Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" жовтня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарі Локотковій І.С.

з участю сторін:

заявниці ОСОБА_1 ,

представник заявника ОСОБА_2

розглянувши в порядку окремого провадження у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, заінтересована особа: ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_3 щодо неї, на строк 6 місяців, встановивши наступні заходи тимчасового обмеження його права, зокрема:

1. заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебувати в місці спільного проживання з постраждалою: місця проживання (перебування) ОСОБА_1 , проживаючої за адресою : АДРЕСА_1 , на строк 6 місяців;

2. заборонити особисто або через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_3 , переслідувати її та спілкуватися з нею у будь-якій спосіб строком на 6 місяців.

3. заборонити ОСОБА_3 вести листування ,телефонні переговори з постраждалою ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб на строк 6 місяців.

Свої вимоги заявниця обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 є колишнім чоловіком. ОСОБА_3 пенсіонер,не працює,зловживає алкогольними напоями,поводиться дуже агресивно. Квартира в якій проживаю я ОСОБА_1 разом зі своїм колишнім чоловіком ОСОБА_3 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 2/3 частини квартири, ОСОБА_3 1/3 частини квартири за адресою АДРЕСА_1 .

Спочатку відносини складалися добре, але з часом вони погіршилися переросли в сварки, а згодом і в домашнє насилля: погрози, образи, застосування фізичної сили, приниження. ОСОБА_3 постійно здійснює психологічне насилля щодо заявниці, вчиняє образливі та принизливі дії. Заявниця неодноразово викликала працівників поліції, які склали адміністративні протоколи, у т.ч. видавали припис щодо заборони находження в помешканні заявниці. Рішеннями Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_3 неодноразово притягали до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП (справи №755/3909/19, №755/1725/23, №755/13393/20, №755/15065/19). На судові засідання ОСОБА_3 з`являвся, вину у вчинені адміністративного правопорушення визнанвав. Оскільки іншого способу захиститись та трохи заспокоїти ОСОБА_3 немає, то просить задовольнити її заяву.

Ухвалою від 26.09.2023 р. відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

В судовому засіданні заявник вимоги підтримала та просять суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представник заявника в судовому засіданні підтримав заяву та просив задовольнити її.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, свого представника до суду не направив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомив.

Суд, вислухавши пояснення заявниці,представника заявниці дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не перебувають у шлюбних відносинах,проживають в квартирі за адресою АДРЕСА_1 як співвласники.

ОСОБА_1 згідно даних паспорта зареєстрована в АДРЕСА_1 .

Заявниця зазначає, що ОСОБА_3 систематично вчиняє щодо неї психологічне насильство.

Так, заявниця з даного приводу неодноразово зверталась до Дніпровського УП ГУП НП в місті Києві з відповідними заявами.

07.03.2019 року, заявниця звернулась до правоохоронних органів Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві у зв`язку із вчинення відносно заявниці домашнього насильства з боку її співмешканця ОСОБА_3 .. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 11.03.2019 року ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 03.10.2019 року ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення , передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

07.09.2020 року, заявниця звернулась до правоохоронних органів Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві у зв`язку із вчинення відносно заявниці домашнього насильства з боку її співмешканця ОСОБА_3 . Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 01.10.2020 року ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн.

Інспектором СПДН Дніпровського УП ГУНП у м. Києві 17.08.2023 року відносно ОСОБА_3 винесений терміновий заборонний припис, яким останьому заборонено в будь-якій спосіб контактувати з ОСОБА_1 ..

В судовому засіданні заявниця повідомила, що данний заборонний припис ОСОБА_3 виконується частково, наразі він в стані алкогольного сп`яніння перебуває у своєї мами,але психологічне насилля і надалі вчиняє.

Отже, з аналізу поданих стороною заявниці доказів, судом встановлено, що мають місце очевидні ризики продовження заподіяння ОСОБА_3 насильства відносно співмешканки ОСОБА_1 , а тому з метою попередження повторення у подальшому неправомірних дій зі сторони кривдника ОСОБА_3 , наявні підстави для застосування заходів тимчасового обмеження його прав.

Положеннями Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Частиною 2 статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Згідно зі ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

Згідно з ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 05.09.2019 р. у справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що «враховуючи положення Закону № 2229-VIII, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях».

Враховуючи наведені заявницею фактичні та правові підстави в сукупності з доданими до заяви доказами, суд вважає, що наявні обґрунтовані ризики продовження вчинення ОСОБА_3 насильства відносно ОСОБА_1 , а тому приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог та необхідність видачі обмежувального припису відносно ОСОБА_3 на строк 6 місяців із встановленням наступних заходів тимчасового обмеження його прав, передбачених ч.2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 350-6, 352-355 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису задовольнити.

Видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком 6 (шість) місяців, встановивши наступні заходи тимчасового обмеження його прав, зокрема:

1. заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебувати в місці спільного проживання з постраждалою: місця проживання (перебування) ОСОБА_1 , проживаючої за адресою : АДРЕСА_1 , на строк 6 місяців;

2. заборонити особисто або через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_3 , переслідувати її та спілкуватися з нею у будь-якій спосіб строком на 6 місяців.

3. заборонити ОСОБА_3 вести листування ,телефонні переговори з постраждалою ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб на строк 6 місяців.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 02.10.2023 року.

Дані сторін:

Заявник: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Н.О.Яровенко