КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/9696/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 752/8456/20

21 вересня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Смолко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 16 березня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Плахотнюк К.Г., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Житло-Капітал», Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбуд Інвестгруп» про визнання недійсним договору про участь у фонді фінансування будівництва, стягнення грошових коштів, відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовомдо Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Житло-Капітал» (далі- ТОВ «ФК «Житло-Капітал»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбуд Інвестгруп» (далі- ТОВ «Укрбуд Інвестгруп») про визнання недійсним договору про участь у фонді фінансування будівництва, стягнення грошових коштів, відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 02 травня 2019 року між ним, як довірителем, та ТОВ «ФК «Житло-Капітал», як управителем, укладено договір № 79-0205/2019-1 про участь у Фонді фінансування будівництва виду «А» житлового комплексу «ARTHOUSE», будівельна адреса: АДРЕСА_1 . Кадастрові номери земельних ділянок під будівництво житлового комплексу :79:364:0008 та :79:364:0071.

Згідно з умовими договору об`єктом інвестування є квартира у секції АДРЕСА_2 , розташована на 25-му та 26-му поверхах, загальною площею 103, 98 кв.м.Забудовником житлового комплексу « ART HOUSE », як зазначено у договорі, визначено ТОВ «Укрбуд Інвестгруп».

На виконання умов вищевказаного договору стороною довірителя на рахунки ТОВ «ФК «Житло-Капітал» були перераховані кошти двома платежами: 1 004 446, 80 грнта 21 523, 83 грн, після оплати яких він отримав свідоцтво № НОМЕР_1 з графіком подальшого внесення коштів до ФФБ житлового комплексу «ARTHOUSE», яке є невід`ємною частиною договору. У свідоцтві визначено, що планово-орієнтовний термін введення об`єкта будівництва в експлуатацію - 30 вересня 2021 року.

Зазначав, що будівництво житлового комплексу «ARTHOUSE» не розпочато, мало місце лише облаштування будівельного майданчика, що розташований на території військового містечка № НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 , однак без розміщення будівельного паспорту.

Також йому стало відомо, що облаштування будівельного майданчика мало місце без належного оформлення усіх необхідних дозвільних документів та за відсутності чинного договору щодо будівництва житлового комплексу на території, яка належить військовому містечку № НОМЕР_2 Міністерства оборони України.

Договір від 27 вересня 2016 року між Центральним територіальним управління капітального будівництва Міністерства оборони та ТОВ «Укрбуд Інвестгруп» про будівництво житлового комплексу по АДРЕСА_3 , у справі за позовом заступника Генерального прокурора-головного військового прокурора до ТОВ «Укрбуд Інвестгруп», після судового розгляду справи, остаточним судовим рішенням Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18 квітня 2018 року № 910/4501/17 визнано недійсним.

Окрімтого, згідно із відомостями Публічної кадастрової карти 13 грудня 2017 рокувідомості про земельну ділянку, площею 6,2224 га, із кадастровим номером :79:364:0008, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_1 ), було перенесено до архіву Державного земельного кадастру. Відтак, кадастровий номер :79:364:0008 було скасовано, а відповідна земельна ділянка площею 6,2224 га перестала існувати як об`єкт цивільних прав щодо якого можуть вчинятись будь-які майново-розпорядчі дії (в т.ч. передача під забудову та отримання будь-яких дозвільних документів на будівництво).

За його звернення до Держгеокадастру було отримано відповідь про те, що кадастровим реєстратором ГУ Держгеокадастру у м. Києві скасовано державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :79:364:0071.

Вказував, що незважаючи на те, що законодавством забороняється розпочинати використання земельної ділянки, в тому числі, на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, представники групи компаній «Укрбуд» вчинили комплекс протиправних дій спрямованих на забудову території військового містечка № НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_1 ).

Так, у грудні 2018 року на веб-сайті групи компаній «Укрбуд» було розміщено відомості про зведення житлового комплексу «Житловий комплекс «Art House» за адресою АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_1 ), хоча на той час вже було рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18 квітня 2018 року № 910/4501/17, яким визнано недійсним договір від 27 вересня 2016 року між Центральним територіальним управлінням капітального будівництва Міністерства оборони та ТОВ «Укрбуд Інвестгруп» про будівництво житлового комплексу по АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_1 .

Отже, відповідач ТОВ «Укрбуд Інвестгруп», розмістивши на своєму сайті інформацію про зведення житлового комплексу «Житловий комплекс «Art House» за адресою АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_1 ), порушив вимоги Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», оскільки вже не мав права на виконання будівельних робіт на земельній ділянці з кадастровими номерами :79:364:0008 та :79:364:0071. Також у відкритому реєстрі дозвільних документів, розміщеному на офіційному веб-сайті Державної архітектурно-будівельної інспекції України https://dabi.gov.ua/відсутня інформація щодо надання дозволу ТОВ «Укрбуд Інвестгруп» на будівництво житлового комплексу по АДРЕСА_3 .

При цьому, на веб-сайті відповідача ТОВ «Укрбуд Інвестгруп» у розділі «Житловий комплекс «Art House» були розміщені типові документи для оформлення інвестицій фізичних осіб в будівництво, а саме: Правила фонду фінансування будівництва виду «А» ЖК «Art House», затверджені ТОВ «Фінансова компанія «Житло-Капітал» в яких об`єктом фінансування зазначено: «Будівництво житлового комплексу з об`єктами обслуговування населення на АДРЕСА_1 (кадастрові номери :79:364:0008 та :79:364:0071)».

Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «Житло-Капітал» порушила вимоги частини другої статі 7 Закону України «Про фінансово- кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», згідно з якими «Управителю фонду забороняється укладати договори управління майном з установниками та залучати кошти установників для фінансування спорудження об`єкта будівництва до отримання забудовником у встановленому законодавством порядку дозволу на виконання будівельних робіт для спорудження об`єкта будівництва».

Вважав, що протиправними діями, як забудовника ТОВ «Укрбуд Інвестгруп», так і управителя ТОВ Фінансова компанія «Житло-Капітал», він, як інвестор (установник, довіритель), був введений в оману, адже не був поінформованим щодо відсутності у забудовника необхідних відповідно до чинного законодавства дозвільних документів та договорів, що стало наслідком укладення договору про часть у Фонді фінансування будівництва житлового комплексу «Art House» .

Після того, як ТОВ «Укрбуд Інвестгруп» припинило будівництво всіх своїх об`єктів житлового профілю та ним була отримана викладена вище інформація щодо незаконних дій відповідачів, він 26 грудня 2019 року письмово звернувся доуправителя ТОВ «Фінансова компанія «Житло-Капітал» про розірвання договору № 79-0205/2019-1 від 02 травня 2019 року про участь у Фонді фінансування будівництва виду «А» житлового комплексу «Art House» та повернення коштів у сумі 1 025 970,66 грн, однак офіційної відповіді від ТОВ «Фінансова компанія «Житло-Капітал» не отримав, що є порушенням норм статті 20 Закону України «Про звернення громадян» та пункту 2.1.1.11 Договору № 79-0205/2019-1 від 02 травня 2019 року.

Крім того, відповідач ТОВ «Фінансова компанія «Житло-Капітал» не виконав умов договору № 79-0205/2019-1 від 02 травня 2019 року, зокрема, пункту 2.1.1.13 щодо зобов`язання «письмово повідомити довірителя про внесення змін до умов договору управителя із забудовником щодо перенесення строків здачі в експлуатацію об`єкта будівництва більш ніж на 90 днів та у випадку заміни забудовника», враховуючи те, що на сайті ПАТ «Холдингова компанія «Київмісьбуд» розміщений 14.02.2020 року електронний варіант листа директора ТОВ «Фінансової компанії «Житло-Капітал», із якого видно, що відбуваються дії щодо заміни забудовника, але про це позивач не був поінформований письмово відповідачем ТОВ «Фінансова компанія «Житло-Капітал».

Посилаючись на те, що відповідачами здійснено низку протиправних дій, що суперечать положенням частин 1-3, 5 статті 203 Цивільного кодексу України, а також вимогам Законів України «Про регулювання містобудівної діяльності», «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», які призвели до порушення його майнових інтересів та нанесли йому моральну шкоду, позивач, з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог, просив суд: визнати недійсним договір № 79-0205/2019-1 про участь у Фонді фінансування будівництва, укладений 02 травня 2019 року між ТОВ «ФК «Житло-Капітал» та ОСОБА_1 ; стягнути з ТОВ «ФК «Житло-Капітал» на його користь 1 025 970, 66 грн, що перераховані на рахунки відповідача ТОВ «ФК «Житло-Капітал» 02 травня 2019 року відповідно до умов договору № 79-0205/2019-1 про участь у Фонді фінансування будівництва виду «А» житлового комплексу «Art House», будівельна адреса: АДРЕСА_1 ; стягнути з ТОВ «ФК «Житло-Капітал» на його користь компенсацію матеріальної шкоди, у зв?язку з використанням коштів позивача не за призначенням, а саме: пеню у сумі 767 605, 38 грн., 3 % річних у сумі 105 154, 96 грн, інфляційні втрати у сумі 398 948, 68 грн, із зазначенням у рішенні суду про необхідність нарахування інфляційних втрат, 3 % річних до моменту виконання такого рішення, а також стягнути на його користь моральну шкоду, завдану життю та здоров?ю позивача, у розмірі 105 000, 00 грн з відповідача ТОВ «ФК «Житло-Капітал», та у розмірі 200 000, 00 грн з відповідача ТОВ «Укрбуд Інвестгруп».

В обґрунтування вимог про відшкодування моральної шкоди позивач вказував, що у зв`язку із припиненням будівництва об?єкта та отримання ним інформації щодо незаконних дій відповідачів у нього стався гіпертонічний криз та нервовий зрив, що завдало шкоди його здоров`ю та спричинило довготривалі моральні страждання.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 16 березня 2023 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Житло-Капітал», Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбуд Інвестгруп» про визнання недійсним договору про участь у Фонді фінансування будівництва, стягнення грошових коштів, відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Визнано недійсним договір № 79-0205/2019-1 про участь у Фонді фінансування будівництва, укладений 02 травня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Житло-Капітал» та ОСОБА_1 .

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Житло-Капітал» (, юридична адреса - 01054, м. Київ, вулиця Ярославів вал, 33-б, фактичне місцезнаходження - м. Київ, вулиця Протасів Яр, 2-Д, офіс 2) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) 1 025 970 (один мільйон двадцять п`ять тисяч дев`ятсот сімдесят) гривень 66 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Житло-Капітал» (, юридична адреса - 01054, м. Київ, вулиця Ярославів вал, 33-б, фактичне місцезнаходження - м. Київ, вулиця Протасів Яр, 2-Д, офіс 2) на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 10 510 (десять тисяч п`ятсот десять) гривень.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовнмх вимог про стягнення пені, 3 % річних, інфляційнмх втрат та моральної шкоди, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 16 березня 2023 року в частині відмови у позовнмх вимогах щодо матеріальної шкоди (пені інфляції, 3% річних), а також моральної шкоди скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення його позову повністю та стягнення з TOB «Фінансова компанія «Житло-Капітал» () на його користь: а)компенсації матеріальної шкоди, у зв`язку з використанням коштів позивача не за призначенням, зокрема: пеню в сумі 767 605,38 грн (сімсот шістдесят сім тисяч шістсот п`ять гривень 38 копійок); 3 % річних у сумі 105 154,96 грн (сто п`ять тисяч сто п`ятдесят чотири гривні 96 копійок); інфляційних втрат в сумі 398 948,68 грн (триста дев`яносто вісім тисяч дев`ятсот сорок вісім гривень 68 копійок); б) моральної (немайнової) шкоди, завданої життю та здоров`ю позивача в сумі 105 000 грн. З ТОВ «Укрбуд Інвестгруп» () стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКГІП: НОМЕР_3 ) моральну (немайнову) шкоду, завдану життю та здоров`ю позивача в сумі 200 000,00 грн.

З підстав наведених вище та, виходячи з положень частини 10 та 11 статті 265 Цивільного процесуального кодексу України, позивач просить зазначити в рішенні суду що: а) нарахування інфляційних втрат та трьох відсотків річних здійснюється до моменту виконання такого рішення; б)остаточна сума інфляційних втрат та трьох відсотків річних розраховується, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду за такими правилами: інфляційні втрати розраховуються з урахуванням суми коштів позивача, що неправомірно використовуються відповідачем ТОВ«Фінансова компанія «Житло-Капітал», яка становить 1 025 970,63 (один мільйон двадцять п`ять тисяч дев`ятсот сімдесят гривень 63 копійки), помноженої на сукупний індекс інфляції за період з 02 травня 2019 року, до дня виконання рішення суду у повному обсязі, мінус сума боргу, яка становить 1 025 970,63 (один мільйон двадцять п`ять тисяч дев`ятсот сімдесят гривень 63 копійки);сума трьох відсотків річних розраховується (починаючи з 02 травня 2019 року до дня виконання рішення суду у повному обсязі) з урахуванням суми коштів позивача, що неправомірно використовуються відповідачем ТОВ «Фінансова компанія «Житло-Капітал», яка становить 1 025 970,63 (один мільйон двадцять п`ять тисяч дев`ятсот сімдесят гривень 63 копійки), за такою формулою по роках та заноситься до таблиці:Сума санкції = К х 3 х Д / 365 (366) х 100, де:К - сума коштів позивача, 3 - три відсотки річних:Д - кількість днів неповернення коштів у кожному році;365 (366) - кількість днів у відповідному році;100 - відсотки.

В обґрунтування змісту вимог апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог позивача щодо відшкодування йому матеріальної та моральної шкоди ухвалене внаслідок неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильного застосування норм матеріального права та порушеннями норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги в частині стягнення штрафних санкцій у вигляді пені, 3 % річних та інфляційних втрат, не підлягають задоволенню є помилковим, оскільки, як передбачено частиною 2 статті 216 ЦК України, якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.

При цьому, статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

За усталеною судовою практикою за змістом частини другої ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Верховного суду України від 06 червня 2012 року у справі № 6-49цс12, від 24 жовтня 2011 року у справі № 6-38цс11). Отже, проценти, передбачені ст. 625 ЦК України, не є штрафними санкціями (постанова Верховного суду Українивід 17 жовтня 2011 року у справі 6-42цс11).

Відповідно, суд першої інстанції помилково застосував норми матеріальногоправа. Дослідженню підлягають вище перелічені доводи, а встановленню обставини, які вони підтверджують.

Щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди позивач ввважає, що висновки суду стосовно відсутності доказів на підтвердження причинного зв`язку між діями відповідача та завданням позивачеві моральної шкоди є необгрунтованими та не можуть бути взяті до уваги, виходячи з наступного.

Про те, що протиправні дії відповідачів викликали у позивача значні душевні страждання та різке погіршення стану здоров`я суд був поінформований у заяві позивача про збільшення розміру позовних вимог та зміну підстав позову щодо обгрунтування моральної шкоди від 16 червня 2022 року.

Зокрема, у заяві було зазначено, що 23 липня 2019 року позивач не побачив ані техніки, ані робітників на будівельному майданчику, а наступного дня випадково дізнався, що будівництво не розпочалось через рішення Господарського суду міста Києва від 04 липня 2017 року у справі № 910/4501/17, яким визнано недійсним договір про будівництво житлового комплексу по АДРЕСА_1 від 27.09.2016 року, укладений між Центральним територіальним управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрбуд Інвестгруп» і зрозумів, що будівництво ЖК «Art House» наврядчи своєчасно розпочнеться і до 30.09.2021 року будинок не буде введений в експлуатацію. З огляду на ці обставини, позивач пережив значне хвилювання та душевні страждання, які викликали у нього серцевий напад. Близько 10-ї години ранку 24 липня 2019 року він був госпіталізований до терапевтичного стаціонару з інфарктними ліжками клініки Державної наукової установи «Науково-практичний центр профілактичної та клінічної медицини» Державного управління справами (ДНУ «НГЩ ПКМ» ДУС) (виписний епікриз доданий до зазначеної заяви). Раніше нападів стенокардії у позивача не було жодного разу.

У зазначеній клініці позивач перебуває на постійному обліку та під наглядом, як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Всі подальші події, які відбувались з ТОВ «Укрбуд Інвестгруп», яке входило до складу компанії «Укрбуд» та навколо будівництва ЖК «Art House» лише погіршували стан здоров`я позивача.

Через протиправні дії відповідачів, які, насамперед, полягають у порушені умов договору щодо термінів здачі житла в експлуатацію та у використанні відповідачем ТОВ «Фінансова компанія «Житло-Капітал» упродовж понад трьох років коштів позивача не за призначенням (будівництво житлового комплексу не розпочалось й дотепер, порушено пп. 1.9; 3.5 договору), у позивача мали місце довготривалі душевні страждання, що продовжуються й нині, як наслідок, у нього суттєво погіршилося здоров`я, він вимушений був змінити свій життєвий уклад. На даний час позивач є людиною похилого віку, страждає тяжкими захворюваннями і потребує лікування. Через неповернення відповідачем ТОВ «Фінансова компанія «Житло-Капітал» коштів позивача на його вимогу, викладену у листі від 26.12.2019року, він не мав змоги використати їх на відновлення свого стану здоров`я, отримувати повноцінне та своєчасне лікування упродовж понад трьох років, зокрема, здійснювати санаторно- курортне лікування у зв`язку з постійним погіршенням здоров`я.

Зазначає, що право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян воно гарантується Конституцією України (статті 32, 56, 62) Цивільним кодексом України та законами України.

Спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди.

За змістом частини другої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

У постанові Великої Палати Верховного Суду України від 01.09.2020 (справа № 216/3521/16-ц) (провадження № 14-714цс 19) чітко викладена правова позиція «Виходячи з положень ст.ст. 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення-право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства».

З наведеного вбачається, що моральна шкода за порушення цивільно-правового договору, як спосіб захисту суб`єктивного цивільного права, може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі статей 16 та 23 ЦК України і статей 4 та 22 Закону України «Про захист прав споживачів» навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено.

Отже, суд першої інстанції помилково не розглянув питання чи підлягає застосуванню у даному випадку положення Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки договір про участь у Фонді фінансування будівництва передбачає не лише надання послуги з довірчого управління коштами довірителя, а також передачу довірителю в порядку та на умовах зазначених у договорі об`єкта інвестування (квартири площею 103,98 кв. м), а отже на такі правовідносини (надання послуги та передача готового житла, продукції) поширюється дія закону «Про захист прав споживачів».

Таким чином, на думку позивача, суд першої інстанції неповно та невсебічно дослідив обставини справи щодо відшкодування йому відповідачами моральної шкоди, зокрема, не звернув уваги на його доводи, не запропонував позивачеві подати додаткові докази, якщо того вимагала справа, не врахував положення Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-ХІІ, роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, що містяться у постанові від 31 березня 1995 року №4, положення постанови Великої Палати Верховного Суду України від 01.09.2020 (справа №216/3521/16-ц), чим порушив норми матеріального права.

В частині порушення судом першої інстанції норм процесуального права позивач зазначає, що упункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами) зазначено, що «з метою забезпечення своєчасного і правильного вирішення справи, суддя повинен провести ретельну підготовку її до розгляду. Зокрема, в строки встановлені ст.146 ЦПК, вчинити всі необхідні підготовчі дії, передбачені ст.143 цього ж Кодексу, залежно від конкретних обставин справи, витребувати від позивача подання доказів про порушення його законних прав і заподіяну моральну шкоду».

Проте, суд першої інстанції, встановивши факт порушення законодавства відповідачами, яке вилилось у значну матеріальну шкоду, заподіяну позивачеві, не вимагав від позивача ніяких додаткових доказів на підтвердження заподіяної моральної (немайнової) шкоди.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Фінансова компанія «Житло-Капітал» - адвокат Гонтар Дмитро Олександрович просить залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, посилаючись на те, що мотиви та підстави, зазначені позивачем в апеляційній скарзі, щодо скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови у відшкодуванні йому матеріальної шкоди у вигляді пені, 3 % річних та інфляційних втрат, а також моральної шкоди є безпідставними та необгрунтованими. Натомість, рішення суду першої інстанції, в цій частині вирішення вимог, ухвалено у відповідності до норм чинного законодавства України, враховуючи фактичні обставини справи, в межах наданих суду повноважень, з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що, відповідач ТОВ «Фінансова компанія «Житло-Капітал» не має грошових зобов?язань перед позивачем, оскільки договір про участь у ФФБ не розірваний між сторонами, а рішення суду у справі, яка переглядається, не набрало законної сили.

Крім того, пеня жодним чином не може розраховуватись від вартості об?єкта інвестування, так як фактично це не є боргом і на правовідносини сторін не поширюються положення частини 2 статті 343 Господарського кодексу України.

В частині вимог щодо моральної шкоди вказує, що позивачем не доведено зв`язок між моральною шкодою та діями відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Житло-Капітал», відсутній причинний зв?язок між діяннями, на які посилається позивач, та станом його здоров?я, а також, враховуючи особливості фінансово-кредитним механізмів, які виникли у сторін, правовідносин, де фактичні будівельні роботи виконає третя особа, на яку впливу у відповідача немає, крім тих, що застосовані станом на сьогоднішній день, вважає вказані позовні вимоги необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

У визначений ухвалою апеляційного суду строк, відповідач ТОВ «Укрбуд Інвестгруп» не скористався процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу позивача.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції - частина 3 статті 360 ЦПК України.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Бойков Олексанлр Сергійович повністю підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Житло-Капітал» - адвокат Гонтар Дмитро Олександрович просив залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Представник відповідача ТОВ«Укрбуд Інвестгруп» в судове засідання не з`явився. Про день та час слухання справи судом апеляційної інстанції відповідач ТОВ «Укрбуд Інвестгруп» повідомлявся у встановленому законом порядку.

У відповідності до вимог статті 128, 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у відсутності відповідачаТОВ«Укрбуд Інвестгруп».

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02 травня 2019 року між ТОВ «ФК «Житло-Капітал» та ОСОБА_1 було укладено договір № 79-0205/2019-1 про участь у Фонді фінансування будівництва, відповідно до умов якого позивач зобов`язується передати управителю ТОВ «ФК «Житло-Капітал» в управління грошові кошти з метою отримання позивачем у власність житла, а управитель зобов`язується прийняти кошти на рахунок ФФБ у довірчу власність та здійснювати від свого імені та за плату управління цими коштами в порядку та на умовах, передбачених цим договором, правилами ФФБ виду «А» житлового комплексу «Art House» та чинним законодавством України (а.с. 7-13 том 1).

Об`єктом будівництва сторони визначили будівництво житлового комплекту з об?єктами обслуговуваннч населення, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (кадастрові номерами земельних ділянок :79:364:0008 та :79:364:0071).

Згідно з пунктами 1,2., 1.9. договору об`єктом інвестування, що підлягає передачі позивачу після завершення будівництва, є квартирау секції АДРЕСА_2 , розташована на 25-му та 26-му поверхах, загальною площею 103, 98 кв.м.; забудовник ТОВ «Укрбуд Інвестгруп»; планово-орієнтовний термін введення об`єкта будівництва в експлуатацію - 30 вересня 2021 року.

На виконання умов вищевказаного договору стороною довірителя на рахунки ТОВ «ФК «Житло-Капітал» були перераховані кошти двома платежами: 1 004 446, 80 грн. за призначенням платежу «за фінансування об?єкту інвестування згідно договору № 79-0205/2019-1 від 02 травня 2019 року та 21 523, 86 грн - за управління майном згідно договору № 79-0205/2019-1 від 02 травня 2019 року (а.с. 15, 16 том 1).

ТОВ «ФК «Житло-Капітал» видав ОСОБА_1 свідоцтво № С79-0205/2019-1, яким підтверджено факт передачі позивачем в управління ТОВ « ФК « Житло-Капітал » 1 004 446, 80 грн. Кількість закріплених (викуплених) одиниць об`єкту інвестування становить 43,67 кв. м. (а.с.14 том 1).

Із наданих учасниками справи та досліджених судом доказів вбачається, що будівництво житлового комплексу «Art House» не розпочато, мало місце лише облаштування будівельного майданчика, що розташований на території військового містечка № НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 , однак без розміщення будівельного паспорту.

Облаштування будівельного майданчика мало місце без належного оформлення усіх необхідних дозвільних документів та за відсутності чинного договору щодо будівництва житлового комплексу на території, яка належить військовому містечку № НОМЕР_2 Міністерства оборони України.

Так, договір від 27 вересня 2016 року між Центральним територіальним управління капітального будівництва Міністерства оборони та ТОВ «Укрбуд Інвестгруп» про будівництво житлового комплексу по АДРЕСА_3 , за позовом заступника Генерального прокурора-головного військового прокурора до ТОВ «Укрбуд Інвестгруп», після судового розгляду справи, остаточним рішенням Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18 квітня 2018 року № 910/4501/17 визнано недійсним.

Обставини, встановлені судовим рішенням у господарській справі № 910/4501/17, вказують на те, що 27 вересня 2016 року між державною організацією (установа, заклад) Центральне територіальне управління капітального будівництва та ТОВ "Укрбуд Інвестгруп", на виконання положень Постанови КМУ від 03.08.2006№ 1081 "Про затвердження порядку забезпечення військовослужбовців житловими приміщеннями", Постанови ВРУ від 06.05.2014№1238-VII "Про додаткові заходи щодо зміцнення обороноздатності та безпеки Держави", було укладено договір про будівництво житлового комплексу по АДРЕСА_1 , який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. та зареєстрований в реєстрі за № 3872.

За змістом п. 2.1 вказаного договору Центральне територіальне управління капітального будівництва та ТОВ "Укрбуд Інвестгруп" зобов`язуються побудувати об`єкт згідно з проектно-кошторисною документацією за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з п. п. 3.1 - 3.3 даного договору об`єктом забудови є земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , площею 6,2224 га (кадастровий номер 8 000 000 000:79:364:0008) та площею 0,2860 га. (кадастровий номер 8 000 000 000:79:364:0071).

Відповідно до інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №68950708 від 26.09.2016 року та №68950247 від 26.09.2016 року цільове призначення земельної ділянки площею 6,2224 га. (кадастровий номер 8 000 000 000:79:364:0008) є "Для розміщення та постійної діяльності ЗСУ, для експлуатації та обслуговування адміністративно-господарських будівель та споруд військового містечка № НОМЕР_2 , а 0,2860 га. (кадастровий номер 8 000 000 000:79:364:0071) - для розміщення та постійної діяльності ЗСУ, правокористувачем за правом забудови земельних ділянок (суперфіцій) є Центральне територіальне управління капітального будівництва.

Наказом Міністерства юстиції України скасовані рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23.09.2016 року № 31543040 та № 31542035, прийняті приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. та внесено до державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про скасування записів №16553636 та №16552713, відповідно до яких право забудови земельної ділянки за оспорюваним договором було надане відповідачу Центральному територіальному управлінню капітального будівництва.

Станом на 15.09.2015року земельні ділянки 79:364:0008 та 79:364:0071 за адресою АДРЕСА_1 рахуються за землекористувачем Міністерством оборони України за видом "право в процесі оформлення (постійне користування)", тобто, будівництво житлового комплексу за умовами спірного договору здійснюється на земельній ділянці, яка розташована на території військового містечка № НОМЕР_2 та відноситься до земель оборони.

Умовами оспорюваного договору не передбачено будівництва житлового комплексу саме як житла для військовослужбовців та членів їхніх сімей або соціального та доступного житла.Фактичне виконання умов договору про будівництво житлового комплексу по АДРЕСА_1 призведе до створення на землях оборони нового об`єкту невійськового призначення (житлового комплексу, можливо 8% як житла для військовослужбовців, та 92 % або більше для інших осіб).

Вносячи в оспорюваний договір свою частку у вигляді земельної ділянки, що є його майном на праві постійного користування, відповідач Центральне територіальне управління капітального будівництва повинен був узгодити таку дію із своїм засновником - Міністерством оборони України, проте, за встановлених судом обставин, доказів погодження оспорюваного договору про спільну діяльність Міністерством оборони України матеріали справи не містять.

У грудні 2019 року позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у місті Києві та отримав відповідь №31-26-0.21-3073/35-19 від 19 грудня 2019 рокупро те, що кадастровим реєстратором ГУ Держгеокадастру у м. Києві скасовано державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :79:364:0071 (а.с. 17 том 1).

А з даних Публічної кадастрової карти він дізнався, що 13 грудня 2017 року відомості про земельну ділянку, площею 6,2224 га з кадастровим номером :79:364:0008, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_1 ) було перенесено до архіву Державного земельного кадастру. Відтак, кадастровий номер :79:364:0008 було скасовано, а відповідна земельна ділянка, площею 6, 2224 га, перестала існувати, як об`єкт цивільних прав щодо якого можуть вчинятися будь-які майново-розпорядчі дії (в т.ч. передача під забудову та отримання будь-яких дозвільних документів на будівництво).

26 грудня 2019 року позивач звернувся до генерального директора ТОВ «Фінансова компанія «Житло-Капітал» з листом, в якому, посилаючись на те, що протиправними діями, як забудовника, так і ТОВ Фінансова компанія «Житло-Капітал», інвестори були введені в оману, адже вони не були поінформованими щодо відсутності у забудовника необхідних відповідно до чинного законодавства дозвільних документів та договорів, що стало наслідком укладення договорів про часть у Фонді фінансування будівництва житлового комплексу «Art House», пропонував терміново укласти з ним договір про розірвання договору № 79-0205/2019-1 від 02 травня 2019 року про участь у Фонді фінансування будівництва та у десятиденний термін повернути кошти у сумі 1 025 970,63 грн на рахунок з якого були перераховані кошти (а.с. 18-20 том 1).

Задовольняючи позов ОСОБА_1 в частині вимог про визнання недійсним договору № 79-0205/2019-1 про участь у Фонді фінансування будівництва, укладений 02 травня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Житло-Капітал» та ОСОБА_1 , зі стягненням з ТОВ«Фінансова компанія «Житло-Капітал» на користь ОСОБА_1 сплачених на виконання умов договору грошових коштів в сумі 1 025 970,66 грн, суд першої інстанції свій висновок мотивував тим, що за правилами ч. 2 ст. 7 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», управителю фонду забороняється укладати договори управління майном з установниками та залучати кошти установників для фінансування спорудження об`єкта будівництва у разі відсутності: у забудовника права на виконання будівельних робіт; державної реєстрації спеціального майнового права на об`єкти інвестування за забудовником; державної реєстрації права довірчої власності на ім`я управителя відповідно до закону.

Відповідач ТОВ «ФК «Житло-Капітал» у своєму відзиві не заперечував, що будівництво житлового комплексу «Art House» не розпочато та зазначив, що готовий повернути сплачені позивачем, на виконання умов договору, кошти.

З встановлених судом обставин вбачається, що дії відповідача ТОВ «ФК «Житло-Капітал» вказують на порушення прав позивача, як інвестора. Положеннями п. 7.2 договору № 79-0205/2019-1 від 02 травня 2019 року, управління майном за цим договором припиняється за рішенням суду.

В цій частині рішення суду учасниками справи не оскаржується.

Доводи і вимоги апеляційної скарги позивача стосуються оскарження рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні компенсації матеріальної шкоди у зв?язку з використанням коштів позивача не за призначенням, а саме: пені у сумі 767 605, 38 грн, 3 % річних у сумі 105 154, 96 грн, інфляційних втрат у сумі 398 948, 68 грн, а також моральної шкоди, завданої життю та здоров?ю позивача, у розмірі 105 000, 00 грн з відповідача ТОВ «ФК «Житло-Капітал», у розмірі 200 000, 00 грн з відповідача ТОВ «Укрбуд Інвестгруп».

Перевіряючи рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги в частині відмовлених вимог, колегія суддів апеляційного суду виходить з такого.

У справі, яка є предметом перегляду, між сторонами виникли зобов`язання з договору про участь у Фонді фінансування будівництва № 79-0205/2019-1 від 02 травня 2019 року, який за пред?явленими вимогами позивача ОСОБА_1 судом визнанний недійсним, зі стягненням з ТОВ «Фінансова компанія «Житло-Капітал» на користь ОСОБА_1 сплачених на виконання умов договору грошових коштів сумі 1 025 970,66 грн.

Згідно з частиною першою статті 236 цього Кодексу нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Відповідно до частини першої, другої статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, -відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.

Отже, в силу прямої вказівки закону договір, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення, а визнання недійсним зобов`язання за цим договором стосується наслідків недійсності такого договору.

Правові наслідки недійсності правочинурегулюються спеціальною правовою нормою - статтею 216 ЦК України, а тому до таких правовідносин загальні норми про виконання зобов`язання та про відповідальність за його порушення не застосовуються.

Вирішуючи спір в частині позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ТОВ «ФК «Житло-Капітал» компенсації матеріальної шкоди, що складається з пені - за використання коштів довірителя за договором (позивача у справі) не за призначенням; 3 % річних, як компенсацію за весь час неправомірного користування утримуваними відповідачем ТОВ «ФК «Житло-Капітал» грошовими коштами позивача, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, на підставі яких дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову у відповідній частині вимог з огляду на те, що договір про участь у Фонді фінансування будівництва№ 79-0205/2019-1, укладений 02 травня 2019 року між ТОВ «ФК «Житло-Капітал» та ОСОБА_1 , судом визнанний недійсним, із застосуванням правових наслідків, встановлених статтею 216 ЦК України, а тому положення недійсного договору не створюють будь-яких наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю, що позбавляє позивача права на отримання пені, яка за змістом статей 549, 550, 551 ЦК України, є грошовою сумою, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання і яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Також правовідношення, яке виникло між сторонами, не є грошовим зобов`язанням, тому до спірних правовідносин не застосовуються положення частини другої статті 625 ЦК України, у зв`язку із чим виключається можливість вимагати від ТОВ «ФК «Житло-Капітал» сплати трьох процентів річних та інфляційних витрат.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині вимог ОСОБА_1 про стягнення з ТОВ «ФК «Житло-Капітал» компенсації матеріальної шкоди, що складається з пені, 3 % річних, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, оскільки недійсний договір не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю, тому доводи позивача про його право на отримання пені, 3 % річних, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, не ґрунтуються на вимогах закону.

З огляду на зазначене,доводи, викладені позивачем в апеляційній скарзі в цій частині вимог, висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Разом з тим, колегія суддів апеляційного суду не може погодитись з висновком суду першої інстанції в частині вирішених вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, виходячи з наступного.

За загальним правилом зобов`язання з відшкодування шкоди (майнової та немайнової) є прямим наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. При цьому одне і те ж правопорушення може призводити до негативних наслідків як у майновій, так і немайновій сферах, тобто виступати підставою для відшкодування майнової та моральної шкоди одночасно.

Згідно з частинами першою та другою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, встановлене Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом. Тобто законодавець указує на два випадки компенсації моральної шкоди - вони визначені умовами договору або випливають із положень законодавства (зокрема статті 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди.

Згідно з преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

За пунктами 18, 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець - суб`єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації; споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Статтею 1-1 Закон України «Про захист прав споживачів» передбачено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

Пункт 5 частини першої статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає, що споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Відповідно до пункту 19 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» термін «продукція» у цьому Законі вживається в значенні - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб.

За змістом частини другої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Отже, виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому, як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Статті 4 та 22 Закону України «Про захист прав споживачів» прямо передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди у правовідносинах між споживачами та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

З наведеного вбачається, що моральна шкода за порушення цивільно-правового договору, як спосіб захисту суб`єктивного цивільного права, може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі статей 16 та 23 ЦК України і статей 4 та 22 Закону України «Про захист прав споживачів» навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц (провадження№ 14-714цс19).

Свої вимоги про відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 пов`язував із припиненням будівництва об?єкта та отримання ним інформації щодо незаконних дій відповідачів, що суперечили положенням частин 1-3, 5 статті 203 Цивільного кодексу України, а також вимогам Законів України «Про регулювання містобудівної діяльності», «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», в результаті чого у нього стався гіпертонічний криз та нервовий зрив, що завдало шкоди його здоров`ю та спричинило довготривалі моральні страждання.

Відповідач ТОВ «ФК «Житло-Капітал», в свою чергу, не заперечував, що будівництво об?єкта не розпочато, а з встановлених судом обставин вбачається, що дії управителя (відповідача у справі) ТОВ «ФК «Житло-Капітал» щодо укладення з довірителем (інвестором) ОСОБА_1 договору про участь у Фонді фінансування будівництва№ 79-0205/2019-1 від 02 травня 2019 року та залучення коштів довірителя (інвестора) для фінансування спорудження об`єкта будівництва суперечили положенню частини 2 статті 7 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» та свідчать про порушення прав позивача, як інвестора.

Із урахуванням зазначеного, слід дійти висновку, що відповідачем ТОВ «ФК «Житло-Капітал» внаслідок неправомірного укладення з довірителем (інвестором) ОСОБА_1 договору про участь у Фонді фінансування будівництва, із залученням коштів довірителя (інвестора) для фінансування спорудження об`єкта будівництва, незважаючи на заборону, яка міститься у частині 2 статті 7 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» щодо укладення договорів управління майном з установниками та залучення коштів установників для фінансування спорудження об`єкта будівництва у разі відсутності: у забудовника права на виконання будівельних робіт; державної реєстрації спеціального майнового права на об`єкти інвестування за забудовником; державної реєстрації права довірчої власності на ім`я управителя відповідно до закону, позивачу, як замовнику послуг на будівництва житла для власних потреб, завдано моральної шкоди.

Таким чином, позивачем доведено наявність складу цивільно-правового правопорушення, а саме: наявність такої шкоди, протиправної поведінки відповідача і причинно-наслідкового зв`язку між шкодою та протиправними діями відповідача.

Враховуючи завдані позивачу душевні страждання, характер неправомірних дій відповідачаТОВ «ФК «Житло-Капітал», колегія суддів апеляційного суду вважає, що з відповідача ТОВ «ФК «Житло-Капітал» на користь позивача підлягає стягненню 20 000,00 грн в якості відшкодування завданої моральної шкоди. Такий розмір відшкодування, відповідає обсягу спричинених страждань позивачу, є достатнім для відновлення його прав, а також відповідає вимогам розумності, виваженості та справедливості.

У контексті цієї справи, з урахуванням її фактичних обставин, позивач не довів завдання йому моральної шкоди відповідачем ТОВ «Укрбуд Інвестгруп» у силу вимог вказаного закону, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 в частині вимог до відповідача ТОВ «Укрбуд Інвестгруп» про відшкодування моральної (немайново) шкоди, завдану життю та здоров`ю в сумі 200 000,00 грн.

Отже, обставини на які позивач ОСОБА_1 посилається в апеляційній скарзі, як на підставу перегляду судового рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 16 березня 2023 року в частині порушення та неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права знайшли часткове підтвердження.

Порушення зазначених вимог законодавства, якими обґрунтовує свою апеляційну скаргу позивач у справі, відповідно до пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України є підставою для скасування апеляційним судом судового рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про стягнення моральної шкоди та ухвалення у відповідній частині нового судового рішення по суті заявлених вимог, які з установлених колегією суддів апеляційного суду обставин справи та наведених мотивів в редакції даної постанови підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з ТОВ «ФК «Житло-Капітал`на користь позивача 20 000,00 грн у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги позивача в частині вирішених вимог про стягнення компенсації матеріальної шкоди, що складається з пені, 3 % річних, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, на законність судового рішення не впливають, а тому рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 16 березня 2023 року, яким відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні вимог до ТОВ «ФК «Житло-Капітал» про стягнення компенсації матеріальної шкоди, що складається з пені, 3 % річних, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, слід залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимог ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Житло-Капітал» про визнання недійсним договору № 79-0205/2019-1 від 02 травня 2019 року, зі стягненням з ТОВ «Фінансова компанія «Житло-Капітал» на користь ОСОБА_1 сплачені на виконання умов договору грошові кошти в сумі 1 025 970,66 грн, учасниками справи не оскаржується,а тому суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини рішення.

Керуючись ст.ст. 1, 23, 611 ЦК України, ст.ст. 1-1,4, 18, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 16 березня 2023 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Житло-Капітал» про відшкодування моральної шкоди скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про часткове задоволення вказаних позовних вимог.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Житло- Капітал» () на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_3 ) у відшкодування завданої моральної шкоди 20 000,00 грн.

В іншій оскаржуваній частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 04 жовтня 2023року.

Головуючий Судді: