ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6744/23 Справа № 183/8374/21 Суддя у 1-й інстанції - Сорока О.В. Суддя у 2-й інстанції - Зайцева С. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 року місто Дніпро Дніпропетровської області

Єдиний унікальний номер 183/8374/21

Номер провадження 22-ц/803/6744/23

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого: Зайцевої С.А.

суддів: Барильської А.П., Максюти Ж.І.

за участю секретаря: Паромової О.О.

учасники справи :

позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним Дніпровський державний аграрно-економічний університет в особі відокремленого структурного підрозділу «Новомосковський фаховий коледж Дніпровського державного аграрно-економічного університету»

відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі Дніпропетровської області з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 січня 2023 року головуючого судді Сороки О.В. по цивільній справі про стягнення заборгованості за договором та про визнання незаконними дій та зобов`язання вчинити певні дії ,-

В СТ А Н О В И В :

У грудні 2021 року Дніпровський державний аграрно-економічний університет в особі відокремленого структурного підрозділу «Новомосковський фаховий коледж Дніпровського державного аграрно-економічного університету» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, мотивуючи вимоги тим, що 01 січня 2016 року між сторонами строком на 1 (один) рік був укладений договір № 13-2016 на тимчасове проживання в гуртожитках Новомосковського коледжу Дніпровського державного аграрно-економічного університету . Відповідно до умов договору відповідач разом з родиною тимчасово мешкав у кімнаті № НОМЕР_1 в студентському гуртожитку АДРЕСА_1 та користувався комунальними послугами. Відповідач, порушував умови договору, несвоєчасно і не в повному обсязі оплачував грошові кошти за тимчасове проживання в студентському гуртожитку та плату за спожиті комунальні послуги, в тому числі за електроенергію, внаслідок чого за відповідачем утворилася заборгованість.

18 травня 2021 року позивачем було надано відповідачу повідомлення про оплату заборгованості, що утворилась станом на 01 травня 2021 року на загальну суму 55 956,71 грн, згідно реєстру боржників.

16 вересня 2021 року позивачем було надано відповідачу повідомлення № 800 про дострокове припинення в односторонньому порядку дії договору № 13-2016 від 01 січня 2016 року та про оплату заборгованості.

22 жовтня 2021 року відповідач разом із родиною виїхали із гуртожитку, не оплативши в повному обсязі заборгованість.

Просили стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за тимчасове проживання та спожиті комунальні послуги, в тому числі за електричну енергію на загальну суму 54 807,71 грн, а також індекс інфляції в сумі 2901,25 грн, 3% річних в сумі 1456,90 грн, а разом 59165,86 грн, та судовий збір в сумі 2270,00 грн.

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до Дніпровського державного аграрно-економічного університету в особі відокремленого структурного підрозділу «Новомосковський фаховий коледж Дніпровського державного аграрно-економічного університету» в якому просив: - визнати незаконними дії виконавця послуг щодо нарахування заборгованості за проживання, за спожиті комунальні послуги з 01 січня 2019 року до 16 жовтня 2021 року та стягнення заборгованості за договором; - зобов`язати відокремлений структурний підрозділ «Новомосковський фаховий коледж Дніпровського державного аграрно-економічного університету» зробити перерахунок заборгованості за проживання та комунальні послуги за період з 01 січня 2019 року до 16 жовтня 2021 року з урахуванням сплачених коштів на суму 2642, 88 грн; - стягнути з відокремленого структурного підрозділу «Новомосковський фаховий коледж Дніпровського державного аграрно-економічного університету» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

Зустрічний позов мотивований тим, що позивачем за первісним позовом не надано жодного документу, з якого вбачається правомірність застосування тарифів і нарахування сум за кожен місяць проживання в гуртожитку, а в договорі найму житлового приміщення від 01 січня 2016 року № 13-2016 розмір плати за проживання в гуртожитку не зазначено.

Крім того, ОСОБА_1 наполягає на тому, що відповідач за зустрічним позовом перевищив свої повноваження щодо незаконного відключення останнього з 03 червня 2021 року до 10 серпня 2021 року від енергопостачання кімнати, де тимчасово проживав позивач разом з родиною, чим порушив його права та завдав моральну шкоду. З урахуванням викладеного, просив суд у задоволенні первісного позову відмовити, вимоги зустрічного позову задовольнити в повному обсязі.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 січня 2023 року позовні вимоги Дніпровського державного аграрно-економічного університету в особі відокремленого структурного підрозділу «Новомосковський фаховий коледж Дніпровського державного аграрно-економічного університету» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Дніпровського державного аграрно-економічного університету в особі відокремленого структурного підрозділу «Новомосковський фаховий коледж Дніпровського державного аграрно-економічного університету» заборгованість за тимчасове проживання та спожиті комунальні послуги, в тому числі за електричну енергію, на загальну суму 54 807,71 грн., а також індекс інфляції в сумі 2901,25 грн., 3% річних в сумі 1456,90 грн., а разом 59165,86 грн.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Дніпровського державного аграрно-економічного університету в особі відокремленого структурного підрозділу «Новомосковський фаховий коледж Дніпровського державного аграрно-економічного університету» про визнання незаконними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та передати справу до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення, порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів скарги, зокрема зазначено, що судом першої інстанції в порушення норм процесуального права встановлені обставини, які не доведені доказами, судом неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, зокрема, не з`ясовано на якій підставі ОСОБА_1 був вселений до гуртожитку, надання житлової площі у гуртожитку не у зв`язку з роботою чи навчанням є порушенням чинного законодавства. Суду не було надано оригіналу договору найму № 13-2016 від 01 січня 2016 року, крім того, у вказаному договорі зазначено житлове приміщення № 46, він має виправлення на житлове приміщення № 48 без належного погодження з наймачем, та з наданих суду доказів неможливо встановити, яким саме приміщенням фактично користувався відповідач за первісним позовом. Суду не надано розрахунок заборгованості за проживання та спожиті комунальні послуги,наказ ректора ДДАЕУ про затвердження тарифів за проживання в гуртожитку,розрахунки за спожиту електроенергію.

Крім того ,висновок суду першої інстанції щодо застосування ст. 625 ЦК України не відповідає обставинам справи з урахуванням того, що вказана норма матеріального права лише в загальній формі визначає умови за яких наступають ті чи інші наслідки.

На порушення норм процесуального закону ,суд дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні зустрічного позову,через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, оскільки судом надана неправильна кваліфікація правовідносинам сторін.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відокремленого структурного підрозділу «Новомосковський фаховий коледж Дніпровського державного аграрно-економічного університету» Мартиненко Ю.В. просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, як законне та обґрунтоване.

Щодо доводів апеляційної скарги зазначено, що з`ясування питання видачі ордерів на проживання у студентських гуртожитках коледжу не є предметом ані первісного, ані зустрічного позовів. У всіх документах, що містяться в матеріалах справи відображено номер кімнати № НОМЕР_1 , скаржник не мешкав у кімнаті АДРЕСА_2 у період утворення суми заборгованості за проживання та комунальні послуги, що підтверджується матеріалами справи та тим, що у кімнаті № 46 проживали інші мешканці. ОСОБА_1 проживав з родиною у студентському гуртожитку коледжу згідно укладеного договору та зобов`язаний сплатити за надані йому послуги з проживання та користування комунальними послугами. Наявність чи відсутність ордера не може бути прийнято до уваги, як перешкода для виконання скаржником взятого на себе, згідно умов договору, зобов`язання сплачувати за фактично спожиті ним та його родиною комунальні послуги та квартирну плату за тимчасове проживання у гуртожитку. Скаржник був ознайомлений з усіма умовами договору № 13-2016 від 01 січня 2016 року до моменту підписання, який не визнаний судом недійсним та його умови не оскаржувались, тому, після погодження умов договору та його підписання, повинен виконувати його умови. Зазначено, що відключення комунальних послуг скаржнику, ані коледжем, ані іншими комунальними підприємствами, які є надавачами комунальних послуг, за період з 01 лютого 2019 року по 22 жовтня 2021 року не здійснювались. В матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження факту ймовірних відключень, а також скаржником не надано суду жодних доказів на підтвердження неправильності нарахування позивачем за первісним позовом суми заборгованості. Тому, вимога щодо перерахунку суми заборгованості у зв`язку із ненаданням житлово-комунальних послуг є необґрунтованою та не підлягає задоволенню. Крім того, вважають, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в силу статі 1167 ЦК України, за відсутності вини позивача, з нього не може бути стягнута моральна шкода.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його представник,що діє за довіреністю ОСОБА_2 підтримали доводи апеляційної скарги. Представник відокремленого структурного підрозділу «Новомосковський фаховий коледж Дніпровського державного аграрно-економічного університету» Мартиненко Ю.В. заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, з підстав викладених у відзиві.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення відповідає .

Судом першої інстанції встановлено, що 01 січня 2016 року між Дніпровським державним аграрно-економічний університет в особі відокремленого структурного підрозділу «Новомосковського фахового коледжу Дніпровського державного аграрно-економічного університету» та ОСОБА_1 строком на 1 (один) рік був укладений договір № 13-2016 на тимчасове проживання в гуртожитках Новомосковського коледжу Дніпровського державного аграрно-економічного університету (т.1. а.с.12)..

Відповідно до п.1.1. договору № 13-2016 від 01 січня 2016 року Новомосковський коледж ДДАЕУ надає тимчасово у гуртожитку № 3, який розташований за адресою :м.Новомосковськ, вул.Радянська, 236 Дніпропетровської області місце в окремій кімнаті № 48,площею 35,8/9,4 кв.м. для мешкання ОСОБА_1 у складі 3 чоловік.

Згідно п.1.4 вищевказаного договору оплата помешкання у гуртожитку здійснюється особисто згідно рахунку комунальних послуг, тобто тарифних показників та кошторису, а також на підставі наказу Міністерства освіти і науки України, Міністерства фінансів України, Міністерства економіки України «Про затвердження порядку надання платних послуг державними навчальними закладами» від 23.07.2010 року № 736/902/758 та листа Міністерства освіти і науки України «Щодо визначення вартості проживання в студентських гуртожитках» від 02.09.2004 року № 1/11-4569 (за 1 ліжко-місце 6 кв.м). Оплата здійснюється не пізніше 10 числа кожного поточного місяця. Плата може змінюватися на протязі дії договору з урахуванням тарифів на комунальні послуги .

Пункт 4 вказаного договору передбачає порядок та умови проведення розрахунків та відповідно п.п.4.1.,4.2.,4.3 за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність згідно з договором і чинним законодавством . Оплата здійснюється не пізніше 10 числа кожного поточного місяця. Плата може змінюватися на протязі дії договору з урахуванням тарифів на комунальні послуги .У разі наявності заборгованості за минулі періоди та /або заборгованості зі сплати пені,штрафів,інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору сторони погоджуються ,що грошова сума ,яка надійшла від громадянина,погашає вимоги виконавця у такій черговості : 1.у першу чергу погашається основна сума боргу ; 2.у другу чергу сплачуються інфляційні нарахування,відсотки річних,пені ,штрафи .

Пунктом 6.5 вищевказаного договору передбачено його продовження на аналогічний період, якщо за місяць до закінчення договору жодна із сторін не заявить про припинення дії договору або перегляд його умов. А в частині проведення розрахунків договір діє до їх повного здійснення, відповідно пункту 6.1 договору.

Судом встановлено ,що ОСОБА_1 разом з родиною тимчасово мешкав у кімнаті № НОМЕР_1 в студентському гуртожитку АДРЕСА_1 та користувався комунальними послугами, несвоєчасно та не повному обсязі оплачував грошові кошти за тимчасове проживання в студентському гуртожитку та спожиті комунальні послуги, в тому числі за електроенергію, що призвело до заборгованості.

18 травня 2021 року ОСОБА_1 було надано повідомлення про оплату заборгованості, що утворилась станом на 01 травня 2021 року на загальну суму 55 956,71 грн., згідно реєстру боржників (т.1.а.с.28,29).

03 червня 2021 року комісією було відключено електропостачання боржникам гуртожитків №№ 2, 3 за борги, в тому числі ОСОБА_1 , згідно розпорядження № 2 від 02 червня 2021 року (т.1.а.с. 30,31).

Відповідно до Акту від 02 липня 2021 року та доповідної записки завідувача гуртожитку № 3 ОСОБА_3 від 02 серпня 2021 року,акту від 07 червня 2021 року , ОСОБА_1 самовільно зірвав пломбу на електролічильнику та підключився до електромережі ,світло підключено самовільно ( т.1.а.с.32,33,34).

На підставі ст.651 ЦК України ОСОБА_1 16 вересня 2021 року було надано повідомлення № 800 про дострокове припинення в односторонньому порядку дії договору № 13-2016 від 01 січня 2016 року та про оплату останнім послуг за тимчасове проживання, спожиті комунальні послуги та здачу ключів від кімнати і кімнати в задовільному санітарно-побутовому стані завідуючій гуртожитку № 3 коледжу (т.1. а.с. 36).

Також, встановлено ,що в липні та вересні 2021 року ОСОБА_1 було здійснено часткову оплату боргу, проте, за розрахунком позивача за первісним позовом, станом на 22 жовтня 2021 року утворилась заборгованість в сумі : 54807,71 - (45264,60 грн. - за тимчасове проживання та комунальні послуги (квартплата, газ, вивезення сміття, водопостачання та водовідведення, інші витрати); - 9543,11 грн. - за спожиту електроенергію (нараховується окремо, згідно показників електричного лічильника, що знаходиться у кожній кімнаті гуртожитку) (т.1.а.с.15-17).

22 жовтня 2021 року ОСОБА_1 разом із родиною виїхав із гуртожитку коледжу № 3, не здавши ключі від кімнати № 48 та не сплативши в повному обсязі заборгованість.

Актом обстеження кімнати № 48 гуртожитку № 3 ВСП «НФК ДДАЕУ» від 28 жовтня 2021 року, комісією було встановлено ,що мешканець зазначеної кімнати та незаконної прибудови до кімнати ОСОБА_1 виселився,не повідомивши адміністрацію коледжу,не здавши ключі завідувачу гуртожитком № 3 ,не оплативши в повному обсязі за тимчасове проживання і спожиті комунальні послуги ,а також демонтувавши встановлені ним вхідні двері.

Актом обстеження кімнати № 48 і незаконної прибудови до кімнати в гуртожитку № 3 від 10 червня 2022 року, комісією ВСП «НФК ДДАЕУ» встановлено,що внаслідок самовільного будівництва ОСОБА_1 грубо порушено вимоги законодавства України у сфері пожежної безпеки, створено загрозу для життя та здоров`я мешканців гуртожитку № 3 коледжу. В кімнаті № 48 та незаконній прибудові відсутні електричні розетки, вимикачі, лампочки, знято 2 дерев`яних вікна, дерев`яні балконні двері,вхідні двері. Ключі від кімнати № 48 ОСОБА_1 при виселенні здані не були. Кімната АДРЕСА_3 коледжу знаходиться в незадовільному стані (т.1.а.с.147-149).

Ухвалюючи рішення про задоволення первісного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_1 свої обов`язки, згідно договору № 13-2016 від 01 січня 2016 року не виконав, внаслідок чого, у останнього утворилася заборгованість з оплати за проживання в розмірі 54 807,71 грн, що підтверджується наданим стороною позивача розрахунком заборгованості станом на жовтень 2021 року, тому, суд дійшов висновку, що зазначені вимоги є доведеними. Оскільки неправомірними діями відповідача позивачу було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, що є грошовим зобов`язанням, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями частини 2 статті 625 ЦК України.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 , у відповідності до вимог статей 76-81 ЦПК України, не надано доказів неправильності нарахування заборгованості за проживання та комунальні послуги за період з 01 січня 2019 року по 16 жовтня 2021 року. Подані на підтвердження обставин за зустрічним позовом, таблиці розрахунків за проживання та за електроенергію, не підтверджують неправильності нарахування оплати за отримані послуги, а тому судом оцінені критично. Також, судом першої інстанції зазначено, що відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди оскільки, ОСОБА_1 не доведено порушення його прав позивачем за первісним позовом та не доведена сукупність обставин, що підлягає доказуванню при вирішенні питання щодо стягнення моральної шкоди.

Такі висновки суду першої інстанції є законними та обгрунтованими ,відповідають фактичним обставинам справи ,наданим сторонами доказам та вимогам закону.

На спростування доводів апеляційної скарги слід зазначити,що відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України від 16.01.2003 року № 435-ІV, зі змінами та доповненнями, однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно вимог ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до приписів ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Згідно зі статтею 614 ЦК України особа звільняється від відповідальності за невиконання зобов`язання лише у тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні такого зобов`язання.

Свобода договору, закріплена у статтях 6, 627 ЦК України, яка полягає у праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, при виборі контрагентів та при погодженні умов договору, не є безмежною.

Правовідносини, які виникають між мешканцем гуртожитку і його власником (володільцем), є договірними і відносяться до правовідносин з договору найму жилого приміщення у поєднанні з договором про надання послуг з обслуговування приміщення та його утримання (комунальних послуг).

Відповідно пп.5 п.2 розділу ІІ «Положення про особливості користування гуртожитками закладів фахової перед вищої та вищої освіти», затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 21.11.2019 р. № 1452, у гуртожитках закладу освіти можуть проживати за умови повного забезпечення здобувачів освіти жилою площею працівники закладу освіти та інші громадяни.

Згідно з п.4 «Положення про студентський гуртожиток Новомосковського коледжу ДДАЕУ» (примірне Положення затверджено наказом Міністерства освіти і науки України від 13.11.2007 № 1004) : «Вільні кімнати в гуртожитках можуть використовуватися керівництвом вищого навчального закладу за погодженням з органами студентського самоврядування та первинною профспілковою організацією студентів для створення відокремленого готелю». Вільні кімнати в гуртожитках коледжу можуть надаватися керівництвом в тимчасове користування іншим особам.

Тобто, законодавством України передбачено право керівництва (ректорів та директорів відокремлених структурних підрозділів) навчальних закладів України надавати вільні кімнати в гуртожитках цих закладів для проживання іншим особам, які не є студентами.

Оскільки плата за проживання у гуртожитку, який не відноситься до державної або комунальної власності, на відміну від плати за житлово-комунальні послуги, відноситься до вільних цін, згідно з положеннями Закону України «Про ціни та ціноутворення», суб`єкт господарювання є самостійним у визначенні розміру та розрахунку (порядку розрахунку) плати за проживання у такому гуртожитку.

Відповідно п.46 розділу «Плата за житло та послуги» Примірного положення про студентський гуртожиток вищого навчального закладу, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України № 1004 від 13.11.2007 р.: «Конкретний розмір оплати за проживання в гуртожитках установлюється керівництвом вищого навчального закладу і розраховується відповідно до законодавства, тарифів, порядку розрахунків за комунальні послуги залежно від рівня комфортності житла». Всі категорії мешканців, крім студентів, які навчаються за державним замовленням, повинні відшкодовувати вартість комунальних послуг виходячи з обсягу їх споживання (за прийнятими нормами або на підставі показників лічильників) та тарифів, установлених для населення. Такі тарифи можуть установлюватися виконавчими органами сільських, селищних, міських рад (ст.28 Закону України «Про місцеве самоврядування»).

Відповідно п.4 розділу ІІ «Положення про особливості користування гуртожитками закладів фахової перед вищої та вищої освіти», затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 21.11.2019 р. № 1452, жила площа у гуртожитку закладу освіти надається або у вигляді окремого ліжко-місця за спільного проживання одиноких осіб однієї статі, або окремого жилого приміщення для відокремленого проживання однієї особи або сім`ї. Розмір жилої площі визначається Примірним положенням про користування гуртожитками, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 червня 2018 року № 498, та нормативно-технічними документами.

Згідно п.2 наказу Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України, Міністерства фінансів України, Міністерства охорони здоров`я України від 28.03.2011 № 284/423/173 «Про встановлення граничного розміру плати за проживання в студентських гуртожитках вищих навчальних закладів державної та комунальної форм власності» : Розмір плати за проживання в гуртожитках встановлюється керівником вищого навчального закладу за погодженням з профспілковим комітетом студентів і розраховується відповідно до Порядку надання інших платних послуг державними та комунальними навчальними закладами, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України, Міністерства економіки України, Міністерства фінансів України від 23.07.2010 № 736/902/758, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.11.2010 за № 1196/18491, виходячи з нормативу житлової площі на кожного мешканця, встановленого згідно з проектною документацією при будівництві гуртожитку, та розрахункового коефіцієнта загальної площі, що припадає на кожного мешканця гуртожитку.

Згідно пункту 4 розділу 3 Положення про гуртожитки, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України 27.04.2015 № 84,чинного на момент виникнення правовідносин (втрата чинності 02.01.2019), особи, які проживають у гуртожитку, зобов`язані: своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку та за житлово-комунальні послуги.

Особа, яка проживає в гуртожитку, сплачує кошти за таке проживання, а також за житлово-комунальні послуги, які їй надаються у зв`язку з проживанням у гуртожитку.

Розмір плати за житлово-комунальні послуги визначається відповідно до встановлених уповноваженим органом цін/тарифів на такі послуги (пункт 7 Положення).

Аналогічні положення викладені в Примірному положенні про користування гуртожитками, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 20 червня 2018р.№ 498, відповідно до пункту 15 якого особи, які проживають у гуртожитку на умовах договору найму(оренди), вносять плату за таке проживання відповідно до умов договору. Плата за проживання у гуртожитку включає: витрати на оплату житлово-комунальних послуг (послуги з управління гуртожитком, послуги з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, постачання та розподілу природного газу, електричної енергії, послуги з поводження з побутовими відходами); інші витрати, необхідні для забезпечення створення належних умов для проживання (утримання майна гуртожитку, зазначеного в абзаці першому пункту 14 цього Положення) та організації побуту (заміна, прання, дезінфекція постільних речей тощо у разі їх видачі).

Відповідно до Примірного Положення про користування гуртожитками, затвердженого Постановою КМУ від 20 червня 2018 року № 498, користування жилими приміщеннями в гуртожитках, що перебувають у власності, у процесі реалізації прав та виконання обов`язків їх власників здійснюється відповідно до положень Цивільного кодексу України, Законів України Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків, Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку та інших актів законодавства.

Згідно з п. 11 цього Положення наймачі, які користуються жилою площею в гуртожитку, зобов`язані:своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку у строки, встановлені договором або законом.

Такі ж положення щодо обов`язку споживача сплачувати кошти за отримані житло-комунальні послуги закріплено у статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

Відповідно до ст.56 Конституції України, ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди,завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях,яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях,яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях,яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 1ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

Згідно з п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Матеріально-правовий зміст обов`язку подавати докази полягає в тому, що у разі його невиконання суб`єктом доказування і неможливості отримання доказів суд має право визнати факт, на який посилалася заінтересована сторона, неіснуючим чи, навпаки, як це має місце при використанні презумпції, - існуючим, якщо інше не доказано другою стороною.

Згідно до пункту 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Як встановлено судом, та не оспорюється ОСОБА_1 , мешкаючи з родиною у гуртожитку АДРЕСА_4 ,він користувався комунальними послугами, чим підтвердив свою згоду на їх отримання, що і призвело до виникнення між ним та позивачем за первісним позовом договірних відносин, які регулюються цивільним законодавством.

Наявність чи відсутність ордеру не може бути перешкодою для виконання зобовязання згідно договору за фактично спожиті відповідачем та його родиною комунальні послуги та квартирну плату за тимчасове проживання в гуртожитку № 3 коледжу.

Представником позивача за первісним позовом надано копії договорів укладених між ВСП « НФК ДДАЕУ» та постачальниками житлово-комунальних послуг ,а саме на постачання природного газу,на послуги водопостачання та водовідведення ,про закупівлю електричної енергії у постачальника універсальних послуг,акти-прийняття-передавання товарної продукції,договір закупівлі надання послуги утилізації сміття та поводження зі сміттям,попередження про припинення (обмеження) споживання електричної енергії споживача від 02.05.2022 року, листування коледжу щодо можливості відтермінування строків оплати заборгованості за спожиту електричну енергію (т.1.а.с.150-156,157-160,161-164,165-171,172,173-175,176-178).

Згідно довідки ВСП «НФК ДДАЕУ» № 209 від 16.06.2022 року студентські гуртожитки №№1-3 в період з січня по березень 2019 року та в період з лютого по березень 2020 року опалювались централізовано. Коледж має власну котельню. В інші зимові місяці зазначених років централізоване опалення було відсутнє. Договори на постачання природного газу з постачальником не укладалися внаслідок скрутного фінансового становища навчального закладу. Студенти і мешканці гуртожитків коледжу здійснювали опалення кімнат,що винаймали,за допомогою електричної енергії,застосовуючи електричні обігрівачі. В опалювальний період 2020-2021 років централізоване опалення відсутнє (т.1.а.с.179).

З матеріалів справи вбачається ,що судом першої інстанції досліджувалась копія кошторису вартості проживання, та позивачем на відзив на зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 надано детальне роз`яснення про нарахування квартплати (оплати за проживання) та плати за комунальні послуги у ВСП « НФК ДДАЕУ» щомісяця. Встановлено,що кошториси вартості проживання затверджуються щомісячно керівництвом навчального закладу виконуючим обов`язки директора відокремленого структурного підрозділу «Новомосковський фаховий коледж Дніпровського державного аграрно-економічного університету» та головним бухгалтером навчального закладу. Тарифи на комунальні послуги встановлює НКРЕКП тим суб`єктам природних монополій та суб`єктам господарювання на суміжних ринках,ліцензування діяльності яких вона здійснює,відповідно законів України «Про Національну комісію,що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» та « Про державне регулювання у сфері комунальних послуг « . Тариф (плата за проживання) у гуртожитку АДРЕСА_4 розрахована у звіті про оцінку вартості проживання в гуртожитку Новомосковського коледжу ДДАЕУ та становить 1,73 грн за 1 м2 (т.1.а.с.100-118).

Ці тарифи ОСОБА_1 не оскаржувалися, а тому підлягають виконанню останнім. Тарифи нечинними не визнавались, відповідачем за первісним позовом не надано доказів на спростування наявності заборгованості за надані комунальні послуги, а так само не надано доказів щодо неотримання таких послуг.

Встановивши,що відповідач за первісним позовом ,як наймач кімнати № НОМЕР_1 у гуртожитку № 3, який розташований за адресою : АДРЕСА_5 ,отримував та користувався наданими позивачем послугами, але не сплачував за них ,суд першої інстанції зробив обгрунтований висновок про стягнення з відповідача за первісним позовом на користь позивача заборгованості за надані послуги. Доводи апеляційної скарги про те,що висновки суду про стягнення заборгованості за комунальні послуги є передчасними, оскільки тарифи є необгрунтованими та не можуть застосовуватись для нарахування оплати за надані послуги ,не є слушними .

Наданий ОСОБА_1 власний розрахунок суми заборгованості (т.1.а.с.74-75),відхилений судом ,оскільки наведений ним розрахунок не відповідає вимогам чинного законодавства України та нормативно-технічним документам наявним у матеріалах справи.

Вбачається,що в результаті часткової оплати відповідачем за проживання та комунальні послуги станом на 22 жовтня 2021 року утворилась заборгованість у розмірі 54 807,71 грн,та у січні 2019 року ОСОБА_1 було здійснено оплату (неповну) за проживання в гуртожитку в сумі 20 000 грн,яка погасила попередню заборгованість відповідача,та сума згідно умов договору була зарахована за минулі періоди .

З огляду на зазначене, апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо задоволення первісних позовних вимог ,та відмову у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 через недоведеність вимог .

Вбачається,що жодних претензій та скарг споживач ОСОБА_1 щодо не надання послуг в повному обсязі,несвоєчасно або неналежної якості,порушення порядку надання комунальних послуг до позивача за первісним позовом до подання ним позову про стягнення заборгованості не висував. Позивачем за зустрічним позовом не надано до суду будь-яких доказів, які б підтверджували неправомірність дій відповідача та те, що діями відповідача було заподіяно моральну шкоду, що є його процесуальним обов`язком відповідно до вимог ст.ст.12,81 ЦПК України.

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної інстанції в частині скасування рішення суду та передачі справи до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю,оскільки за приписами абз.2 ч.2 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 378 ЦПК України, справа не підлягає направленню на новий розгляд у зв`язку з порушеннями правил територіальної юрисдикції (підсудності), якщо учасник справи, який подав апеляційну скаргу, при розгляді справи судом першої інстанції без поважних причин не заявив про непідсудність справи.

З огляду на те, що вказаний довід не наводився ОСОБА_1 та його представником у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що відсутні підстави для скасування законного та обґрунтованого судового рішення, оскільки при розгляді справи судом першої інстанції відповідач без поважних причин не заявив та не підтвердив про непідсудність справи.

Інші доводи апеляційної скарги, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки такі доводи є безпідставними, не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо наявності підстав для задоволення первісного позову та відмови у задоволенні зустрічного позову, та зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів, особистим тлумаченням норм матеріального права, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції. Аргументи відзиву на апеляційну скаргу приймаються судом апеляційної інстанції до уваги,оскільки є обґрунтованими .

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків судів першої інстанції по суті вирішення первісного та зустрічного позовів та не дають підстав вважати, що ним порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає в апеляційній скарзі скаржник ,апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, то розподіл судових витрат,відповідно до вимог статей 141, 382 ЦПК України,не проводиться.

Керуючись ст.ст. 374,375,381,382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Судді: