Справа № 446/1821/19 Головуючий у 1 інстанції: Самсін М.Л.
Провадження № 22-ц/811/970/23 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - судді Ніткевича А.В.

суддів - Бойко С.М., Копняк С.М.

секретаря Зеліско-Чемерис К.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Львівського апеляційного суду у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 20 березня 2023 року в складі судді Костюк У.І. в справі за заявою ОСОБА_2 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, -

встановив:

У грудні 2021 року заявник ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, в якій просив суд визнати причину пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання поважною та поновити пропущений строк для подання виконавчого листа № 446/1821/19 від 29.11.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів у розмірі 1/4 частки з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01.10.2019 і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування заяви покликався на те, що в установлений законом строк до повноліття, заявник не зміг подати виконавчий лист до примусового виконання у зв`язку з тим, що виконавчий лист № 446/1821/19 виданий Кам`янка-Бузьким районним судом Львівської області лише 29.11.2021, тобто після спливу строку пред`явлення виконавчого листа до виконання. Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання пропущений ним у зв`язку з обставинами, що не залежать від нього, оскільки цивільна справа № 446/1821/19 з 04.03.2021 до 11.11.2021 перебувала на розгляді в Львівському апеляційному суді, тому заявник звернувся до суду з даною заявою.

Ухвалою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 20 березня 2023 року заяву ОСОБА_2 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання задоволено.

Визнано причину пропуску строку пред`явлення виконавчого листа № 446/1821/19 від 29.11.2021 про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів у розмірі 1/4 частки з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01.10.2019 і до досягнення дитиною повноліття до виконання поважною.

Поновлено пропущений строк для подання виконавчого листа № 446/1821/19 від 29.11.2021 про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів у розмірі 1/4 частки з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01.10.2019 і до досягнення дитиною повноліття.

Не погоджуючись з ухвалою, таку в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 , вважає її незаконною, постановленою з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідністю висновків суду, викладених у рішенні суду, обставинам справи.

В обґрунтування вимог покликається на те, що оскаржувана ухвала побудована лише на поясненнях ОСОБА_2 , інших доказів до матеріалів справи не надано. Так, суд в ухвалі не зазначив, коли заявник отримав виконавчий лист, чи такий подавався до виконавчої служби та чи було йому відмовлено у прийнятті такого виконавчого листа до примусового виконання.

Просить скасувати ухвалу Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 20 березня 2023 року та постановити нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 у задоволенні заяви у повному обсязі.

25 травня 2023 року від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній висловив заперечення з приводу доводів апеляційної скарги.

Учасники справи в судове засідання не прибули, заявник ОСОБА_2 не повідомив про причину неявки, при цьому апелянта ОСОБА_1 подала клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зверненням 21.09.2023 у лікарню з приводу травми ноги, на підтвердження чого надала рентген знімки, однак доказів перебування на стаціонарному або амбулаторному лікуванні не подала.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду питання по суті, а тому вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги виходячи з такого.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до приписів частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна людина має можливість безперешкодного звернення до суду за захистом своїх прав. Це право гарантується частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якій зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа №446/1821/19 від 26.11.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на його користь аліментів у розмірі 1/4 частки з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01.10.2019 і до досягнення дитиною повноліття, суд виходив з поважності причин такого пропуску, зокрема перебування цивільної справи № 446/1821/19 на розгляді в Львівському апеляційному суді, та видачу виконавчого листа судом після закінчення строку для пред`явлення його до виконання.

При цьому, суд врахував роз`яснення Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, які містяться в листі від 25.09.2015 «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах», а саме, що отримання стягувачем виконавчого листа або судового наказу після закінчення строку для пред`явлення його до виконання є поважною причиною пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

З таким висновком погоджується суд апеляційної інстанції.

Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 129 Конституції України).

Зазначене конституційне положення кореспондується та відображено у частині першій статті 18 ЦПК України, згідно якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина «судового розгляду».

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 17 травня 2005 року у справі «Чіжов проти України» (заява № 6962/02) суд зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 статті 6 Конвенції. Державі належить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права.

Крім того, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система договірної держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції (рішення від 28 липня 1999 року в справі «ІммобільяреСаффі» проти Італії», рішення від 19 березня 1997 року в справі «Горнсбі проти Греції»).

Частиною першою статті 431 ЦПК України визначено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно із статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

За частиною першою статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Отже, підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Аналіз змісту зазначених норм дає підстави для висновку, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Судом встановлено, що заочним рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області у цивільній справі № 446/1821/19 від 11.06.2020 задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів. Стягнуто з ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів її заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 31 серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

31.07.2020 відповідачкою ОСОБА_1 подана заява про перегляд заочного рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області у цивільній справі № 446/1821/19 від 11.06.2020.

Ухвалою суду від 05.02.2021 в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду відмовлено.

03.03.2021 відповідачка оскаржила рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області в апеляційному порядку.

Постановою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду від 11.11.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 11.06.2020 року змінено. Резолютивну частину рішення в частині вирішення позовних вимог викладено в такій редакції: «Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено частково.

Вирішено стягувати з ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01.10.2019 і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 9756,21 грн. аліментів за минулий час, а саме за період з 31 серпня 2018 року по 02 вересня 2019 року. В решті рішення суду залишено без змін.

Згідно відмітки, яка міститься на супровідному листі, 23.11.2021 цивільна справа №446/1821/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів повернулася на адресу Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області після перегляду апеляційною інстанцією.

26.11.2021 ОСОБА_2 звернувся до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області із заявою про видачу виконавчих листів.

29.11.2021 року видано виконавчий лист №446/1821/19 про стягнення з ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів у розмірі 1/4 частки з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01 жовтня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Термін пред`явлення виконавчого листа до виконання до досягнення дитиною повноліття (а.с. 5).

Тобто, матеріалами справи безспірно встановлено, що станом на день фактичної видачі виконавчого листа про стягнення аліментів на утримання сина, строк для пред`явлення цього виконавчого документа до виконання вже був пропущений, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 досяг повноліття, тоді як граничний строк пред`явлення його до виконання встановлено до закінчення періоду, на який присуджені платежі, а саме до досягнення дитиною повноліття, що об`єктивно позбавило заявника, як стягувача можливості пред`явити даний виконавчий документ до примусового виконання по незалежних від нього обставинах.

Доводи апеляційної скарги про те, що ухвала ґрунтується лише на пояснення ОСОБА_2 без належних та допустимих доказів колегія суддів вважає безпідставними, оскільки заявником надано достатньо доказів, які дають підстави вважати, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання пропущений з поважних та незалежних від стягувача причин.

Враховуючи вищенаведене та з огляду на принцип обов`язковості виконання судового рішення, надаючи оцінку обставинам, на які посилався ОСОБА_2 як на причину пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, та встановивши, що такі причини є поважними, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Таким чином, доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для її скасування з мотивів викладених в апеляційній скарзі не вбачається. У зв`язку з цим, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 372, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 20 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 26 вересня 2023 року.

Головуючий А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк