Провадження № 2/748/262/23
Єдиний унікальний № 748/969/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 вересня 2023 рокум. Чернігів
Чернігівський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючого-судді Кухти В.О.,
секретар Рибалка Я.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,
09.03.2023 року представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до відповідача в якій просить: 1) стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 41 042,66 грн за кредитним договором № б/н від 28.08.2008 року; 2) вирішити питання щодо розподілу судових витрат.
Представник позивача обґрунтовує позовні вимоги тим, що між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № б/н від 28.08.2008 року, відповідно до умов якого, ОСОБА_2 зобов`язувався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлено Договором, а позивач зобов`язувався надати позичальнику можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. В процесі користування кредитним рахунком ОСОБА_2 не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, а банк навпаки виконав свої зобов`язання за Договором в повному обсязі. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник, ОСОБА_2 , помер. Разом з ОСОБА_2 , на момент смерті, як зазначає представник позивача у позовній заяві, проживав ОСОБА_1 , з чого слідує, що останній є спадкоємцем відповідно до ч. 3 ст. 268 ЦПК України. Тож станом на 11.02.2023 року відповідач, як спадкоємець, має заборгованість по оплаті за дання послуг з кредиту, яка до цього часу не погашена, а тому позивач вимушений звернутися з даним позовом до суду для примусового стягнення боргу.
Ухвалою судді від 17.03.2023 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Ухвалою судді від 21.04.2023 року справу переведено до загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання.
Ухвалою судді від 09.05.2023 року підготовче провадження закрито та призначено справу до розгляду по суті.
Судове засідання відкладено на 23.06.2023 року для повторного повідомлення відповідача.
Судове засідання відкладено на 29.09.2023 року для повторного повідомлення відповідача.
Представник позивача в судове засідання не з`явився.
Відповідач в судове засідання не з`явився, неодноразово повідомлявся на адресу місця реєстрації, але жодних листів не отримав з причиною повернення/досилання: «адресат відсутній за вказаною адресою /а.с.101,102,105,106,110,122,124,127,128,131,132,135,136/.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши обставини справи, суд вважає, що у позовних вимогах слід відмовити у повному обсязі, виходячи з наступного.
28.08.2008 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № б/н, згідно якого банк надав йому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у банку /а.с.65-72/.
Банк свої зобов`язання за договором № б/н від 28.08.2008 року виконав і надав кредитні кошти позичальнику в повному обсязі /а.с.35-63/.
Згідно з наданими представником позивача розрахунками /а.с.7-34/, вбачається що станом на 09.02.2023 року ОСОБА_2 має перед АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 28.08.2008 року, яка становить 41 042,66 грн.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис № 1807 /а.с.82/.
10.08.2022 року ПАТ КБ «ПриватБанк» як кредитор померлого боржника ОСОБА_2 направило претензію до Чернігівської державної нотаріальної контори /а.с.85,86/.
Як видно з копії спадкової справи спадкоємці померлого ОСОБА_2 із заявами про прийняття чи відмову від спадщин до нотаріальної контори не звертались /а.с.116-119/.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав і обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у ст. 1219 ЦК України (ст. ст. 1218, 1231 ЦК України).
Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України).
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1286 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.
Відповідно до довідки № 04/16 від 31.03.2023 року Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області Краснянського старостинського округу слідує, що станом на 06.03.2022 року за адресою: АДРЕСА_1 були зареєстровані: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 /а.с.111/.
Згідно наданих копій паспортів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 підтверджується той факт, що позичальник та відповідач були зареєстровані за одним місцем проживання на час відкриття спадщини, де в якості адреси реєстрації у обох зазначена: АДРЕСА_1 /а.с.78-81/.
Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у ч. 3-4 ст. 1268, ст. 1269 ЦК України.
Так, згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановлено ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Чинне законодавство розмежує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (Глава 89 ЦК України «Оформлення права на спадщину»).
Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).
Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.
Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоча отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст. 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора.
Проте, зазначені вище норми підлягали б застосування, за умов, що відповідач є спадкоємцем боржника. У даній справі позивач не надав суду жодного належного та допустимого доказу того, що відповідач ОСОБА_1 є спадкоємцем померлого ОСОБА_2 .
Крім того, реєстрація відповідача та ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , не є безумовним доказом того, що відповідач проживав разом із ОСОБА_2 та є особою, яка відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину, оскільки положення Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не ставить місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації. Місцем проживання особи може бути будь-яке жиле приміщення, у якому особа проживає постійно або тимчасово, яке належить цій особі на праві власності або праві користування, що визначається власником жилого приміщення. Отже, проживання будь-якої особи зі спадкодавцем не є безумовним підтвердження того, що ця особа є спадкоємцем померлого.
Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 15.03.2018 року справа № 489/2924/16-ц (№ пр.-ня № 61-2811св18), а отже у позовних вимогах слід вімовити у повному обсязі.
Судові витрати залишити за позивачем, оскільки відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості, як того вимагає ст. 141 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 76, 141, 258, 263-265, 280 ЦПК України, ст. ст. 1216, 1218, 1219, 1220, 1231, 1268, 1282, 1286, 1270, 1282, 1296, 1297 ЦК України, суд,
Заочне рішення може бути переглянуто Чернігівським районним судом Чернігівської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення заочного рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.О. Кухта