Справа № 345/5039/21
Провадження № 2/345/23/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2023 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Юрчака Л.Б., з участю секретаря судового засідання Пилипів Н.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області №6 заяви представника відповідача, адвоката Маланюка Олега Ярославовича про забезпечення доказів та залучення до справи третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, поданих у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , правонаступником якої є ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про поділ нерухомого майна в натурі, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області перебуває справа за позовом ОСОБА_1 , правонаступником якої є ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про поділ нерухомого майна в натурі.

05.01.2022 року Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області виніс ухвалу про відкриття провадження у справі та призначив підготовче судове засідання.

20.01.2022 року Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області виніс ухвалу про зупинення провадження у справі на час проведення експертизи.

11.10.2022 року Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області виніс ухвалу про відновлення провадження у справі та поновив провадження у справі.

25.10.2022 року Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області виніс ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду. 16.01.2023 року Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області виніс ухвалу про зупинення провадження у справі до вступу у спадщину правонаступників після смерті позивача ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

03.08.2023 року Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області виніс ухвалу про відновлення провадження у справі.

Представник відповідача, адвокат Маланюк О.Я. 15.09.2023 р. звернувся до суду з заявою про залучення до справи третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору посилаючись на те, що в матеріалах справи наявний висновок експерта №10/Е від 30.09.2022 року та запропоновані згідно такого 3 варіанти поділу земельної ділянки; здійснюючи аналіз варіанту поділу, вважає за необхідне зазначити, що усі 3 (три) варіанти поділу земельної ділянки висновку експерта фактично здійснюють поділ та захоплюють частину чужої земельної ділянки, яка має кадастровий номер :12:007:0036 по АДРЕСА_1 (площею 0,2440 га.) та належить третій особі не залученій до розгляду судової справи ОСББ «Добробут-Калуш», а тому вважає, що таким чином рішення по справі може вплинути на права вказаної особи та просить залучити до участі у справі ОСББ «Добробут-Калуш» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог.

Також представник відповідача, адвокат Маланюк О.Я. 15.09.2023 р. звернувся до суду з заявою про забезпечення доказів посилаючись на те, що в матеріалах справи міститься висновок експертизи за яким не здійснено опису усього наявного нерухомого майна, яке побудовано ще до 1991 року, таке первісним позивачем не зареєстровано, однак підлягає реєстрації та таке майно підлягає поділу та знаходиться на земельній ділянці по АДРЕСА_2 ; зазначає, що в технічному паспорті, який наявний в матеріалах справи, відсутні 2 капітальні будівлі нерухомого майна, а саме 1 свинарник відповідача та 1 сарай, які є в натурі, побудовані до 1991 року, мають фундаментальну прив`язку до землі, однак не інвентаризовані; також наявні й інші приміщення, зокрема які визначені літерою «Є» через який проходить пропонована експертом лінія розподілу земельних ділянок позивача та відповідача за літерою «З», а також приміщення визначене літерою «Г» насправді розділено на два приміщення, що визначені літерами «Г» та «Е»; крім того, схема розташування огорожі, а як наслідок пропоновані варіанти розмежування земельних ділянок (в напрямку до приміщення гаражу визначено літерою «Д») є відмінною від варіанту визначеного в усіх варіантах поділу представленого попереднім позивачем висновку експерта №10/Е від 30.09.2022 р., а тому є необхідність в проведенні повторної технічної інвентаризації нерухомого майна, яке перебуває у фактичному користуванні позивача та відповідача та просить суд зобов`язати позивачку ОСОБА_4 забезпечити доступ представника відповідача адвоката Маланюка О.Я. та інженера з технічної інвентаризації до усіх приміщень та об`єктів нерухомого майна, що перебувають у її користуванні для здійснення технічної інвентаризації (обмірів) будівель та споруд, що знаходяться по АДРЕСА_2 .

25.09.2023 року від представника позивача, адвоката Бойко Р.Б. надійшло заперечення, в якому зазначає, що оскільки заяву про залучення третьої особи подано не на належній стадії розгляду, то таку слід залишити без задоволення; зазначає, що докази, які не подані у встановленому законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї, відтак, у цій справі, правові підстави для забезпечення доказів відсутні.

Заслухавши доводи учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заяви представника відповідача, адвоката Маланюка О.Я. про забезпечення доказів та залучення до справи третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору задоволенню не підлягають виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадку. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За змістом ч.ч. 1, 4, 5 ст. 53 ЦПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи. У заявах про залучення третіх осіб і в заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі. Про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі.

Якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення суду може вплинути на права та обов`язки осіб, що не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Виходячи з матеріалів справи, ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25.10.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Крім того, після поновлення провадження у справі на підставі ухвали суду від 03.08.2023 року триває стадія судового розгляду.

Однак, заявлене клопотання представника відповідача про залучення до справи третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, подано не в належній стадії розгляду справи, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання слід відмовити.

Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Положеннями ст. 116 ЦПК України встановлені підстави та порядок забезпечення доказів.

Так, згідно із ст.116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів.

У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Згідно ст. 118 ЦПК України, заява про забезпечення доказів розглядається в судовому засіданні в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з особливостями, встановленими цією статтею.

Відповідно до ст.117 ЦПК України особа, яка подає заяву про забезпечення доказів, у тому числі повинна обґрунтувати необхідність забезпечення доказів.

Відповідно до п. 4-6 ч. 1 ст. 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів зазначається: докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів; спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності особу, у якої знаходяться докази.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до ч. 8 ст. 83 ЦПК України, докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість іх подання у вказаний строк з причин, що не залежить від неї.

Як вбачається із клопотання про забезпечення доказів, представник відповідача стверджує, що оспорювані земельні ділянки захоплюють частину чужої земельної ділянки, яка належить ОСББ «Добробут-Калуш», а проведення технічної інвентаризації та отримання технічного паспорта на усі об`єкти нерухомого майна необхідне для об`єктивного розгляду справи.

Оскільки відповідач та представник відповідача у підготовчому провадженні не заявляли будь-яких клопотань, не повідомляли суд про докази, які не можливо надати, що підтверджуються їхньою заявою, а також заявлене клопотання представника відповідача про залучення до справи третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСББ «Добробут-Калуш», подано не в належній стадії розгляду справи, а заявлене клопотання про забезпечення доказів було подано у зв`язку з тим, що воно може стосуватись інтересів ОСББ «Добробут-Калуш», то у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення доказів слід також відмовити.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Також суд зазначає, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. У зв`язку з наведеним, вирішення питання про забезпечення, витребування доказів з підстав, передбачених законом, не є порушенням права на справедливий судовий захист. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ до правосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи.

При цьому суд звертає увагу на вимоги статті 121 ЦПК України про те, що справа має бути розглянута судом протягом розумного строку; не може бути залишене поза увагою положення статті 6 Конвенції, якими передбачено, що судові процедури при розгляді справи повинні бути справедливими, справа має бути розглянута в розумний строк, а також те, що в цивільному судочинстві діє принцип ефективності судового процесу, який направлений на недопущення затягування розгляду справи.

Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany)).

Приймаючи до уваги вказане, суд приходить до висновку про те, що заяви не грунтуєтьтся на вимогах закону, будуть порушувати інтереси учасників справи та інших осіб, тому суд вважає неможливим задоволення клопотань про забезпечення доказів та залучення до справи третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.53, 83, 84, 197, ч. 2 ст. 247, ст.ст. 259-260 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяв представника відповідача, адвоката Маланюка Олега Ярославовича про забезпечення доказів та залучення до справи третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня винесення ухвали.

Повний текст ухвали складено та підписана суддею 29.09.2023 року.

Суддя