провадження № 22-ц/824/8809/2023 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 вересня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на заочне рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 07 березня 2023 року у справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року КП «Київтеплоенерго» звернулося до суду з позовом та просилостягнути з відповідача заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення - 12 400,03 грн.; спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води - 11 332,96 грн.; спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення - 11 666,24 грн.; спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води - 27 003,98 грн.; витрати, пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - 33 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що розпорядженням Виконавчого органу КМР (КМДА) від 10 квітня 2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку із чим КП «Київтеплоенерго» здійснює з 01 травня 2018 року надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води. Крім того, 11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» та позивачем було укладено договір про відступлення права вимоги (цесії), за яким останній набув право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води. Квартира відповідача під`єднана до внутрішньо будинкової системи теплопостачання, а, отже, ОСОБА_1 є споживачем послуг. Відповідач від послуг у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлялася (не відключалася). Таким чином, виникнення цивільних прав та обов`язків підтверджується діями сторін: позивач надає послуги та щомісячно надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату таких послуг, а відповідач споживає надані послуги та зобов`язана оплатити їх вартість. Проте, відповідач своєчасно не сплачувала за спожиті послуги з централізованого опалення та/ або централізованого постачання гарячої води, в результаті чого утворилася заборгованість, яка станом на 01 вересня 2021 року складає 38 670,22 грн. (заборгованість за послуги з централізованого опалення - 11 666,24 грн., заборгованість з централізованого постачання гарячої води - 27 003,98 грн.). Крім того, позивач на підставі договору № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11 жовтня 2018 року, укладеного з ПАТ «Київенерго», прийняв право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води у розмірі 23 732,99 грн.

Заочним рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 07 березня 2023 рокупозовКП «Київтеплоенерго» задоволено частково. Стягнуто ОСОБА_1 на користь КП «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті послуги у розмірі 38 670,22 грн., з яких: 11 666,24 грн. - з централізованого опалення, 27003,98 грн. - з централізованого постачання гарячої води. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі КП «Київтеплоенерго» просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні заборгованості за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 12 400 грн. 03 коп., заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 11 332 грн. 96 коп. та витрат, пов`язаних з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33 грн.через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги в зазначеній частині задовольнити. Вирішити питання про розподіл судових витрат. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що за договором цесії №602-18 ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором. Відповідно до додатку №1 та додатку №2 до договору цесії позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 12 400 грн. 03 коп. та централізованого постачання гарячої води у розмірі 11 332 грн. 96 коп. Крім того, всупереч ст. 12 ЦПК України відносно сприяння учасникам судового процесу в реалізації ними своїми правами суд першої інстанції не виніс ухвали про усунення недоліків позивачем шляхом надання саме детального розрахунку заборгованості за послуги, надані до 01 травня 2018 року, чим грубо порушив права КП «Київтеплоенерго», як надавача послуг за вказаною адресою. Таким чином, позивач був позбавлений права надати саме детальний розрахунок заборгованості за послуги, надані до 01 травня 2018 року. Відповідач жодних заперечень чи/або відзив на позовну заяву щодо саме не користування/неотримання/ ненадання/ послуг до 01 травня 2018 року з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води не надсилала. Натомість, всупереч вимогам ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та вимогам ст. 509, 525, 526 ЦПК України, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості, що утворилася до 01 травня 2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 на праві власності не зареєстрована, про що свідчить відповідь КП КМР «КМ БТІ» від 01 лютого 2023 року № 062/14-1310 (И-2023) та відсутність відомостей в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Інші дані про зареєстроване право власності на вказану квартиру згідно інформаційної довідки № 278144793 від 05 жовтня 2021 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - також відсутні.

Разом з тим, за відомостями відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом`янської РДА (довідка № 78103709 від 24 січня 2022 року) місце проживання ОСОБА_1 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , з 16 серпня 1979 року.

Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради від 10 квітня 2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.

З 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго».

11 жовтня 2018 року між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та Комунальним підприємством (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» було укладено договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії), за яким ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» відступило право вимоги, а КП «КИЇВТЕПЛОЕНРГО» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед Кредитором з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01 серпня 2018 року з урахуванням оплат, що отримані кредитором за період 01 серпня 2018 року до дати укладення цього договору. Перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається у Додатку № 1 та Додатку № 2 до цього договору (а.с.52).

Відповідно до Додатку № 1 та/або Додатку № 2 до Договору цесії позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у розмірі 23 732 грн. 99 коп. (заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 12 400 грн. 03 коп., заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 11 332 грн. 96 коп.) за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9-10).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості з відповідача, яка виникла до 01 травня 2018 року, суд виходив з того, що позивачем на підтвердження наявності такої заборгованості не надано до суду жодного доказу. Щодо вимоги про стягнення витрат, пов`язаних з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33 грн. суд дійшов висновку, що такі витрати відносяться до звичайної господарської діяльності підприємства.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанціїз наступних підстав.

Згідно ст. 67 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 8 жовтня 1992 року власники, наймачі та орендарі жилих приміщень зобов`язані своєчасно вносити плату за обслуговування і ремонт будинку, плату за найм чи оренду квартири, комунальні та інші послуги.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до споживачів житлово-комунальних послуг відносяться індивідуальний та колективний споживачі.

Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Так, рішення суду першої інстанції переглядається в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у період до 01 травня 2018 року.

Позивач, звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості, зазначає, що він надає відповідачу послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення.

До апеляційної скарги позивач долучив деталізований розрахунок заборгованості за надані відповідачу послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01 липня 2015 року по 30 березня 2023 року, вказуючи про те, що суд першої інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження та позбавив позивача права надати такий розрахунок. Крім того, позивач вказує, що суд першої інстанції всупереч ст. 12 ЦПК України відносно сприяння учасникам судового процесу в реалізації ними своїми правами не виніс ухвали про усунення недоліків позивачем шляхом надання саме детального розрахунку заборгованості за послуги, надані до 01 травня 2018 року.

У той же час, відповідно до вимог ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

На момент подачі позовної заяви вказаний доказ був наявний у позивача, однак, він не подав його до суду першої інстанції. В апеляційній скарзі КП «Київтеплоенерго» не навів об`єктивних причин, які перешкодили подати йому зазначений доказ у встановлений законом строк, тобто разом з позовною заявою.

Вказуючи про те, що суд першої інстанції позбавив позивача такого права, розглянувши справу в порядку письмового провадження, позивач не звернув уваги, що в матеріалах справи міститься заява, яка подана представником позивача про розгляд справи за його відсутності (а.с. 76).

Доводи позивача, що суд не виніс ухвалу про витребування деталізованого розрахунку заборгованості за період до 01 травня 2018 року є необґрунтованими, оскільки у відповідності до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Крім того, саме на позивача покладено обов`язок доведення тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

З наданих КП «Київтеплоенерго» Додатку № 1 та Додатку № 2 до Договору цесії вбачається, що позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води на загальну суму 23 732 грн. 99 коп. (а.с.9-10).

Заявляючи вимоги про стягнення зазначеної суми з відповідача, позивач не звернув уваги, що передача боргу за договором відступлення не підтверджує обґрунтованість такого боргу, з огляду на відсутність будь-яких інших доказів його наявності.

З Додатку № 1 та Додатку № 2 до Договору цесії не вбачається, за який період було сформовано борг ОСОБА_1 перед ПАТ «Київенерго». Таких доказів матеріали справи також не містять.

Вимоги позивача щодо стягнення витрат, пов`язаних з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33 грн. є безпідставними та необґрунтованими. Зі змісту наданої позивачем квитанції, на підтвердження понесених ним витрат, не вбачається, що платником послуги щодо отримання інформації з реєстру речових прав є саме КП «Київтеплоенерго», а також того, що зазначена квитанція стосується саме витягу, наданого позивачем за номером 278144793.

Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову відповідають фактичним обставинам справи, судом повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд приходить до висновку, що відсутні підстави до задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції, відтак і відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» залишити без задоволення.

Заочне рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 07 березня 2022 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді Фінагеєв В.О.

Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.