СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/10870/23

пр. № 2/759/3625/23

05 жовтня 2023 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва, у складі головуючої судді Горбенко Н.О., за участю секретаря судового засідання Радзівіл А.Б., позивача ОСОБА_1 , представника відповідача - адвоката Хорошайло Н.В., представника третьої особи - адвоката Скляренко О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про зменшення розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про зменшення розміру аліментів, в якому просив:

- визначити єдину частку, що стягується з усіх видів доходів ОСОБА_1 на утримання трьох дітей, у розмірі 30% від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку для кожної дитини;

- зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , на підставі рішення Святошинського районного суду міста Києва від 24.06.2009 року № 2-1753, на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 2009 року народження з 1/4 до 1/10 від усіх видів заробітку ОСОБА_1 щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку;

- зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , на підставі п. 4.1 нотаріально посвідченого Договору між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 про сплату аліментів на утримання дітей, визначення місця проживання дітей, участь у вихованні та додаткових витратах на дітей від 30.10.2020 року, з 6000 грн. до 2 093 грн щомісяця.

В обґрунтування заявлених вимог вказував, що перебував у офіційному шлюбі з ОСОБА_3 з 07.08.2004 року по 06.05.2010 року, спільно проживали з 07.08.2004 року до 11.11.2007 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в результаті штучного запліднення народилася донька ОСОБА_4

18.12.2008 року Києво-Святошинським районним судом Київської області було ухвалено рішення по справі № 2-4263/8 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 07.11.2008 року і до досягнення нею повноліття.

Зазначав, що з жовтня 2008 року перебував у стосунках з ОСОБА_5 (наразі змінила прізвище на « ОСОБА_5 »).

ІНФОРМАЦІЯ_3 у нього та ОСОБА_5 народився син ОСОБА_4 .

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 24.06.2009 року по справі № 2-1753, за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення коштів на утримання сина (дитина інвалід з дитинства), з нього стягнуто аліменти на утримання дитини у розмір 1/4 від усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 03.06.2009 року і до досягнення дитиною повноліття.

02.10.2010 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 уклали офіційний шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_4 у нього та ОСОБА_5 народилась донька ОСОБА_7 .

Спільне життя між ним та ОСОБА_5 не склалось, тому 30.10.2020 року він та ОСОБА_5 уклали нотаріально посвідчений договір між батьками про сплату аліментів на утримання дітей, визначення місця проживання дітей, участь у вихованні та додаткових витратах на дітей, та 29.03.2021 року, за спільною заявою ухвалою Святошинського районного суду м. Києва № 759/19082/20 постановлено рішення про розірвання шлюбу між ними.

Оскільки на даний час змінився його матеріальний стан, він не працює, є пенсіонером, з огляду на виниклу заборгованість по сплаті аліментів, його незадовільний стан здоров`я, наявність на утриманні батьків, що утруднює його можливість здійснювати сплату аліментів у визначеному судовими рішеннями та договором розмірі, а у відповідача значно покращився матеріальний стан, змушений звернутись до суду із вказаним позовом.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Горбенко Н.О.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19.06.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження з проведенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання (а.с. 59-60).

27.07.2023 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечила проти заявленого позову, вказала, що істотних обставин, які могли б унеможливити виконання позивачем своїх батьківських обов`язків немає. Оскільки позивач є цілком працездатним та таким, що немає, інших дітей, крім трьох дітей, а ні непрацездатних батьків, які б перебували на його утриманні, відсутність даних обставин, дає можливість позивачу в повній мірі виконувати покладені на нього законодавством зобов`язання, а саме сплачувати аліменти на утримання своїх дітей, до досягнення ними повноліття. Просила суд:

- визначити єдину частку, що стягується з усіх видів доходів позивача утримання трьох дітей - у розмірі половини від заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

- визначити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24.06.2009 року на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) з 1/4 на 1/6 від заробітку (доходу) позивача щомісяця, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповіді віку до моменту його повноліття;

- стягнути з ОСОБА_1 на її користь на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) 1/6 заробітку (доходу) ОСОБА_1 , щомісяця, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до моменту її повноліття;

- змінити пункт абзац 2 п. 4.1. ст. 4 «Аліментні зобов`язання» нотаріального договору між батьками про сплату аліментів на утримання дітей, визначення місця проживання дітей, участь у вихованні та додаткових витрат на дітей у наступній редакції: «стягнути аліменти на утримання сина ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) у розмірі 1/6 від заробітку (доходу) ОСОБА_1 щомісяця, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку; стягнути аліменти на утримання доньки ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) 1/6 від заробітку (доходу) ОСОБА_1 щомісяця, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Стягнути додаткові витрати на утримання дітей з батька - ОСОБА_1 на користь матері ОСОБА_5 в розмірі 6 000 грн. щомісячно (а.с. ОСОБА_2-73).

У судовому засіданні позивач повністю підтримав свої позовні вимоги та просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позову та просила відмовити за необґрунтованістю.

У судовому засіданні представник третьої особи підтримав думку представника відповідача та просив відмовити у задоволені позовних вимог.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши письмові докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Так, судом встановлено, що позивач перебував у офіційному шлюбі з третьою особою у справі - ОСОБА_3 з 07.08.2004 року по 06.05.2010 року, від якого мають доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 12, 13).

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.12.2008 року по справі № 2-4263/8 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, з останнього на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнуто аліменти у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 07.11.2008 року і до досягнення нею повноліття (а.с. 14).

Як вбачається зі змісту вказаного судового рішення, позивач позовні вимоги ОСОБА_3 визнав.

Також, судом встановлено, що сторони у справі є батьками ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , що вбачається зі свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 від 19.06.2009 року (а.с. 15).

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 24.06.2009 року по справі № 2-1753, за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення коштів на утримання сина (дитина інвалід з дитинства), з нього стягнуто аліменти на утримання дитини у розмір 1/4 від усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 03.06.2009 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 22).

Як вбачається зі змісту вказаного судового рішення, позивач позовні вимоги ОСОБА_5 визнав.

02.10.2010 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 уклали офіційний шлюб (свідоцтво серія НОМЕР_2 ) (а.с. 16).

Від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_4 у сторін народилась донька ОСОБА_7 , що вбачається зі свідоцтва про народження Серія НОМЕР_3 від 22.05.2014 року (а.с. 11).

30.10.2020 року між сторонами у справі укладено договір між батьками про сплату аліментів на утримання дітей, визначення місця проживання дітей, участь у вихованні та додаткових витратах на дітей, посвідчений державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Василевською О.П. за реєстровим № 7-253, згідно п. 4.1. якого сторонами з урахуванням рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24.06.2009 року (справа № 2-1753-1/09) погоджено, що додаткова сума аліментів, яка сплачуватиметься батьком на користь матері на утримання дітей становитиме 6 000,00 грн. (а.с. 24-26).

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 29.03.2021 року у справі № 759/19082/20 шлюб між сторонами розірвано (а.с. 23).

Згідно свідоцтва про зміну імені Серія НОМЕР_4 від 23.01.2021 року ОСОБА_5 змінила прізвище на « ОСОБА_5 » (а.с. 76).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України).

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно зі статтею 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зазначене також роз`яснено судам у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Указане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 05.02.2014 року № 6-143цс13, і неодноразово підтриманою Верховним Судом у постановах: від 30.06.2020 року, у справі № 343/945/19, провадження № 61-2057св20, від 12.01.2022 року у справі № 545/3115/19, провадження № 61-18145св20, від 23.05.2022 року у справі № 752/26176/18, провадження № 61-16697св21, та інших.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Звертаючись до суду з указаним позовом, ОСОБА_1 посилалася, у тому числі на те, що у відповідача значно покращився майновий стан, проте, в оцінці вказаних доводів позивача, судами враховано, що доказів в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України позивачем з даного приводу не надано.

Як зазначено вище, отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. Разом із цим, кожна сторона повинна довести обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог (частина перша статті 81 ЦПК України).

Однак, позивач не довів належними, допустимими та достатніми доказами наявності зміни його матеріального становища, погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін та інших випадків, передбачених статтею 192 СК України, що обумовлюють можливість зміни визначеного судом розміру аліментів.

При цьому суд враховує, що вказані позивачем обставини, існували на момент ухвалення судових рішень про стягнення з нього аліментів, а також укладення нотаріально посвідченого договору з відповідачем. Позивач має у власності нерухоме майно, а доказів того, що батьки перебувають на його утримані, не надані.

Як вбачається. позивач дійсно звільнений 17.05.2023 року, проте, за його заявою, а не з підстав наявності в нього заборгованості по аліментах. А зменшення доходу позивачем не доведено належними та допустимими доказами.

У цілому доводи позивача про значне погіршення його матеріального стану та покращення майнового становища відповідача є припущеннями, а на припущеннях суду заборонено ухвалювати судове рішення (частина шоста статті 81 ЦПК України).

В ході розгляду справи судом не встановлено обставин неможливості працювати позивачем чи наявності у нього будь-яких обмежень для роботи, його перебування на обліку, як безробітного, в позові з даного приводу взагалі нічого не зазначено.

Також у позові не зазначено і в судовому засіданні позивачем не обґрунтовано з посиланням на конкретні допустимі та правові докази, чому сторона позивача просить зменшити розмір стягнутих аліментів саме до 1/10 частини всіх видів заробітку (доходу) позивача.

Як встановлено, офіційно позивач є батьком трьох неповнолітніх дітей.

Правових доказів для відступлення від рівності прав кожної дитини позивача на утримання від позивача суду не надано.

Вищевикладене дає правові підстави для висновку про неможливість зменшення розміру стягнутих з позивача аліментів.

Стороною позивача не надано і судом не здобуто конкретних правових доказів, що позивач у передбаченому чинним законодавством порядку визнавався непрацездатним чи обмежено працездатним і за своїм повним матеріальним станом та станом здоров`я не може сплачувати аліменти у встановлених судовими рішеннями розмірах.

Окрім того, судом критично оцінюється й позиція відповідача в даному випадку, котра, заперечуючи проти позову, вважаючи його безпідставним, в результативній часині відзиву торкнулась питань, які не входять до предмету даного позову, зокрема, визначення розміру аліментів на утримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також додаткових витрат на утримання дітей.

До того ж, заявлені позовні вимоги прямо вплинуть на розмір аліментів на утримання дитини позивача від першого шлюбу з ОСОБА_3 , яка залучена позивачем у якості третьої особи.

Тому, з урахуванням викладеного, виходячи із безумовного права, визначеного законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини, на отримання підвищеного мінімального розміру аліментів, приймаючи до уваги наявні у матеріалах справи письмові докази, враховуючи обґрунтування позову та доводи заперечень, суд приходить до висновку про те, що позивачем не подані належні та допустимі докази, що містять відомості щодо предмета доказування, і за таких умов заявлений позов не підлягає задоволенню.

Питання судових витрат слід вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 16, 1212, 1215 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-89, 141, 258, 259, 265, 268, 352, 354, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя Н.О. Горбенко