П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2023 року місто Київ

справа № 752/14213/21

провадження №22-ц/824/5185/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,

позивач - КП «Київтеплоенерго»

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»

на рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 29 листопада 2022 року, ухвалене у складі судді Чередніченко Н.П.,

у справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості.

Позов обґрунтовано тим, що позивач з 1 травня 2018 року надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. До 1 травня 2018 року послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води надавало ПАТ «Київенерго».

Відповідачка ОСОБА_1 проживає в квартирі АДРЕСА_1 , квартира під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання, а отже ОСОБА_1 є споживачем послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води і відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, що затверджені постановою КМ України від 21 липня 2005 року № 630, зобов`язаний своєчасно сплачувати надані йому позивачем послуги.

Проте, відповідач своєчасно не сплачував вартість спожитих послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 1 квітня 2021 року складає: 51790,11 грн., з яких заборгованість з централізованого опалення 17840,49 грн., заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води 33949,62 грн.

Позивач на підставі договору № 602-18 про відступлення права вимоги від 11 жовтня 2018 року, укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго», прийняв право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 1 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води у розмірі 25988,08 грн., яка складається із заборгованості за спожиті до 1 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 4468,13грн. та заборгованості за спожиті до 1 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 21519,95 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»: заборгованість за спожиті до 1 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 4468,13 грн.; заборгованість за спожиті до 1 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 21519,95 грн.; заборгованість за спожиті з 1 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 17840,49 грн.; заборгованість за спожиті з 1 травня 2018 року послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 33949,62 грн., а також витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав в сумі 33 грн. та судовий збір в сумі 2270 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 29 листопада 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» 22886,53 грн. заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з травня 2018 року в розмірі 17840,49 грн., та заборгованість за отримані послуги із постачання гарячої води за період із травня 2018 року в розмірі 33949,62 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», представник позивача подав апеляційну скаргу, в який просив рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині скасувати і ухвалити нове рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача за спожиті з березня 2017 року до травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 4468,13 грн, з централізованого постачання гарячої води в сумі 13294,75 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін. Апелянт вважає рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог незаконним і необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм процесуального права, оскільки судом не було з`ясовано всі обставини що мають значення для справи, не враховано та не досліджено належним чином докази, які були подані разом з позовною заявою позивачем та не надано їм належної оцінки, що призвело до позбавлення позивача права на належний судовий захист. Представник позивача вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував строки позовної давності, чим порушив норми процесуального і матеріального права. КП «Київтеплоенерго» звернулося за захистом своїх інтересів до суду у межах позовної давності, з урахуванням положень закону щодо продовження визначених ст.257 ЦК України строків на строк дії карантину, встановлено Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню короно вірусної хвороби..

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просила відмовити у задоволенні позовної давності.

Ухвалою Київського апеляційного суду 13 березня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 березня 2023 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що відповідачка ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , та є споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, які з 1 липня 2014 року надавало ПАТ «Київенерго» згідно Закону України «Про внесення змін до деяких Законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії».

11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» та Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» було укладено договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії), за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплатою спожитих до 1 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 1 серпня 2018 року з урахуванням оплат, що отримані кредитором за період з 1 серпня 2018 року до дати укладення цього договору. Перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг) право вимоги яких відступається за цим договором зазначається у Додатку № 1 та Додатку № 2 до цього договору.

Відповідно до Додатку № 1 та/або Додатку № 2 до договору цесії, позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги з центрального опалення та/або централізованого постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до п.1.3 Договору цесії кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги також будь-яких інших передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань (неустойка, штраф, пеня), 3% річних, інфляційні нарахування, судові витрати, витрати пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які без виключень та обмежень, що нараховані кредитором та/або виникли до дати укладення договору у зв`язку з неналежним виконанням споживачем (споживачами) зобов`язань з послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання за договорами із споживачами, які зазначені у Додатку № 1 та/або Додатку № 2 до Договору цесії.

Таким чином, позивач прийняв право вимоги до відповідачів про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та прийняв право вимоги до відповідачів будь-яких інших передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань з оплати за спожиті послуги.

За розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.

Таким чином, з 1 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго».

28 березня 2018 року в офіційному віснику Київської міської ради - газеті «Хрещатик» на підставі типового договору підготовлено та опубліковано договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води.

За відповідачем перед позивачем обліковується заборгованість за спожиті до 1 травня 2018 року послуги з централізованого опалення в розмірі 4468,13 грн., заборгованість за спожиті до 1 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 21519,95 грн., заборгованість за спожиті з 1 травня 2018 року послуги з централізованого опалення в розмірі 17840,49 грн., заборгованість за спожиті з 1 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 33949,62 грн.

Відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано наданий позивачем розрахунок заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Вказаний розрахунок детально відображає нарахування, оплати, споживання, опалювальну площу, а також є належним та допустимим доказом та встановлює надання та споживання таких послуг.

До матеріалів справи не надано доказів того, що відповідач зверталась до позивача про перерахунок заборгованості у зв`язку з недотриманням вимог закону. Відповідач від наданих позивачем послуг у встановленому законом порядку не відмовлялась, належних і допустимих доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, що б давало підстави для звільнення від їх оплати, відповідачем не надано.

Судом також не встановлено наявність звернень до виконавця із претензіями з питання ненадання послуги.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач є споживачем послуг, яка не виконувала належним чином свої зобов`язання щодо оплати наданих їй послуг, а тому наявні підстави для стягнення із відповідача заборгованості за послуги з централізованого опалення із травня 2018 року в сумі 17840,49 грн. та заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води із травня 2018 року в сумі 33949,62 грн. Вирішуючи заяву відповідача про застосування до вимог позивача позовної давності, суд першої інстанції виходив із того, що позивач КП «Київтеплоенерго» має право на стягнення заборгованості по оплаті послуг з централізованого опалення та послуг з постачання гарячої води, яка була нарахована з травня 2018 року, зважаючи на те, що позивач звернуся до суду у червні 2021 року. Заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Крім того, суд першої інстанції відхиляючи доводи позивача щодо відсутності підстав для застосування до вимог позивача позовної давності, зазначив, що введення на території України карантину не заважало як ПАТ «Київенерго», так і КП «Київтеплоенерго» вчасно звернутись до суду із позовом. У зв`язку з пропуском позивачем позовної давності до вимог про стягнення заборгованості, що виникла до травня 2018 року, відсутності належних документів щодо переривання позовної давності та поважності причин пропуску цього строку, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог в цій частині.

Проте, з такими висновками повністю погодитись не можна, виходячи з наступного.

Предметом апеляційного оскарження є рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що були спожиті відповідачем до 1 травня 2018 року.

Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулюються як нормами Цивільного кодексу України, так і Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актів, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.п. 18,20,30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМ України від 21 липня 2005 року № 630, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у встановлені строки. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настав за розрахунковим.

Якщо договором не встановлений інший термін, то з 21 числа кожного місяця починається період прострочення оплати наданих у попередньому місяці послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а отже і перебіг позовної давності щодо відповідного щомісячного платежу, за яким споживач допустив прострочення.

Судом установлено, що відповідачка ОСОБА_1 є споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, які до 1 травня 2018 року постачало ПАТ «Київенерго» та на даний час постачає КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», яке на підставі договору цесії набуло право вимоги до відповідача про стягнення заборгованості, яка виникла до 1 травня 2018 року.

Крім того, установлено, що відповідачкою ОСОБА_1 до ухвалення у цій справі рішення суду подано до суду заяву про застосування до вимог позивача позовної давності.

Відповідно до положень ст.ст.256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч.ч.1 та 5 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові..

Пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню короно вірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2" з 12 березня 2020 року до 20 травня 2020 року на всій території України був встановлений карантин.

Дію карантину, встановленого цією постановою, продовжено з 22 травня до 31 липня 2020 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року № 392, враховуючи зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2020 року № 500.

Далі дію карантину, встановленого цією постановою, продовжено з 1 серпня до 19 грудня 2020 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 641, враховуючи зміни, внесені постановами Кабінету Міністрів України від 26 серпня 2020 року № 760, від 13 жовтня 2020 року N 956, від 9 грудня 2020 року № 1236.

В подальшому дію карантину, встановленого цією постановою, продовжено з 19 грудня 2020 року до 31 серпня 2022 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року № 1236, враховуючи зміни, внесені постановами Кабінету Міністрів України від 17 лютого 2021 року № 104, від 21 квітня 2021 року № 405, від 16 червня 2021 року № 611, від 11 серпня 2021 року № 855, від 22 вересня 2021 року № 981, від 15 грудня 2021 року № 1336, від 23 лютого 2022 року № 229, від 27 травня 2022 року № 630.

Оскільки з 2 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короно вірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення «ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню короно вірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, у т.ч. статтями 257,258 ЦК України продовжуються на строк дії такого карантину, слід визнати таким, що пропущений позивачем трирічний строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості за період з липня 2015 року до березня 2017 року. Щодо вимог позивача про стягнення заборгованості за період з квітня 2017 року до 1 травня 2018 року трирічний строк позовної давності не пропущений, оскільки на час подання позовної заяви в червні 2021 року такий строк був продовжений Законом.

З розрахунку наданого позивачем вбачається, що заборгованість на загальну суму 25988,08 грн. нарахована за період з липня 2015 року по 1 травня 2018 року, при цьому з урахуванням того, що позивачем пропущений трирічний строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості за період з липня 2015 року до березня 2017 року, яка складає 8225,20 грн. заборгованості за спожиті послуги з постачання гарячої води. Станом на березень 2017 року у ОСОБА_1 була відсутня заборгованість за послуги з централізованого опалення ( а.с.93).

ОСОБА_1 до ухвалення рішення судом першої інстанції заявлено про застосування позовної давності., про що зазначено у заяві про перегляд заочного рішення, що була подана відповідачем 7 лютого 2022 року. За таких обставин наявні підстави про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості, яка обраховувала за відповідачем станом на березень 2017 року.

За період з квітня 2017 року по 1 травня 2018 року заборгованість ОСОБА_1 за спожиті послуги з централізованого опалення становить 4468,13 грн., а за послуги з постачання гарячої води і водовідведення 13947,75 грн., а всього на суму 17762,88 грн., яка підлягає стягненню на користь позивача.

Суд першої інстанції не взяв до уваги зазначені вимоги закону, невірно застосував норми матеріального права і дійшов помилкового висновку про застосування за вимогами позивача про стягнення всієї заборгованості, що утворилась до травня 2018 року, за період з квітня 2017 року по травень 2018 року, позовної давності.

За таких обставин рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення в сумі 4468,13 грн., за послуги з постачання гарячої води і водовідведення в сумі 13947,75 грн., а всього на суму 17762,88 грн. Крім того, підлягає скасуванню рішення суду першої інстанції в частині стягнення судового збору.

В частині задоволення позовних вимог КП «Київтеплоенерго» рішення суду першої інстанції сторонами у справі не оскаржується, а тому апеляційним судом в цій частині рішення суду не переглядається.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягнення сплачений за подання апеляційної скарги судовий збір в сумі 3405 грн., а також за подання позовної заяви підлягає стягненню судовий збір в сумі 2029,83 грн. ((69552,99 х 100% : 77778,19) х 2270 :100%)).

З урахуванням наведене та керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 29 листопада 2022 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог та в частині стягнення судового збору скасувати і ухвалити в цій частині нове судове рішення наступного змісту.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради ( Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті до 1 травня 2018 року послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 17762,88 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради ( Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» судовий збір за подання позовної заяви в сумі 2029,83 грн. та за подання апеляційної скарги в сумі 3405 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус