441/1764/23 2/441/588/2023
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
03.10.2023 Городоцький районний суд Львівської області в складі:
головуючого, судді - Ференц О.І.,
за участю секретаря судових засідань - Пеленської Х.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городок Львівської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, -
01.08.2023 позивачка звернулася до суду із позовом, покликаючись на те, що вона є одноосібним власником квартири АДРЕСА_1 . У вказаній квартирі окрім неї зареєстровані та проживають її діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також зареєстрований її колишній чоловік - відповідач ОСОБА_2 .. Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 30.09.2016 шлюб між нею та відповідачем розірвано. ОСОБА_2 не проживає у даній квартирі з 2014, добровільно залишив її та повернувся проживати до себе додому, не приймає жодної участі в утриманні, ремонті та обслуговуванні житлового приміщення, оплаті комунальних послуг, квартирної плати та інших витратах. Жодних особистих речей чи іншого майна відповідача у квартирі нема. Перешкод в користуванні житловим приміщенням ОСОБА_2 ніхто не чинив, однак добровільно знятися з реєстрації він відмовляється.
Зазначала, що реєстрація відповідача у належній їй квартирі порушує її права та законні інтереси, створює їй незручності і перешкоди у здійсненні права вільно володіти, користуватися і розпоряджатися житлом, призводить до зайвих витрат, повязаних з оплатою квартирної плати, оскільки вона здійснюється з урахуванням кількості зареєстрованих осіб, вона не може оформити субсидію на оплату житлово-комунальних послуг, оскільки місце роботи відповідача їй невідоме. В досудовому порядку врегулювати спір не вдалося, оскільки відповідач не бажає добровільно знятися з реєстрації.
З огляду на те, що ОСОБА_2 втратив право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 , у зв`язку з тривалою відсутністю без поважних причин у даному житлі, просить суд ухвалити рішення, яким визнати його таким, що втратив право на користування вказаним вище житлом.
Позивачка ОСОБА_1 та треті особи в судове засідання не з`явилися, подали суду письмові заяви, в яких підтримують заявлені позовні вимоги, просять їх задоволити, розгляд справи просять проводити у їх відсутності, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечують.
Відповідач в судове засідання не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки, хоча двічі своєчасно та належним чином повідомлявся про час та місце судового розгляду справи, в тому числі шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті суду, однак відзиву на позовну заяву не подав, а також від нього не надходило клопотання про відкладення розгляду справи.
Проаналізувавши підстави позовної заяви, оглянувши та оцінивши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності відповідача і постановлення заочного рішення, оскільки прийняття такого рішення не суперечить закону та відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.
Судом встановлено, що позивачка є одноосібним власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав № 341005237 від 31.07.2023 (а.с.15).
Актами Городоцької міської ради на факт не проживання ОСОБА_2 від 09.06.2023, 03.07.2023 та 01.08.2023 підтверджується, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований, але фактично не проживає у квартирі АДРЕСА_1 з квітня 2012 (а.с.30-32).
Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 30.09.2016 у цивільній справі № 441/984/16-ц шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, рішення набрало законної сили 18.10.2017 (а.с.14).

Статтею 137 Конституції України гарантується право на житло. Згідно ч.3 цієї статті ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п.15 постанови від 01.11.1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або для відмови їй у цьому.

Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст.383 ЦК України встановлено право власника житлового будинку, квартири використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Статтею 405 ЦК України встановлено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

Згідно роз`яснень постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.04.1985р. "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 більше одного року у квартирі, яка належить на праві приватної власності позивачці, не проживає, добровільно покинув вказане житло, без поважних причин не з`явився в судове засідання та не довів суду поважності причин відсутності за адресою своєї реєстрації, суд приходить до висновку, що його слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

У відповідності з вимогами ст.141 ЦПК України у звязку із задоволенням позовних вимог підлягають стягненню з відповідача понесені позивачкою судові витрати зі сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.137 Конституції України, ст.405 ЦК України, ст.72 ЖК України, ст.247, 258, 263-265, 268, 280, 282 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 05.08.1995 Первомайським РВ УМВС України у Миколаївській області, в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , жительки АДРЕСА_2 , 1073 (одну тисячу сімдесят три) грн. 60 коп. сплаченого судового збору.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Городоцького районного суду Львівської області. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивачі мають право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий Ференц О.І.