Головуючий у суді першої інстанції: Катющенко В.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Матвієнко Ю.О., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Шпирук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Подольського Антона Юрійовича, подану в інтересах Акціонерного товариства «Сенс Банк», на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16 травня 2023 року, ухвалене у складі судді Катющенко В.П., у справі № 755/10942/17 за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

УСТАНОВИВ:

У липні 2017 року Акціонерне товариство «Сенс Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначало, що 13 грудня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк», та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту № 014-462-КЖ, за умовами якого останній було надано кредит в розмірі 60 000,00 доларів США з кінцевим терміном повернення кредиту до 12 грудня 2022 року. ОСОБА_1 порушила умови кредитного договору, зобов`язання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 19 травня 2017 року утворилась прострочена заборгованість за кредитом в розміні 26 400,00 дол. США, за відсотками - 7 447,38 дол. США. На виконання умов договору відповідачці була направлена вимога про досудове врегулювання спору, але на дату подання позовної заяви вимога не виконана. З урахуванням викладеного, АТ «Сенс Банк» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 33 847,38 доларів США, з яких 26 400,00 доларів США - заборгованість за кредитом, 7 447,38 дол. США - заборгованість за відсотками.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 16 травня 2023 року в задоволенні позову АТ «Сенс Банк» відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, адвоката Подольський А.Ю., який діє від імені та в інтересах АТ «Сенс Банк», подав апеляційну скаргу. Просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. Посилається на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості є недоведеними. Поклавши в основу рішення суду висновок експерта від 17 травня 2019 року № 389/05/2019, складений судовим експертом ТОВ «Експертно-дослідної служби України» Тарасовою О.Б., суд, встановивши неповноту вказаного висновку, не призначив додаткової експертизи для всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи. При цьому, враховуючи вищевказаний висновок експерта та відхиливши наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд першої інстанції повинен був самостійно встановити дійсний розмір заборгованості та навести у рішенні свій розрахунок, що є процесуальним обов`язком суду.

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу. Просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Заперечує проти доводів представника АТ «Сенс Банк» вважає їх необґрунтованими, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні адвокат Подольський А.Ю., який діє в інтересах АТ «Сенс Банк», апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з наведених у ній підстав.

ОСОБА_1 та її представник адвокат Самчук М.В. проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили скаргу залишити без задоволення з огляду на її безпідставність, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, заслухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 13 грудня 2007 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк», та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту № 014-462-КЖ, за умовами якого кредитор надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у розмірі 60 000,00 доларів США, зі сплатою 12% річних та кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 12 грудня 2022 включно.

Згідно п. 1.2. вказаного договору, кредит надається позичальнику на придбання нерухомого майна - двокімнатної квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 2.1. договору кредиту, надання кредиту здійснюється шляхом видачі позичальнику готівкових коштів в іноземній валюті (долари США) на цілі, визначені п. 1.2. цього договору.

У відповідності до п.п. 3.1.1. договору кредиту, кредитор зобов`язаний: протягом одного робочого дня від дати набрання чинності договору, визначеного п.1.3.1. цього договору, і за умови виконання позичальником своїх обов`язків, передбачених в п.п.3.3.1.,3.3.15.-3.3.17. цього договору, відкрити позичальнику в Мінському відділенні КМФ АКБ «Укрсоцбанк» позичковий рахунок № НОМЕР_1 і видати позичальнику готівкові кошти в сумі кредиту в порядку та в строки, визначених цим договором.

Відповідно до положень п. 2.2. договору кредиту, моментом (днем) надання кредиту вважається день видачі позичальнику готівкових грошей в сумі кредиту.

Згідно заяви на видачу готівки № 04-2 від 13 грудня 2007 року ОСОБА_1 було видано готівку з позичкового рахунку згідно договору кредиту № 014-462-КЖ від 13 грудня 2007 року.

За умовами п.п. 3.3.7. - 3.3.10 договору кредиту, позичальник зобов`язаний: використовувати кредит лише на цілі, визначені п. 1.2 цього договору; сплачувати проценти за використання кредиту в порядку, визначеному п. 2.4., 2.5. цього договору; своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п. 1.1. цього договору; достроково повернути кредит, погасити нараховані проценти та сплатити можливі штрафні санкції у випадках, визначених п.п. 2.6.3., 3.2.3., 4.4., 5.4. цього договору.

Згідно положень п. 4.5. договору кредиту, у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов`язків, визначених п. п 3.3.9, 3.3.10 цього договору, протягом більше, ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Також між АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк», та ОСОБА_1 було укладено додаткові угоди до договору кредиту № 014-462-КЖ від 13 грудня 2007 року.

Згідно положень додаткової угоди від 03 квітня 2009 року до договору кредиту №014-462-КЖ від 13 грудня 2007 року сторони дійшли згоди змінити графік погашення основного боргу, який станом на 03 квітня 2009 року становив 54 990,00 доларів США та в зв`язку із цим внести відповідні зміни до тексту договору, а саме: п.п. 1.1.1. та 1.1.2 викласти в редакції цієї додаткової угоди.

Згідно положень додаткової угоди від 19 квітня 2011 року до договору кредиту №014-462-КЖ від 13 грудня 2007 року, сторони прийшли до взаємної згоди внести наступні зміни до умов кредитування, визначених договором, зокрема, встановили, що погашення залишку кредитної заборгованості здійснюється до 10 числа (включно) кожного місяця, згідно з графіком, викладеним у редакції цієї додаткової угоди.

Посилаючись на порушенням умов кредитного договору № 014-462-КЖ від 13 грудня 2007 року АТ «Сенс Банк» порушило питання про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 33 847,38 доларів США, з яких 26 400,00 доларів США - заборгованість за кредитом, 7 447,38 дол. США - заборгованість за відсотками.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ «Сенс Банк» про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

За змістом ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги (частина перша статті 6 Закону «Про іпотеку»).

Згідно із частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Частинами 1-3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» у відповідній редакції визначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати:

передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону;

право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Відповідно до положень вказаних норм продаж іпотекодержателем предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу здійснюється на підставі застереження в іпотечному договорі або в окремому договорі, укладеному сторонами в порядку досудового врегулювання, а відтак належить до позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки.

При цьому ч. 4 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» визначено, що після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 22 лютого 2022 року в справі № 761/36873/18, після завершення позасудового врегулювання, зокрема стягнення на предмет іпотеки, переданий боржником, будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними. Позасудове звернення стягнення на предмет іпотеки вважається таким, що погашає всі вимоги кредитора до боржника, незалежно від того, чи перевищує вартість предмета іпотеки розмір вимог кредитора.

До такого висновку слід дійти з огляду на правову природу забезпечувальних заходів, спрямованість їх на повне забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором та добросовісність поведінки сторін кредитного договору. Велика Палата Верховного Суду вважає, що саме на кредитора законодавством покладено контроль за тим, щоб заборгованість за кредитним договором не перевищувала забезпечувальні заходи, і саме для цього законодавець передбачив спрощені процедури звернення стягнення на заставне майно. Незастосування цих заходів своєчасно тягне для кредитора негативні наслідки недобросовісності своїх дій.

Законодавець у такий спосіб встановив баланс між майновими правами та інтересами кредитора-іпотекодержателя і боржника, надавши можливість швидкого та ефективного задоволення його вимог, запобігаючи при цьому можливості зловживанням кредитором своїм становищем та вимагаючи добросовісної поведінки всіх учасників правовідносин.

Відповідно до договору кредиту № 014-462-КЖ від 13 грудня 2007 року АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк», надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 60 000,00 доларів США готівкою з позичкового рахунку на придбання нерухомого майна - двокімнатної квартири АДРЕСА_1 (п. 1.2 договору).

Відповідно до п. 1.3. кредитного договору, виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором № 014-462-КЖ від 13 грудня 2007 року було забезпечено іпотекою.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи довідки АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк», № 12 від 15 серпня 2019 року, 13 листопада 2018 року АТ «Укрсоцбанк» задовольнив забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки (рішення державного реєстратора Алієв Гуйсєн Азіз Огли, №44065779 від 15 листопада 2018 року), а саме: двокімнатну квартиру, загальною площею 45,60 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яка знаходилась в іпотеці банку відповідно до умов іпотечного договору №014-462-ЗЖ від 13 грудня 2007 року та кредитного договору № 014-462-КЖ від 13 грудня 2007 року. У зв`язку із задоволенням вимог іпотекодержателя в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку» на дату державної реєстрації банком права власності на нерухомість ОСОБА_1 прощено (анульовано) залишок заборгованості за кредитним договором № 014-462-КЖ від 13 грудня 2007 року (т.1, а.с. 204).

При цьому представник АТ «Сенс Банк» ані в суді першої інстанції, ані в суді апеляційної інстанції не спростовував зміст вищевказаної довідки АТ «Укрсоцбанк» № 12 від 15 серпня 2019 року та не заперечував щодо звернення банком стягнення на предмет іпотеки, за рахунок якого було забезпечено виконання зобов`язань за кредитним договором, в позасудовому порядку.

Відтак, АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк», реалізувало право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки на підставі іпотечного договору.

З урахуванням ч. 4 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги АТ «Сенс Банк» щодо виконання ОСОБА_1 основного зобов`язання є недійсними, не залежно від того чи покрила вартість предмета іпотеки нараховану АТ «Сенс Банк» суму заборгованості.

Відповідно, у АТ «Сенс Банк» після звернення стягнення на предмет іпотеки були відсутні підстави для стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 014-462-КЖ від 13 грудня 2007 року.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, з метою повного та вичерпного з`ясування обставин, що мають істотне значення для справи, та потребують спеціальних знань в галузі бухгалтерії, економіки та ведення банківських розрахунків та обліку, для підтвердження чи спростування вимог, викладених у позовній заяві, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 26 листопада 2018 року було задоволено клопотання ОСОБА_1 та призначено по справі судово-економічну експертизу, на вирішення якої поставлено питання: яка сума заборгованості ОСОБА_1 по договору кредиту № 014-462-КЖ від 13.12.2007 року укладеного між АКБСР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 станом на 19.05.2017 року окремо по тілу кредиту та окремо по відсоткам за користування кредитом? Який розмір фактично сплачених грошових коштів по договору кредиту 014-462-КЖ від 13.12.2007 року укладеного між АКБСР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 станом на 19.05.2017 року за період з 13.12.2007 року по 19.05.2017 року. Чи підтверджується документально і нормативно розрахунки ПАТ «Укрсоцбанк» щодо заборгованості ОСОБА_1 станом на 19.05.2017 року за кредитним договором 014-462-КЖ від 13.12.2007 року в сумі 33 847,38 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом - 26 400,00 доларів США, заборгованості за відсотками - 7 447,38 доларів США? Проведення експертизи доручено атестованим судовим експертам Експертно-дослідної служби України.

27 травня 2019 року до суду з Експертно-дослідної служби України надійшов висновок експерта № 386/05/2019 від 17 травня 2019 року, за результатами проведення судово-економічної експертизи, складений судовим експертом ТОВ «Експертно-дослідної служби України» Тарасовою О.Б., в якому було викладено наступні висновки:

1.За результатами експертизи в межах наявних матеріалів, не видається за можливе встановити суму заборгованості ОСОБА_1 по договору кредиту №014-462- КЖ від 13.12.2007р. станом на 19.05.2017р. окремо по тілу кредиту та окремо по відсоткам за користування кредитом, у зв`язку з наступним (докладно див. дослідну частину та експертизи):

-у Розрахунку заборгованості за договором №014-462-КЖ від 13.12.2007р., станом на 19.05.2017р., Банком при нарахуванні відсотків, починаючи з 28.11.2008р. застосовувалась ставка (14,00%), не передбачена умовами договору кредиту, що свідчить про утримання з Позичальника додаткових нарахувань по відсотках, які збільшують фактичну вартість кредиту та збільшують розмір щомісячного платежу (докладно див. Таблицю 1 та Додаток 1 експертизи);

-загальна сума сплачених ОСОБА_1 коштів до АКБ СР «Укрсоцбанк» за договором кредиту №0 від 24.06.2008р. за період з 04.01.2008р. по 19.05.2017р., при врахування всіх платежів, відображених у платіжних документах, наданих у відповідь на клопотання, даних Розрахунку Банку (Т.1 а.с.18-20), Довідки №10.1-87/96-8186 (Т.1 а.с.21- 22) станом на 19.05.2017р., складає 77558,20дол.США та 83,09грн. - сплата пені (докладно див. кол.20, 22-23 Додатку 1 експертизи), що не узгоджується з даними Розрахунку Банку та Довідки №10.1-87/96-8186 станом на 19.05.2017р. (докладно див. кол.З, 12 Додатку 1 експертизи);

-в наданих виписках по рахункам №1218 та №1529 не відображено інформації за певні дати та періоди (періоди перераховано у дослідній частині експертизи);

-в матеріалах справи відсутні, в т.ч. у відповідь на клопотання не надані, виписки по рахункам № НОМЕР_2 (в дол.США), № НОМЕР_3 (в дол.США), № НОМЕР_4 (в дол.США), № НОМЕР_5 (в грн.), на які зараховувались кошти згідно платіжних документів;

-у наданому на дослідження Розрахунку заборгованості за договором №014-462-КЖ від 13.12.2007р., станом на 19.05.2017р. (Т.1 а.с. 18-20) відсутні значення простроченої заборгованості по відсотках за весь період дослідження (з 13.12.2007р. по 19.05.2017р.), що не узгоджується з даними платіжних документів, які відображають погашення заборгованості на рахунок прострочених нарахованих відсотків НОМЕР_11, починаючи з 14.10.2010р.;

-дослідженням встановлено, в період з 04.03.2011р. по 13.11.2018р. рахунки № НОМЕР_6 та № НОМЕР_7 , які згідно виписок по рахункам № НОМЕР_6 (Т.1 а.с.125-135) та НОМЕР_8 (Т.1 а.с.121-122) фактично використані Банком для обліку основного боргу (тіла) по кредиту, не передбачені умовами договору кредиту №014- 462-КЖ від 13.12.2007р. (в т.ч. зі змінами);

-рахунки № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , НОМЕР_9 (в дол.США), НОМЕР_10 (в грн.), які використовувались Банком для зарахування платежів на погашення кредиту згідно наданих на експертизу виписок та платіжних документів, не передбачені умовами договору кредиту №014-462-КЖ від 13.12.2007р. (в т.ч. зі змінами) для погашення заборгованості по кредиту;

-платіжні документи (заяви на переказ готівки та квитанції) щодо погашення заборгованості Позичальника та внесення коштів на рахунки для погашення заборгованості надані не в повному обсязі;

-встановлено затримання зарахування та розподілу сплачених коштів (частини сплачених коштів) у дату внесення платежу на погашення, починаючи з 08.10.2010р., в результаті чого утворюється залишок нерозподілених коштів (докладно див. кол.20-21 Додатку 1 експертизи).

2.В межах наявних матеріалів встановлено, що загальна сума сплачених ОСОБА_1 коштів до АКБ СР «Укрсоцбанк» (правонаступник - ПАТ «Укрсоцбанк») за Договором кредиту №014-462-КЖ від 13.12.2007р. за період з 04.01.2008р. по 19.05.2017р., при врахуванні всіх платежів, відображених у платіжних документах, наданих у відповідь на клопотання, даних Розрахунку Банку (Т.1 а.с. 18-20), Довідки №10.1-87/96-8186 (Т.1 а.с.21-22) станом на 19.05.2017р., складає 77558,20 дол.США та 83,09грн. (сплата пені), (докладно див. кол.20, 22-23 Додатку 1 експертизи), що не узгоджується з даними Розрахунку Банку та Довідки №10.1-87/96-8186 станом на 19.05.2017р., в яких відображено загальну суму сплачених коштів у розмірі 77028,51 дол.США (в т.ч. 33600,00 дол.США за основним боргом та 43428,51 дол.США - за нарахованими відсотками), (докладно див. дослідну частину та кол.3, 12 Додатку 1 експертизи).

3.За результатами експертизи не встановлено документального підтвердження розрахунків ПАТ «Укрсоцбанк» щодо заборгованості ОСОБА_1 станом на 19.05.2017р. за кредитним договором №014-462-КЖ від 13.12.2007р., укладеним між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 у сумі 33847,38 дол.США, яка складається із заборгованості за кредитом - 26400,ООдол.США, заборгованості за відсотками - 7447,38 дол.США, у зв`язку з наступним (докладно див. дослідну частину):

-у Розрахунку заборгованості за договором №014-462-КЖ від 13.12.2007р., станом на 19.05.2017р., Банком при нарахуванні відсотків, починаючи з 28.11.2008р. застосовувалась ставка (14,00%), не передбачена умовами договору кредиту, що свідчить про утримання з Позичальника додаткових нарахувань по відсотках, які збільшують фактичну вартість кредиту та збільшують розмір щомісячного платежу (докладно див. Таблицю 1 та Додаток 1 експертизи);

-в наданих виписках по рахункам №1218 та №1529 не відображено інформації за певні дати та періоди (періоди перераховано у дослідній частині експертизи);

-в матеріалах справи відсутні, в т.ч. у відповідь на клопотання не надані, виписки по рахункам № НОМЕР_2 (в дол.США), № НОМЕР_3 (в дол.США), № НОМЕР_4 (в дол.США), № НОМЕР_5 (в грн.), на які зараховувались кошти згідно платіжних документів;

-у наданому на дослідження Розрахунку заборгованості за договором №014-462-КЖ від 13.12.2007р., станом на 19.05.2017р. (Т.1 а.с.18-20) відсутні значення простроченої заборгованості по відсотках за весь період дослідження (з 13.12.2007р. по 19.05.2017р.), що не узгоджується з даними платіжних документів, які відображають погашення заборгованості на рахунок прострочених нарахованих відсотків НОМЕР_11, починаючи з 14.10.2010р.;

-загальна сума сплачених ОСОБА_1 коштів до АКБ СР «Укрсоцбанк» (правонаступник ПАТ «Укрсоцбанк») за Договором кредиту №0 від 24.06.2008р. за період з 04.01.2008р. по 19.05.2017р., при врахування всіх платежів, відображених у платіжних документах, наданих у відповідь на клопотання, даних Розрахунку Банку (Т.1 а.с.18-20), Довідки №10.1-87/96-8186 (Т.1 а.с.21-22) станом на 19.05.2017р., складає 77558,20дол.США та 83,09грн. - сплата пені (докладно див. кол.20, 22-23 Додатку 1 експертизи), що не узгоджується з даними Розрахунку Банку та Довідки №10.1-87/96-8186 станом на 19.05.2017р. (докладно див. кол.3, 12 Додатку 1 експертизи);

-дослідженням встановлено, в період з 04.03.2011р. по 13.11.2018р. рахунки № НОМЕР_6 та НОМЕР_8, які згідно виписок по рахункам № НОМЕР_6 (Т.1 а.с.125-135) та НОМЕР_8 (Т.1 а.с.121-122) фактично використані Банком для обліку основного боргу (тіла) по кредиту, не передбачені умовами договору кредиту №014- 462-КЖ від 13.12.2007р. (в т.ч. зі змінами);

-рахунки № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , НОМЕР_9 (в дол.США), НОМЕР_10 (в грн.), які використовувались Банком для зарахування платежів на погашення кредиту згідно наданих на експертизу виписок та платіжних документів, не передбачені умовами договору кредиту №014-462-КЖ від 13.12.2007р. (в т.ч. зі змінами) для погашення заборгованості по кредиту;

-платіжні документи (заяви на переказ готівки та квитанції) щодо погашення заборгованості Позичальника та внесення коштів на рахунки для погашення заборгованості надані не в повному обсязі.

Проаналізувавши вказаний висновок судового експерта ТОВ «Експертно-дослідної служби України» Тарасової О.Б. від 17 травня 2019 року № 386/05/2019, вбачається, що поставлені на вирішення експертизи питання були вирішені експертом не в повному обсязі, однак в більшій частині експерту вдалось надати суду відповіді на питання, що ставились перед ним. Експерту не вдалось встановити суму заборгованості ОСОБА_1 по договору кредиту №014-462- КЖ від 13 грудня 2007 року станом на 19 травня 2017 року окремо по тілу кредиту та окремо по відсоткам за користування кредитом, у зв`язку з ненаданням стороною позивача документів, необхідних для проведення експертизи, а саме: виписок по запитуваним рахункам.

Будь-яких заперечень від представника АТ «Сенс Банк» щодо висновку експерта до суду надано не було, як і не надано доказів на його спростування, відповідач не скористався правом на заявлення клопотання про призначення повторної експертизи у цій справі, не пояснив на підставі чого банком застосовувалася процентна ставка, яка не була передбачена умовами договору кредиту. Іншого розрахунку заборгованості суду також надано не було.

За відсутності належного розрахунку заборгованості, який би відповідав умовам договору, з огляду на висновок експерта від 17 травня 2019 року № 386/05/2019, суд першої інстанції був позбавлений можливості достовірно та беззаперечно встановити реальний розмір заборгованості позичальника ОСОБА_1 за договором.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову АТ «Сенс Банк».

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Таким чином, апеляційна скарга адвоката Подольського А.Ю., подана в інтересах АТ «Сенс Банк», підлягає залишенню без задоволення, а рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16 травня 2023 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Подольського Антона Юрійовича, подану в інтересах Акціонерного товариства «Сенс Банк», залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 28 вересня 2023 року.

Суддя-доповідач

Судді