Справа № 462/7607/22 Головуючий у 1 інстанції: Колодяжного С.Ю.
Провадження № 22-ц/811/1312/23 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

Суддів:Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №462/7607/22за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м.Львова від 24 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням,-

В С Т А Н О В И В:

23 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням.

В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що вироком Галицького районного суду м. Львова від 22 вересня 2022 року у справі №462/763/22 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ст. 126-1 КК України, призначено покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн та 150 годин громадських робіт.

Зазначала, що внаслідок заподіяння їй відповідачем тілесних ушкоджень, вона зазнала моральних та душевних страждань, зокрема: вона по тепер глибоко переживає емоційно-психологічний стрес, який супроводжується почуттям тривоги, страху, переживання за дітей та її маму; постійний страх подальшого насильства з боку відповідача.

Враховуючи вищенаведене, просила стягнути з ОСОБА_2 в її користь 100000 грн моральної шкоди, а також фактично здійснені нею судові витрати.

Рішенням Залізничного районного суду міста Львова від 24 квітня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 20 000 грн. в якості матеріальної компенсації завданої моральної шкоди.

У решті позову відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 214,72 грн понесених судових витрат зі сплати судового збору.

Головному управлінню Державної казначейської служби України у Львівській області (, що розташоване за адресою: м.Львів, вул. К.Левицького, 18) зобов`язано повернути з державного бюджету ОСОБА_1 1407,40 грн. надміру сплаченого згідно квитанції № від 23 грудня 2022 року судового збору.

Рішення суду в частині відмови у стягненні з ОСОБА_2 80000 грн моральної шкоди оскаржила ОСОБА_1 . Вважає, що суд неправильно оцінив розмір її страждань, визначивши, що 20000 грн будуть достатніми. Зазначає, що моральна шкода в 20000 грн є несправедливою та не відповідає ступеню її страждань від злочинних дій відповідача вчинених щодо неї.

Звертає увагу про наявність в неї страху перед відповідачем.

Просить рішення Залізничного районного суду міста Львова від 24 квітня 2023 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог та в частині розподілу судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, стягнути з ОСОБА_2 в її користь 100000 грн моральної шкоди, а також усі фактично здійснені нею судові витрати.

Відповідач ОСОБА_2 в порядку ст.360 ЦПК України подав відзив на апеляційну скаргу . У відзиві зазначає, що вважає рішення суду законним та обґрунтованим. Визначаючи розмір завданої ним моральної шкоди, суд виходив із засад розумності ,виваженості і справедливості. Зазначає, що позивачка не надала жодних доказів,які б підтверджували підстави для стягнення в її користь моральної шкоди в розмірі 100000 грн. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи те, що ціна позову у даній справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, апеляційна скарга підлягає розгляду без повідомлення учасників справи.

Перевіривши матеріали справи, законність та обгрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК УКраїни суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом встановлено такі обставини.

Вироком Галицького районного суду м. Львова від 22.09.2022 року у кримінальному провадженні №0000197 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ст.126-1 КК України, призначено покарання у виді 150 годин громадських робіт та штрафу в розмірі 850 грн., який виконувати самостійно.

У вироку встановлено, що ОСОБА_2 05.08.2020 року, 18.08.2020 року, 04.09.2020 року, 24.09.2020 року, 27.09.2020 року, 30.10.2020 року, 14.11.2020 року, 23.11.2020 року, 17.12.2020 року умисно та цілеспрямовано вчиняв неправомірні дії, які проявлялись у завданні потерпілій фізичних та психічних страждань, шантажі, приниженні її людської гідності, як і перед спільними малолітніми дітьми, так і перед сторонніми особами.

Окрім цього, 03.10.2020 близько 23 години 30 хвилини ОСОБА_1 з неповнолітніми доньками ОСОБА_3 , 2010р.н., та ОСОБА_4 , 2015р.н., прямували до свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час до них підійшов ОСОБА_2 , який, будучи в особистих неприязних відносинах із ОСОБА_1 , виражаючись нецензурною лексикою, штовхнув останню в ділянку грудної клітки. Після цього, ОСОБА_1 , намагаючись уникнути подальшого конфлікту, разом із дітьми намагалася потрапити додому, однак цьому перешкоджав ОСОБА_2 . Зрозумівши, що в цей час їй ніхто не допоможе, ОСОБА_1 вирішила здійснити телефонний дзвінок, а в свою чергу ОСОБА_2 , намагаючись перешкодити цьому, та діючи з метою спричинення своїй, на той час, дружині тілесних ушкоджень, розуміючи наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, схопивши своїми руками ОСОБА_1 за праву руку умисно стискав її, чим спричинив останній, згідно висновку судово-медичної експертизи №430 від 19.04.2021, тілесні ушкодження у виді забою, підшкірної гематоми верхньої третини правого передпліччя, що відноситься до легкого тілесного ушкодження.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення їй була завдана моральна шкода, яка полягає у фізичному болі та психологічних стражданнях, які позначили негативні зміни у її житті, незручностях і дискомфорті, душевних стражданнях, у зв?язку із заподіянням їй тілесних ушкоджень та вчиненням домашнього насильства. Визначаючи розмір моральної шкоди в сумі 20000 грн. суд виходив із засад розумності, виваженості та справедливості, врахував характер і глибину моральних страждань, яких зазнала позивач.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду, враховуючи наступне.

Статтею 23 ЦК України, передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов?язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до роз`яснень даних у п.3, 9, 17-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Вина відповідача щодо вчинання неправомірних дій відносно позивача доведена вироком суду, який набрав законної сили, а тому під час розгляду цієї справи суду необхідно було з`ясувати в чому полягає моральна шкода та визначити її розмір з врахуванням наданих доказів.

Відповідно до ст.76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд апеляційної інстанції погоджується із обґрунтуваними висновками суду першої інстанції, що внаслідок вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення позивачу була завдана моральна шкода, яка полягала у фізичному болі та психологічних стражданнях, незручностях і дискомфорті, душевних стражданнях.

Визначений судом розмір моральної шкоди на думку суду забезпечить їй належну статисфакцію за завдані незручності.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Позивачка не надала належних і допустимих доказів, які б давали можливість суду стягнути в її користь моральну шкоду в розмірі 100000 грн.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм процесуального і правильним застосуванням норм матеріального права, є обгрунтованим, законним і справедливим, а тому підстав для його скасування апеляційний суд не вбачає.

Відповідно до вимог ст.375 ЦПК України Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст.268 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375; 383; 384; 389-391 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду м.Львова від 24 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 28 вересня 2023 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк