ЄУН № 337/3546/23
Провадження № 2/337/1276/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2023 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді - Ширіної С.А.

за участю секретаря - Бикової С.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 який мотивує тим, що він знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою ОСОБА_2 з 02.05.2009 року. Від вказаного шлюбу мають спільну дитину ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюбні відносини з відповідачкою фактично припинені з грудня 2022 року через відсутність взаєморозуміння у вирішенні питань сім`ї, несумісність поглядів на життя, протилежні уявлення про спільний побут, втрачено почуття любові та поваги. Після припинення шлюбних відносин сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Позивач зазначив, що шлюб носить формальний характер вважає, що родина розпалась остаточно. Просить шлюб розірвати. Крім того, в прохальній частині позовної заяви позивач просить після розірвання шлюбу визначити місце проживання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 з батьком, мотивуючи тим, що до початку військової агресії російської федерації проти України дочка проживала з відповідачкою у с. Новоселівка Пологівського району, але після окупації відповідачка виїхала до Західної України, а їх спільна дочка, за згодою відповідачки, переїхала до позивача , де і проживає до теперішнього часу. Тому позивач просить вирішити питання щодо залишення проживання дитини з батьком.

Ухвалою судді від 26.07.2023 р. відкрито спрощене провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено до відкритого судового розгляду з повідомленням (викликом ) учасників судового розгляду та наданням відповідачу строку на подання відзиву.

У призначений судом день позивач в судове засідання не з`явився, подавши 02.10.2023 р. через канцелярію суду заяву про розгляд справи за його позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу без його участі. Позовні вимоги підтримує , на задоволенні наполягає.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, подавши до початку судового засідання через канцелярію суду заяву про розгляд справи без її участі. Проти позовних вимог щодо розірвання шлюбу не заперечує , після розірвання шлюбу просила залишити прізвище « ОСОБА_2 ». Вимоги позивача щодо визначення місця проживання дитини з батьком не визнала та зазначила, що дитина проживає разом з нею за адресою : АДРЕСА_1 по теперішній час.

На підставі ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін за наявними у суду матеріалами.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши мотиви та фактичні обставини , які враховуються при розірванні шлюбу та визначені місця проживання дитини , суд дійшов до наступних підстав.

Відповідно до ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно з ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Суд встановив, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 02.05.2009 р., який зареєстровано Хортицьким відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції , про що зроблено відповідний актовий запис № 158.

Від вказаного шлюбу сторони мають спільну дитину ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як зазначено в позовній заяві шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з грудня 2022 року через відсутність взаєморозуміння у вирішенні питань сім`ї, несумісність поглядів на життя, протилежні уявлення про спільний побут, втрачено почуття любові та поваги. Після припинення шлюбних відносин сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Позивач зазначив, що шлюб носить формальний характер вважає, що родина розпалась остаточно.

Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюбі, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім?ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з?ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини не має потреби, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно.

Відповідачка з розірванням шлюбу згодна.

При таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим, тому, що збереження родини суперечило б інтересам сторін.

Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. (ст. 112 Сімейного кодексу України)

З огляду на викладене,з`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши надані суду докази, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, з урахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин розлучення, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розлучення є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, відповідач ОСОБА_2 , позовні вимоги про розірвання шлюбу визнала, суд вважає, що таке визнання не суперечить закону, не порушує чиїх-небудь прав, свобод чи інтересів. Подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали не можливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони наміру не мають, разом з тим суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому позовна заява ОСОБА_1 в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Щодо визначення місця проживання дитини суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків(усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає , опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією , яка виконує щодо неї функції опікуна.

У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років.

В прохальній частині позовної заяви позивач просить після розірвання шлюбу визначити місце проживання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 з батьком, мотивуючи тим, що до початку військової агресії російської федерації проти України дочка проживала з відповідачкою у с. Новоселівка Пологівського району, але після окупації відповідачка виїхала до Західної України, а їх спільна дочка, за згодою відповідачки, переїхала до позивача , де і проживає до теперішнього часу. Тому позивач просить вирішити питання щодо залишення проживання дитини з батьком.

Проте,суд роз`яснює, що зазначені позовні вимоги не підлягають розгляду в даній цивільній справі , а мають розглядатися відповідно ст. 161 СК України.

Керуючись ст.21,24,104,105,110,112, 161 СК України, ст.2,4,5,12,13,76-82,89, 211, 247, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини - задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 02.05.2009 р. Хортицьким відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції , актовий запис № 158 - розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити дружині прізвище - « ОСОБА_2 ».

В задоволенні інших вимог відмовити.

Рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, є документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня ухвалення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.А. Ширіна

04.10.2023