради, ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення Микуличинської сільської ради, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою природно-заповідного фонду,

в с т а н о в и в:

У травні 2022 року перший заступник керівника Івано-Франківської обласної прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, Карпатського національного природного парку до Яремчанської міської ради, ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення Микуличинської сільської ради, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та витребування земельної ділянки, в якому просив:

- визнати незаконним та скасувати п. 4.41 рішення Микуличинської сільської ради № 131-18/2008 від 24 березня 2008 року в частині затвердження технічної документації та передачі у власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,9027 га, кадастровий номер :10:018:0011, яка розташована на участку Підліснів с. Микуличин Яремчанської міської ради;

- визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 166688 від 11 серпня 2008 року площею 0,9027 га, кадастровий номер :10:018:0011, який видано ОСОБА_3 ;

- витребувати у ОСОБА_3 у користь держави в особі постійного землекористувача - Карпатського національного природного парку земельну ділянку площею 0,6208 га, яка складає частину від земельної ділянки з кадастровим номером :10:018:0011, згідно конфігурації та місця розташування, зазначеного у висновку експерта № 2824/2825/2826/2827/2828/2829 від 20.08.2019;

- стягнути з ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 36 900,70 грн.

03 жовтня 2022 року позивач подав заяву в порядку статті 49 ЦПК України, якою позовну вимогу про витребування земельної ділянки замінив позовною вимогою про усунення перешкод у здійсненні Карпатським національним природним парком права користування та розпорядження земельною ділянкою природно-заповідного фонду площею 0,6208 га з кадастровим номером :10:018:0011 шляхом зобов`язання ОСОБА_3 повернути на користь держави в особі постійного землекористувача - Карпатського національного природного парку з незаконного володіння земельну ділянку кадастровий номер :10:018:0011 площею 0,6208 га, що розташована на участку Підліснів с. Микуличин Яремчанської міської ради.

Ухвалою Яремчанського міського суду від 24 липня 2023 року позовні вимоги першого заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Карпатського національного природного парку до Яремчанської міської ради, ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення Микуличинської сільської ради, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою природно-заповідного фонду залишено без розгляду.

У частині позову першого заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України до Яремчанської міської ради, ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення Микуличинської сільської ради, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою природно-заповідного фонду постановлено розгляд справи продовжити.

Не погодившись з ухвалою суду в частині залишення позовних вимог без розгляду, заступник керівника Івано-Франківської обласної прокуратури подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема апелянт вказує, що суд помилково застосував до даних спірних правовідносин правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 10 травня 2022 року у справі № 354/660/15-ц, оскільки вказана справа стосується державного підприємства, яким Карпатський національний природний парк не являється. Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань Карпатський національний природний парк є державною організацією (установа, заклад), тобто є суб`єктом, який має зовсім іншу організаційно-правову форму господарювання. Відповідно до Положення про Карпатський національний природний парк, затвердженого наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України № 99 від 31 серпня 2020 року, Карпатський національний природний парк є бюджетною, неприбутковою, природоохоронною, рекреаційною, культурно-освітньою, науково-дослідною установою і входить до складу природно-заповідного фонду України, охороняється як національне надбання, щодо якого встановлено особливий режим охорони, відтворення та використання. Парк створено з метою збереження типових природних комплексів Чорногори та Горган, організації туризму, а також проведення наукових досліджень і пропаганди знань по охороні природи. Здійснення Карпатським національним природним парком будь-якої господарської діяльності не передбачено. Таким чином, Карпатський національний природний парк жодним чином не підпадає під поняття «підприємства» та не є ідентичним державним лісогосподарським підприємством, щодо якого зроблено відповідний висновок Верховного Суду.

Апелянт зазначає, що предметом даного спору є земельні ділянки природно-заповідного фонду, титульним користувачем яких є Карпатський національний природний парк. Адміністрація парку, будучи достовірно обізнаною про виявлені порушення вимог природоохоронного та земельного законодавства та про необхідність захисту інтересів держави, маючи відповідні повноваження для їх захисту, жодних заходів не вжила, що відповідно до статті 131-1 Конституції України та статті 23 Закону України «Про прокуратуру» є підставою для звернення прокурора до суду з цим позовом в інтересах держави в особі зазначеного уповноваженого суб`єкта. Прокурором аргументовано порушення інтересів держави з посиланням на необхідність захисту державної власності на землю та захисту екологічних інтересів суспільства в аспекті права на безпечне довкілля, збереження цілісності Карпатського національного природного парку загальнодержавного значення. При цьому, виключну необхідність захисту державних інтересів мотивовано бездіяльністю уповноваженого державного органу Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України. У зв`язку з цим позовна заява прокурора із зазначеним суб`єктним складом позивачів є єдиним ефективним способом захисту права власності Українського народу на природні ресурси.

З цих підстав апелянт просить ухвалу суду першої інстанції в частині залишення без розгляду позовних вимог прокурора в інтересах держави в особі Карпатського національного природного парку скасувати.

Учасники справи правом подання відзиву на апеляційну скаргу в порядку статті 360 ЦПК України не скористалися.

У засіданні апеляційного суду представник апелянта та представник позивача скаргу підтримали, просили її задоволити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили.

З урахуванням положень частини другої статті 372 ЦПК України колегія суддів ухвалила про розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників апелянта та позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Встановлено, що у травні 2022 року перший заступник керівника Івано-Франківської обласної прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, Карпатського національного природного парку до Яремчанської міської ради, ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення Микуличинської сільської ради, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою природно-заповідного фонду.

Залишаючи позовні вимоги першого заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Карпатського національного природного парку без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що Карпатський національний природний парк є бюджетною установою та не має статусу суб`єкта владних повноважень, а тому, враховуючи положення абзацу першого частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» та висновки Верховного Суду, згідно з якими суб`єкт, в особі якого прокурор може звертатися із позовом в інтересах держави, має бути суб`єктом владних повноважень, у прокурора відсутні підстави для представництва інтересів держави в особі Карпатського національного природного парку.

Однак, погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною другою зазначеної статті передбачено, що у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Згідно з частиною третьою статті 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу (частина четверта статті 56 ЦПК України).

В силу пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Спеціальним законом, яким визначені випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді є Закон України «Про прокуратуру».

Згідно з частиною третьою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, перший заступник керівника Івано-Франківської обласної прокуратури у відповідності до вимог частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» обґрунтовував наявність підстав для представництва інтересів держави при зверненні до суду з даним позовом.

Так, прокурор зазначив, що згідно вимог законодавства прокурор здійснює представництво в суді інтересів держави, якщо уповноважений орган не здійснює ці функції належним чином. У цій справі, предметом судового розгляду є правовідносини, що виникли з приводу особливо цінних земель, які перебувають у державній власності в особі Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України та у користуванні Карпатського національного природного парку, і були передані у приватну власність відповідачу ОСОБА_3 . Передання у приватну власність спірної земельної ділянки порушує інтереси держави, а саме позбавляє державу права на належну їй власність, а також утруднює чи унеможливлює виконання державою обов`язків, покладених статтями 13, 16, 50 Конституції України, які, у свою чергу, реалізуються відповідними органами виконавчої влади, зокрема, Міністерством захисту довкілля та природних ресурсів України та Карпатським національним природним парком. Оскільки вказані юридичні особи самостійно не звернулися з позовом до суду, то прокурор звертається в інтересах держави із вказаним позовом, визначивши при цьому позивачами у цій справі Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України і Карпатський національний природний парк.

При цьому, прокурор вказав, що Міністерству захисту довкілля та природних ресурсів України та Карпатському національному природному парку стало відомо про факт незаконного вилучення у парку земель природно-заповідного фонду за результатами проведення земельно-технічної експертизи у серпні 2019 року. Крім того, прокуратура повідомляла про це позивачів відповідними листами, однак, Карпатський національний природний парк повідомив про неможливість подати позов у зв`язку із відсутністю в установі фахівця для підготовки такого позову, а Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України не заперечило щодо представництва прокурором інтересів держави в суді.

Щодо наявності підстав для представництва інтересів держави в особі Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України та Карпатського національного природного парку прокурор зазначив, що Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України відповідно до Закону України «Про природно-заповідний фонд України» та Положення про Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України є спеціально уповноваженим органом державного управління в галузі організації, охорони та використання природно-заповідного фонду, а Карпатський національний природний парк перебуває у сфері управління Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, є бюджетною, неприбутковою, науково-дослідною установою, у постійному користуванні якої перебувають землі природно-заповідного фонду, у межах яких знаходиться спірна земельна ділянка. Вказана установа не є підприємством, не є самостійним суб`єктом господарювання, її діяльність не спрямована на здійснення господарської діяльності та отримання прибутку, а тому прокурор може звертатися в інтересах держави в особі Карпатського національного природного парку.

Судом встановлено, що Івано-Франківська обласна прокуратура повідомляла Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України та Карпатський національний природний парк про необхідність вжиття заходів, спрямованих на витребування незаконно вилученої земельної ділянки у державну власність, на що Карпатський національний природний парк повідомив, що такі заходи не вживалися та не вживаються у зв`язку із відсутністю в установі фахівця для підготовки відповідної позовної заяви та представництва інтересів у суді, а Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України не заперечило щодо представництва прокурором інтересів держави в суді (а.с. 53-65).

Колегія суддів зауважує, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. При цьому випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття «інтерес держави».

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) № 3-рп/99 від 08 квітня 1999 року Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави», висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (пункт 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств. З урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Таким чином «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави» особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Зі змісту позовної заяви слідує, що предметом спору в даному випадку є особливо-цінні землі природно-заповідного призначення, які згідно вимог статей 149, 150 ЗК України мають особливий, захищений державою статус та порядок використання, а позов подано у зв`язку з нездійсненням захисту інтересів держави установами, які володіють, розпоряджаються та користуються спірними земельними ділянками.

Згідно Положення про Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 червня 2020 року № 614, Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, який забезпечує, зокрема, формування та реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, екологічної та в межах повноважень, передбачених законом, біологічної і генетичної безпеки.

Відповідно до пунктів 1.2, 1.5 Положення про Карпатський національний природний парк, затвердженого наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 31 серпня 2020 року №99, Карпатський національний природний парк є бюджетною, неприбутковою, природоохоронною, рекреаційною, культурно-освітньою, науково-дослідною установою і входить до складу природно-заповідного фонду України, охороняється як національне надбання, щодо якого встановлюється особливий режим охорони, відтворення та використання. Парк віднесено до сфери управління Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України.

Оскільки предметом судового розгляду у даній справі є правовідносини, що виникли з приводу земель природно-заповідного призначення, які перебувають у державній власності в особі Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України та користуванні Карпатського національного природного парку, і ні Міністерство, ні Парк, не вживали заходів щодо захисту інтересів держави у зв`язку з незаконним вилученням таких земель з державної власності, то прокурор правомірно та підставно звернувся до суду з наведеним позовом в інтересах держави в особі Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України та, зокрема, Карпатського національного природного парку.

Суд першої інстанції наведеного не врахував та дійшов помилкового висновку про те, що Карпатський національний природний парк є бюджетною установою та не має статусу суб`єкта владних повноважень, а тому у прокурора відсутні підстави для представництва інтересів держави в особі Карпатського національного природного парку.

З огляду на наведене, ухвалу Яремчанського міського суду від 24 липня 2023 року в оскаржуваній частині не можна вважати законною та обґрунтованою, висновки суду про залишення позовних вимог без розгляду є помилковими та не ґрунтуються на вимогах процесуального закону.

Відповідно до статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема: невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З урахуванням викладеного та положень статті 379 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції в оскаржуваній частині не може залишатися в силі та підлягає скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 374, 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури задоволити.

Ухвалу Яремчанського міського суду від 24 липня 2023 року в частині залишення без розгляду позовних вимог першого заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Карпатського національного природного парку до Яремчанської міської ради, ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення Микуличинської сільської ради, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою природно-заповідного фонду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 29 вересня 2023 року.

Суддя-доповідач: Л.В. Василишин

Судді: В.Д. Фединяк

І.О. Максюта