Справа № 740/582/23
Провадження № 2/740/719/23
Р І Ш Е Н Н Я

з а о ч н е

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2023 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Карпуся І.М.,

із секретарем судового засідання Кубрак Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Ніжині цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 31.01.2023 звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 заборгованість у сумі 10 769,73 доларів США та 3 938,35 грн. понесених судових витрат зі сплати судового збору.

Позов аргументований тим, що 03.05.2020 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, згідно з яким відповідач отримав у позивача грошові кошти у сумі 10 000 доларів США на строк до 03.07.2020. На підтвердження укладеного договору ОСОБА_3 передав позивачу власноручно написану розписку.

Станом на 26.01.2023 відповідач свої зобов`язання не виконав і суму позики не повернув, відтак має перед позивачем борг за сумою: позики в розмірі 10 000 доларів США та 3% річних від простроченої суми заборгованості за період з 04.07.2020 по 26.01.2023, що згідно розрахунку позивача складає 769,73 доларів США.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.01.2023 головуючим суддею визначено суддю Пантелієнко В.Г.

Ухвалою судді 14.02.2023 позовну заяву направлено за підсудністю до Оболонського районного суду міста Києва.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.03.2023 головуючим суддею визначено суддю Оболонського районного суду міста Києва Діденко Є.В.

Ухвалою судді 10.04.2023 позовну заяву направлено за підсудністю до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 04.05.2023 головуючим суддею визначено суддю Пантелієнко В.Г.

Ухвалою судді 19.05.2023 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Розпорядженням керівника апарату Ніжинського міськрайонного суду 06.07.2023 призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв"язку з припиненням повноважень судді Пантелієнко В.Г.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.07.2023 головуючим суддею визначено суддю Карпуся І.М.

Ухвалою судді 18.07.2023 справу прийнято до свого провадження та призначено судове засідання.

Учасники справи в судове засідання не з`явились.

Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримку позову та згоду на заочний розгляд справи.

Відповідач у судове засідання не з`явився, заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подав, про час і місце розгляду справи сповіщалася засобами поштового зв`язку за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, тому суд відповідно до ст.280, 281 ЦПК розглядає справу на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення з урахуванням того, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений, не подав відзиву, суд відповідно до ст. 280, 281 ЦПК розглядає справу на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення з урахуванням того, що від представника позивача не надійшло заперечень проти такого вирішення справи.

Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши у сукупності надані докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Встановлено, що ОСОБА_1 03.05.2020 надав ОСОБА_2 позику в розмірі 10 000 доларів США, а ОСОБА_2 зобов`язався повернути суму позики у строк до 03.07.2020, про що свідчить власноручно написана ОСОБА_2 розписка.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Частиною 2 ст.1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Відповідно до частин 1, 3 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Наявність оригіналу боргової розписки у позивача (кредитора) свідчить про те, що боргове зобов`язання ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 на даний час не виконане.

За висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16 (провадження № 14 446цс18), у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Оскільки у розписці від 03.05.2020 не передбачено визначення боргу в грошовому еквіваленті до національної валюти України (гривні), тому правових підстав для його перерахунку за офіційним курсом НБУ не вбачається.

Статтями 526, 527, 530 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справі № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18) зроблено висновок, що «за змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18).

Враховуючи порушення відповідачем зобов`язань з повернення позики, суд вважає обґрунтованою також вимогу позивача про стягнення з ОСОБА_2 трьох відсотків річних, що відповідає правовій позиції, висловленій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі № 464/3790/16-ц, в якій зазначено, що три проценти річних, передбачені статтею 625 ЦК України, можуть бути визначені у доларах США та нараховуються виходячи з простроченої суми, вираженої у відповідній грошовій валюті.

Відповідно до розписки, останнім днем повернення позики ОСОБА_2 встановлено 03.07.2020. Згідно розрахунку позивача загальна сума 3% річних у розмірі 769,73 грн. нарахована за період прострочення грошового зобов`язання - з 04.07.2020 до 26.01.2023. Проте з даним розрахунком суд не погоджується з наступних підстав.

Відповідно до п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного Кодексу України - у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. У подальшому, строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався, востаннє - Указом Президента України № 451/2023 від 26.07.2023, було продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 18.08.2023 строком на 90 діб.

У зв`язку з встановленим п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України обмеженням з 24.02.2022 щодо нарахування пені та інших платежів, сплата яких передбачена відповідними договорами за прострочення виконання зобов`язання, суд вважає за необхідне визначити період нарахування 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання ОСОБА_2 з 04.07.2020 по 23.02.2022. Таким чином, загальна сума 3 відсотків річних від простроченої суми за вказаний період становить 493,15 доларів США:

- за період з 04.07.2020 - 31.12.2020 10 000 дол. США х 3 х 181:365:100 = 148,77 дол.США,

- за період з 01.01.2021-31.12.2021 10 000 дол. США х 3 х 365:365:100 = 300 дол.США,

- за період з 01.01.2022 - 23.02.2022 10 000 дол. США х 3 х 54:365:100 = 44,38 дол. США.

Таким чином, на підставі встановлених фактичних обставин справи, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, зменшивши загальну суму 3% річних, нарахованих за порушення грошового зобов`язання з 769,73 доларів США до 493,15 доларів США, стягнувши повну суму заборгованості за договором позики.

Виходячи з того, що вимоги позивача задоволено судом на 97,43% (10 493,15 : 10 769,73 х 100), з урахуванням приписів пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3938,40 грн, підлягають відшкодуванню пропорційно розміру задоволених вимог, а саме 3837,18 грн (3938,40 х 97,43%).

Керуючись ст.ст. 12, 81, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 , заборгованість у сумі 10 493 (десять тисяч чотириста дев`яносто три) доларів США 15 центів та витрати по оплаті судового збору за подання позовної заяви у сумі 3837 (три тисячі вісімсот тридцять сім) грн. 18 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Копію заочного рішення направити відповідачу в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України, - протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя І.М. Карпусь