ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/818/1476/23 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: про спонукання виконати або припинити певні дії
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2023 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Яцини В.Б.,

суддів колегії: Бурлака І.В., Мальованого Ю.М.,

за участю секретаря судового засідання Зінченко М.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», представника ОСОБА_1 адвоката Смілянського Ярослава Геннадійовича на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 червня 2023 року, по справі № 638/13388/21, за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Петренко Дмитро Олександрович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2020 року адвокат Смілянський Я.Г. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», в якій просить визнати виконавчий напис №147219 від 11.06.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. за стягненням ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» таким, що не підлягає виконанню, а також просить судові витрати покласти на відповідача.

Позов мотивовано тим, що 02.08.2021 року ОСОБА_1 отримала поштове відправлення, яке містило постанову від приватного виконавця ВО Харківської області Петренко Д.О. про відкриття виконавчого провадження №66130615 за виконавчим написом №147219 від 11.06.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом КМНО Остапенко Є.М. за стягненням ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».

Зазначає, що позивач не мала жодних правовідносин з ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», не укладала з ним жодних правочинів (договорів) та звертається до суду з даним позовом з причин того, що при вчиненні нотаріусом вказаного напису, ним було порушено норми матеріального права щодо підстави та вимог для здійснення такого напису.

З отриманої інформації на адвокатський запит вбачається, що відповідач звернувся до приватного виконавця із заявою про примусове виконання виконавчого напису нотаріусу про стягнення з позивача грошової суми в розмірі 442 761,69 грн, без урахування витрат, на підставі невиконаного зобов`язання за кредитним договором №701/06-КВ від 09.10.2006 року.

З виконавчого напису також вбачається про стягнення вищевказаної суми коштів. З наданої на адвокатський запит відповіді вбачається інформація про укладення кредитного договору №701/06-КВ та договору застави між позивачем та ТОВ «Укрпромбанк», про укладення Договору передачі активів №2258 від 30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк», про укладення Договору відступлення прав вимоги №2258/К від 15.06.2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп». При цьому вказує, що ніяких графіків здійснення платежів, виписок з рахунку позивача, руху коштів на кредитному рахунку позивача або інших документів, які можуть свідчити про суму заборгованості та момент її утворення не додано.

Отже, сума заборгованості за кредитним договором, зазначена відповідачем, не підтверджується ніякими документами, окрім заяви відповідача.

Водночас вказує, що за вказаним кредитним договором у 2015 році було ухвалено судове рішення про стягнення грошової суми заборгованості в розмірі 77 104,55 грн. та отримано 4 виконавчі листи. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.06.2021 року по справі № 638/11781/13-ц задоволено заяву відповідача про заміну сторони у виконавчому провадженні за виконанням рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 04.03.2015 року про стягнення з позивача на користь ПАТ «Дельта Банк» суми заборгованості за кредитним договором №701/06-КВ від 09.10.2006 року в розмірі 77 104,55 грн.. З огляду на викладене, відповідачеві належить право вимоги за договором кредиту №701/06-КВ від 09.10.2006 року в розмірі 77 104,55 грн., а не 442 761,69 грн, як зазначено у виконавчому написі.

Тому оскаржуваний виконавчий напис вчинено на кредитному договорі без доказів заявленої суми, без доказів заборгованості (розрахунків платежів) та за наявності судового рішення про стягнення за цим же кредитним договором зовсім іншої грошової суми, отже напис є таким, що ґрунтується на припущеннях та є таким, що не підлягає виконанню.

Вказує, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого, тоді як в основі вчинення вказаної нотаріальної дії лежить факт безспірності наявної заборгованості. Окрім доказів безспірності нотаріус має також перевірити, що договір є нотаріально посвідченим та не є кредитним. За інших умов законодавством забороняється вчиняти виконавчі написи, як у випадку з оскаржуваним написом, який вчинено за кредитним договором, не посвідченим нотаріально. А отже, оскаржуваний напис є таким, що підлягає скасуванню.

Представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, згідно доводів якого він вважає позовну заяву необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Представником позивача подано до суду клопотання в порядку ч.3 ст.134 та ст.83 ЦПК України, в якій просив відшкодувати судові витрати по справі, а саме судовий збір у загальному розмірі 1362 грн., витрати на правничу допомогу в розрахунковому розмірі 29 250,00 грн. та у фіксованому розмірі 44 276,00 грн. стягнути в повному обсязі з відповідача на користь позивача.

Представником відповідача подано до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, в яких зазначила про арифметичну помилку, допущену представником позивача. Крім того, не надано доказів здійснення оплати витрат на правничу допомогу, що є підставою для відмови у задоволенні витрат на правову допомогу. Також вказує, що адвокат позивача не надав доказів того, що унеможливило передбачення ним завищених витрат у вигляді гонорару успіху як у попередньому розрахунку, так і у договорі про надання правової допомоги. При цьому вказує, що договором не передбачено стягнення гонорару успіху. Вимоги у справі є немайнового характеру, тому вираховування відсоткового співвідношення витрат на правничу допомогу є недоречним. Посилається також на нескладність даної справи, цитування норм права та невеликий обсяг позову. Тому зазначений адвокатом об`єм витраченого часу на підготовку позову, заяви про забезпечення позову, об`єктивно не відповідає об`єму і змісту цих заяв. Крім того, посилається, що домовленість про сплату витрат та гонорару за надання правничої допомоги, що склалися між адвокатом та клієнтом, не має бути безумовно прийнята судом як необхідна та розумна, а отже і задоволена. Вважає, що витрати адвоката позивача не були неминучими, крім того, вартість таких послуг була значно завищеною порівняно з іншими витратами на адвокатські послуги в аналогічних справах. Не погоджується з посиланням сторони позивача щодо неправомірної поведінки відповідача. На підставі викладеного просить відмовити у задоволенні витрат на правову допомогу позивача у розмірі 75 338 грн., окрім сплаченого судового збору у розмірі 1362 грн..

Представником позивача подано до суду письмові пояснення щодо заперечення та клопотання про зменшення суми витрат на правничу допомогу, в яких наголосив на обґрунтованості розміру судових витрат на правничу допомогу та обґрунтованості позовних вимог.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 червня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 11.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.В. та зареєстрований в реєстрі за №147219.

Стягнуто з ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1362 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 12000 грн.

Не погодившись із зазначеним рішенням, представник ОСОБА_1 адвокат Смілянський Я.Г. просить скасувати рішення в частині розподілу судовий витрат на професійну правничу допомогу та ухвалити нове, яким стягнути судові витрати, а саме судовий збір за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову в загальному розмірі 1362 грн, витрати на правничу допомогу в розрахунковому розмірі 29250 грн та витрати на правничу допомогу в фіксованому розмірі 22138 грн, в іншій частині рішення залишити без змін.

Вказує, що в процесі судового розгляду адвокатові належало надавати відповідь на відзив, заперечення на заяву про залишення позову без розгляду з причин неявки позивача, з`являтися в засідання більш ніж три рази поспіль, в силу заяв про відкладення та інших заяв відповідача, на той час, коли усі докази вже було подано.

Зазначає, що це призвело до виникнення та збільшення в процесі витрат на правничу допомогу.

Судом повністю відхилено стягнення гонорару успіху, а також порушено припис ч.9 ст.141 ЦПК України щодо покладення витрат на сторону, неправильними діями якої спричинено спір.

В апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» просить скасувати рішення в частині задоволення позовних вимог про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 120000 грн та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні вимог про стягнення витрат на правничу допомогу в повному обсязі.

Вказує, що у зв`язку із відсутністю в акті №3 та на додатковій угоді №3 відтиску печатки об`єднання, зазначені документи вважаються не укладеними з його боку, а тому не підтверджують виконання сторонами обов`язків, тому витрати по ним на суму 8750 грн та гонорару успіху 22138,08 грн не підлягають стягненню.

Зазначає, що в актах здачі-приймання виконаних послуг сторонами не зазначено відомостей про оплату послуг позивачем.

Зауважує, що позов в даній справі за своїм змістом не має ціни позову, тобто грошової оцінки, а тому вираховувати відсоткове співвідношення витрат на правничу допомогу до немайнового позову є недопустимим.

Вважає, що судова практика та норми закону не передбачають обрання у договорі одночасно двох форм порядку обчислення гонорару адвоката змішаної, погодинна та фіксована.

Вказує, що з урахуванням відсутності доказів оплати витрат правової допомоги, відсутності печатки на підтверджуючих документах, вважаємо, що вимоги щодо стягнення цих витрат не підлягають задоволенню в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу представника позивача ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» вказує, що співмірним розміром витрат з правової допомоги по даній справі, є сума що не перевищує 50000 грн, з огляду на складність справи та витрачений час, без урахування витрат за апеляційну скаргу, оскільки її написання спричинено не діями відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача представник ОСОБА_1 - адвокат Сергієнко К.С. просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_1 , судові витрат в апеляційному провадженні покласти на відповідача.

Рішення оскаржене лише в частині стягнення витрат на правничу допомогу, тому в іншій частині відповідно до ст. 367 ЦПК України не перегладиться.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

Колегія суддів, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України вислухала доповідь суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг і вважає, що скарги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

У статті 263 ЦПК України визначені наступні вимоги до законності і обґрунтованість судового рішення:

1. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

2. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

3. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

5. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Наведеним вимогам рішення суду у оскарженій частині відповідає.

Частково задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з наступного.

Представником відповідача подано до суду клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, понесених позивачем.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає заявлений розмір витрат на надання правничої допомоги занадто завищеним. Враховуючи велику кількість практики Верховного Суду та правове обґрунтування заявлених позовних вимог, приймаючи до уваги немайновий характер вимог, суд вважає, що справа є невеликої складності.

При цьому, з огляду на перелік послуг, що були надані позивачеві та зважаючи на результат розгляду справи, суд дійшов висновку, що справедливим і співмірним буде зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи, та стягнення з ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 12 000 гривень.

Крім того, згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 908,00 грн. за подання до суду позовної заяви та у сумі 454,00 грн. за подання заяви про забезпечення позову, а всього 1362 гривні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За правилами встановленими ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Стороною позивача дотримано вимоги ч. 8 ст. 141 ЦПК України, оскільки докази понесення витрат на правничу допомогу подані до суду до початку розгляду справи по суті.

У відзиві на позовну заяву та у апеляційній скарзі представник відповідача вказував, що справа не відноситься до справ значної складності, обсяг матеріалів справи не є значним, і наполягав на застосування співмірності, виходячи із ціни позову, обсягу матеріалів справи та витрат часу на надання правової допомоги.

Вказані доводи відповідача критично оцінюються колегією суддів, оскільки останні ґрунтуються виключно на припущеннях позивача щодо обсягу досліджених адвокатом позивача при підготовці позову документів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами встановленими частинами 4 - 6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору;

Частиною 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. З аналізу даної правової норми можна прийти до висновку, що гонорар адвоката може визначатися або у фіксованому розмірі або ж у вигляді погодинної оплати.

Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю природою відноситься до договорів про надання послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

З матеріалів справи вбачається що інтереси позивача ОСОБА_1 під час розгляду справи в суді першої інстанції представляли адвокати Адвокатського об`єднання «АВАНГАРД» Смілянський Я.Г. та Біленький Д.В. на підставі договору про надання правової допомоги від 14.05.2020 року №22/2020, додаткової угоди №2 від 05.08.2021 року про сплату гонорару, додаткової угоди №3 від 11.01.2023 року про сплату гонорару та ордерів.

Сторони узгодили вартість послуг з надання правової допомоги а саме: оплата послуг здійснюється відповідно до фіксованого розміру та погодинної оплати, яка встановлена в розмірі 1250,00 грн. за витрачену годину (п.3.2 Договору від 14.05.2020 року).

Відповідно до змісту додаткової угоди №2 від 05.08.2021 року за правову допомогу по Договору про надання юридичних послуг та правової допомоги №22/2020 від 14.05.2020 року клієнт зобов`язується сплатити грошову суму, що буде розрахована відповідно до Договору за результатами підготовки збору доказів та написання позовної заяви.

З акту здачі-приймання виконаних послуг №2 за Додатковою угодою №2 від 05.08.2021 року в рамках Договору про надання правової допомоги №22/2020 від 14.05.2020 року вбачається, що Адвокатським об`єднанням «АВАНГАРД» надано ОСОБА_1 наступні послуги: звернення з адвокатськими запитами у кількості 6 штук фіксована вартість кожного 1200 гривень, складання та звернення до суду із 3аявою про забезпечення позову вартістю 3750 гривень, складання та звернення до суду із позовною заявою вартістю 6250 гривень, складання та звернення до суду із заявою про ознайомлення з матеріалами справи та ознайомлення з ними вартістю 3750 гривень, заява до приватного виконавця про зупинення виконавчих дій за ухвалою суду вартістю 1200 гривень. Загальна вартість наданих послуг згідно акту 20 950 гривень.

Відповідно до Додаткової угоди №3 від 11.01.2023 року сторони погодили змішану форму оплати, що складається з оплати за виконані дії (надані послуги), відповідно до вартості за Актом здачі-приймання виконаних послуг №2 від 26.08.2021 року та Актом здачі-приймання виконаних послуг №3 від 11.01.2023 року, та додаткового фіксованого гонорару, що становитиме 5% від суми, що пред`явлена відповідачем до стягнення по справі №638/13388/21 в разі задоволення позовних вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Представником відповідача подано до суду клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, понесених позивачем.

Ураховуючи те, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, колегія суддів вважає, що сторона відповідача не довела наявність підстав для зменшення витрат на правничу допомогу, які підлягають відшкодуванню на користь позивача, оскільки стороною позивача надано беззаперечні докази понесення позивачем таких витрат саме у розмірі, заявленому до стягнення.

Також, колегією суддів взято до уваги правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 року у справі № 641/7612/16-ц, згідно якого адвокат, беручи на себе обов`язок щодо здійснення представництва інтересів клієнта в суді, бере на себе відповідальність не лише за якусь одну дію, наприклад написання процесуального документу чи виступ у суді, а бере на себе обов`язок по вчиненню комплексу дій, метою яких є забезпечення реалізації та захисту прав і обов`язків клієнта.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи скарги не знайшли свого підтвердження, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», представника ОСОБА_1 адвоката Смілянського Ярослава Геннадійовича залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 червня 2023 року в частині стягнення витрати на правову допомогу залишити без змін.

В іншій частині рішення не оскаржувалось та не переглядалось.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 29 вересня 2023 року.

Головуючий В.Б. Яцина

Судді - І.В. Бурлака

Ю.М. Мальований