Провадження №2-з/752/336/23
У Х В А Л А

іменем України

02.10.2023 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шевченко Т.М.

з участю секретаря Солодовник Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в:

у вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом про визнання недійсним договору дарування.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2023 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі.

Одночасно ОСОБА_1 звернувся у суд з заявою про забезпечення позову. Просить накласти арешт на 4/5 частин квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

В обгрунтування заяви зазначає, що рішенням Печерського районного суду у м. Києва від 29 листопада 2022 року частково задоволено позов ОСОБА_1 . Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики від 26 травня 2020 року у розмірі 931 987,34 грн., пеню за несвоєчасне повернення грошових коштів у розмірі 931 987,34 грн., а також 35 389,99 грн. трьох відсотків річних за користування позиченими грошима.

Проте, 22.06.2023 року ОСОБА_2 подарувала належну їй частку у розмірі 4/5 частин вказаної квартири своїй матері ОСОБА_3 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тетерською О.Ю., зареєстрованим в реєстрі за № 773.

Подальше відчуження вказаної квартири зі сторони відповідача ОСОБА_3 або інші дії, що можуть бути вчинені відповідачами та не зупинені на підставі арешту квартири, на думку заявника, істотно ускладнять виконання рішення суду щодо витребування майна із чужого незаконного володіння.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Як роз`яснено у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2009 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення у разі задоволення позову.

Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову і захистити інтереси позивача.

Фундаментальними критеріями, які формують висновок про наявність дійсних підстав для забезпечення позову, є логічний та юридичний аналіз обставин справи, на які посилається позивач, доводи заяви про забезпечення позову та заперечення іншої сторони. Процесуальні норми лише вказують на порядок вчинення дій.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод чи інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчитися, що між сторонами виник спір.

Ураховуючи наявність спору щодо дійсності договору дарування, на підставі якого виникло право власності відповідача на 4/5 спірної квартири, слід дійти висновку про потенційну можливість виникнення реальних ризики щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду.

Заходи забезпечення позову мають на меті попередити настання негативних наслідків для позивача, у разі задоволення його вимог. Тобто, такі дії є обґрунтовано прогнозовані, але щодо них ще не виникли докази, тому вирішення питання має вирішуватись з точки зору оцінки потенційно реального настання ризику, а не на підставі його безумовного доведення лише певним колом доказів.

Такі висновки не суперечать висновкам про застосування відповідних норм права, викладених впостановах Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі №914/1570/20, від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18, постанові Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 жовтня 2018 року , на які посилається скаржник .

Тому заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 151 - 153 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про визнання недійсним договору дарування квартири - задовольнити.

Накласти арешт на 4/5 частин квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 на підставі договору дарування, посвідченого 22 червня 2023 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тетерською О.Ю., зареєстрованим в реєстрі за № 773.

Стягувач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Боржник: ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Строк пред`явлення ухвали про забезпечення позову до виконання - три роки.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: