Справа № 585/2392/21
Номер провадження 2/585/341/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі: головуючого-судді В.О. Шульги, за участю секретаря Ю.В. Кириленко, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ромни цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

17 серпня 2021 року АТ «Укрсиббанк» звернулося в суд, з позовом до ОСОБА_1 , і просить: стягнути з відповідача на користь банку заборгованість по процентам, що виникли внаслідок невиконання договору про надання споживчого кредиту №0 від 20.12.2006 року в розмірі 36625,75 грн. та інфляційну різницю у розмірі 3529,83 грн., а всього 40155,58 грн. та судовий збір у розмірі 2270,00 грн. В обгрунтування позову вказує, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (поточне найменування АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСИББАНК») та ОСОБА_1 , укладено договір про надання споживчого кредиту №0 від 20.12.2006 року, відповідно до умов якого Позивач надав Відповідачу кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 120000,00 грн., а Відповідач зобов`язався щомісяця повертати наданий кредит у розмірі та в строки, передбачені графіком погашення кредиту (додаток №1), але у будь - якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 19.12.2017 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту (п.п.1.1, 1.2. кредитного договору). За користування кредитними коштами протягом перших 30 днів відповідач зобов`язався сплачувати проценти у розмірі 16.5 % річних. Сторони домовилися, що за умовами договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь-якої із обставин, передбачених п.9.2 договору, у тому числі за порушення кредитної дисципліни. Про зміну процентної ставки банк повідомляє позичальника шляхом направлення відповідного листа. У разі не подання позичальником письмового повідомлення про свою незгоду вважається, що позичальник погодився зі зміненими умовами, (п. 1.3, п.9.2 кредитного договору). Відповідно до п.9.2 кредитного договору банк листом № 186337, від 22.02.2008 року, повідомив відповідача про запровадження нової системи нарахування відсотків, а саме у випадку у випадку прострочення платежу за кредитним договором, банк з дати виникнення простроченої суму основного боргу, нараховуватиме на прострочену суму основного боргу підвищені проценти в розмірі збільшеному вдвічі від діючої процентної ставки (16.5% х 2 = 33% річних) на момент виникнення такої простроченої суми основного боргу. Копії листа та списку поштових відправлень, надаються як докази. Позичальник не повідомив про свою незгоду з таким розміром процентної ставки. Проценти нараховуються на суму кредитних коштів, фактично наданих банком позичальнику, за період з моменту фактичного надання коштів до повернення останнім коштів у власність банку та сплачуються з 01 по 10 число кожного місяця, наступного за тим, за яким були нараховані банком такі проценти, (п.п. 1.3.3 - 1.3.4 кредитного договору). Відповідно до п.9.5 кредитного договору строк дії договору встановлюється з дати його укладення і до повного погашення суми кредиту, сплати нарахованих процентів, комісій та/або пені, у разі її нарахування. Відповідно до листа № 186337, від 22.02.2008 року, та умов п.п. 1.3., 9.2. кредитного договору передбачено, що на прострочену суму основного боргу нараховуються підвищені проценти в розмірі збільшеному вдвічі від діючої процентної ставки. Тому з урахуванням вказаних умов кредитного договору та положень ст.625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідач повинен сплатити проценти у подвійному розмірі з розрахунку 33% річних за весь час прострочення. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом і відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Всупереч умов Кредитного договору Відповідач не здійснював щомісячних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам у строк, вказаний у договорі, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість по кредиту та процентам. АТ «УКРСИББАНК» у 04.09.2015 року направив позичальнику та поручителю вимогу про усунення порушень кредитного договору, сплату простроченої заборгованості та попередження про зміну строку повернення кредиту у повному обсязі у випадку не погашення простроченої заборгованості у строк 32 календарних дні з моменту отримання вимоги, а у разі не отримання вимоги у строк 41 день з моменту направлення вимоги. Однак відповідач вимоги не виконав, та банк у листопаді 2015 року звернувся до Роменського міськрайсуду Сумської області з позовом про стягнення з ОСОБА_1 (позичальника) та ОСОБА_2 (поручителя) заборгованості по вказаному договору, що існувала станом на 27.10.2015 року у розмірі 34742,45 грн., з яких по кредиту 31014,20 грн., по процентам 2033,35 грн., які нараховані по 30.09.2015 року та пеню 1440,22 грн. та 254,68 грн., та судові витрати. Рішенням Роменського міськрайсуду Сумської області від 02.12.2016 року по спра №585/3386/15-ц у задоволені позову відмовлено. Постановою Сумського апеляційного суду від 18.02.2020 року рішення Роменського міськрайсуду Сумської області від 02.12.2016 року по справі №585/3386/15-ц скасовано, позовні вимоги про стягнення заборгованості задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 34742,45 грн., яка складається з заборгованості по кредиту 31014,20 грн., по процентам 2033,35 грн., які нараховані по 30.09.2015 року, та пеню 1440,22 грн. та 254,68 грн. У задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 відмовлено. Копія постанови, як доказ, надається. Вказаною постановою встановлені наступні обставини: факт невиконання позичальник умов кредитного договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів та наявність заборгованості станом на 27.10.2015 року, факт направлення вимоги про дострокове повернення кредиту, факт направлення повідомлення листа про зміну розміру процентної ставки відповідно з умовами кредитного договору, правомірність нарахування процентів в розмірі 33% річних на прострочену заборгованість до 30.09.2015 року та відповідність цього нарахування умовам кредитного договору.

Заборгованість за кредитним договором, що існувала станом на 27.10.2015 року та стягнута за рішенням суду, була погашена лише 11.03.2020 року. Станом на 11.08.2021 року та на день подання до суду цієї позовної заяви залишаються не погашеними проценти за прострочення виконання грошового зобов`язання, нараховані відповідно до умов ст.625 ЦК України та умов п.п. 1.3.2, 9.2 кредитного договору, листа №186337 від 22.02.2008 року, з розрахунку 33 % річних на суму 36625,75 грн., що нараховані по 10.03.2020 року та інфляційна різниця у розмірі 3529,83 грн. за період з 11.08.2018 року по лютий 2020 року. Таким чином, з ухваленням рішення про стягнення боргу у 2009 році зобов`язання відповідачів сплатити заборгованість за Кредитним договором не припинилося та тривало до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання 21 квітня 2015 року (дата останнього платежу з погашення боргу). Відтак кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення до 21 квітня 2015 року.»

28.8.2021року провадження в справі відкрито та призначено підготовче засідання.

17.09.2021 року від представника відповідача Цюпки О.В. надійшов відзив на позовну заяву в якій він просив відмовити АТ «Укрсиббанк» в задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 процентів у сумі 35160,01 грн. та інфляційної різниці у сумі 172,20 грн. та стягнути з АТ «Укрсиббанк» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4126,87 грн., звільнивши його від сплати судових витрат на користь позивача. Свої заперечення аргументував тим, що позивач зазначає, що 20.12.2006 між ним та відповідачем було укладено кредитний договір № 0 відповідно до якого відповідачу було надано кредит у сумі 120000,00 грн. У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань відповідачем щодо повернення кредиту та сплати процентів ним 04.09.2015 було заявлено вимогу про дострокове повернення кредиту у повному обсязі, яка підлягала виконанню не пізніше 15.10.2015. Вказану вимогу відповідач не задовольнив у зв`язку з чим з нього за рішенням Сумського апеляційного суду від 18.02.2020 у справі № 585/3386/15-ц було стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 34742,45 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 31014,20 грн. за процентами 2033,35 гри., пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 1440,22 грн., пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами 254,68 гри., та судові витрати в розмірі 4019,40 грн. З огляду на те, що вказане судове рішення було виконане відповідачем 11.03.2020 позивач, посилаючись на приписи ст. 625 ЦК України, просить стягнути з відповідача 33% річних в сумі 36625,75 грн. нарахованих за період з 01.06.2015 по 10.03.2020 та інфляційну різницю у сумі 3529,83 грн. нараховану у період з 11.08.2018 по 10.03.2020.

Відповідач ознайомившись 09.09.2021 із позовними вимогами, заперечує проти їх задоволення у заявленому розмірі, виходячи з того, що Верховний Суд у своїх рішеннях (постанови від 28.03.2018 у справі №444/9519/12. 31.10.2018 у справі №202/4494/16-й) неодноразово вказував, що у разі пред`явлення до позичальника вимоги про дострокове повернення кредиту право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. У постанові від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц Великою Палатою Верховного Суду сформульовано висновок про те, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору, після цього норми законодавства за якими нараховуються та стягуються проценти за кредитом (за правомірне користування кредитом), не підлягають застосуванню, оскільки між сторона немає домовленості про порядок повернення позики та нарахування процентів поза межами строку дії договору: тобто, факт подання позову прямо спричиняє неможливість подальшого нарахування та стягнення процентів за правомірне користування кредитом. Вирішуючи спір у справі №910/1238/17 Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 23.05.2018 зауважила, що у разі пред`явлення банком вимог про дострокове повернення грошових колітів змінюється правова природа зобов`язання: у такому випадку нарахування процентів можливе не на підставі умов договору, а на підставі ст..625 ЦК України України, як за неправомірне користуваня чужими коштами. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 у справі 310/11534/13-ц вказала, що проценти за неправомірне користування чужими коштами передбачені частиною 2 статті 625 ЦК України, не є самостійною формою цивільно-правової відповідальності за порушення зобов`язань, а є гарантією належного виконання зобов`язання, отже ці проценти мають іншу самостійну правову природу ніж проценти за правомірне користування кредитом за статтями 1048 та 1054 ЦК України), які за правов природо дою є винагородою за користування грошовими коштами. Як вбачається з наданого позивачем до позовної заяви розрахунку процентів за ст. 625 ЦК України, вказані процент позивач розраховує починаючи з 01.06.2015р. Із постанови Сумського апеляційного суду від 18.02.2020 у справі 585/3386/15-ц випливає, що суд стягнув з відповідача проценти за користування коштами по 30.09.2015. Відповідно до ст. 255 ЦПК України, Суд своєю ухвалою закриває провадження в справі, якщо 3)набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Відтак провадження в справі, про стягнення процентів у сумі 550,01 грн., згідно розрахунку за період з 01.06.2015 по 30.09.2015 підлягає закриттю у зв`язку із наявністю такого, щонабрало законної сили судового рішення про стягнення вказаних процентів. Отже, є обґрунтованими вимоги про стягнення процентів в розмірі: - 33% річних період з 01. 10. 2015 по 15.10.2015 (15 днів) нарахованих на суму боргу, згідно розрахунку, 6468,65 грн., сума яких складає 87,73 грн. (6468,65 х 33%/ 365 х 15); - 3% річних за період з 15.10.2015 по 10.03.2020 (1608 днів) нарахованих на суму боргу 31014,20 грн., сума яких складає 4098,97 грн. (31014,20 х3%/365х1608). Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача процентів нарахованих згідно ст. 625 ЦК України у загальному розмірі 32439,05 грн.(36625,75-87,73-4098,97) не підлягають задоволенню у зв`язку з їх необґрунтованістю. Відповідно до ст. 256 ЦК України, особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу в межах позовної давності, строк якої згідно ст. 257 ЦК України, встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності відповідно до ст. 267 ЦК України, про застосування якої зяявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З позовної заяви слідує, що позивач звернувся до суду 11.08.2021, а отже його вимоги про стягне процентів за період до 11.08.2018 заявлені з пропуском строку позовної давності, а тому вимоги про стягнення процентів в сумі 87,73 грн. за період з 01.10.2015 по 15.10.2015 та стягнення процентів в сумі 2633,23 грн. за період з 15.10.2015 по 1 1.08.2018 (1033 дні) (31014.20 х 3 % / 365 х 1033) задоволенню не піддягають у зв`язки і пропуском строку позовної давності. З огляду ня викладене, задоволенню підлягають лише вимоги про стягнення процентів за період з 11.08.2018 по 10.03.2020 (575 днів) у сумі 1465,74 грн. (31014,20 х 3%/365х575). Відтак, обґрунтованою є вимога позивача про стягнення інфляційної різниці нарахованої» па суму боргу за кредитом (31014,20 грн.) та процентами (2033,35 грн.), що загалом становись 3357,63 грн. (31014,20 + 2033,35) х 10.16%), а тому у задоволені вказаної вимоги в сумі 172,20 грн слід відмовити. З огляду на те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у сумі 4823,37 грн. що складає 12,01 % від суми позову, заявлений до стягнення позивачем судовий збір згідно ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню в сумі 272,63 грн. Відповідач заявляє, що понесені ним витрали у зв`язку із розглядом справи судом першої інстанції складають 5000,00 грн., витрати на професійну правничу допомогу адвоката Цюпки О.В., розмір яких визначено договором про надання правової допомоги від 06.09.2021. Зазначене підтверджується договором про надання правової допомоги від 06.09.2021. та квитанцією про оплату правової допомоги за договором про надання правової допомоги від 06.09.2021 року. З огляду на викладене з позивача на користь відповідача підлягає стягненню 4126,87 грн. (5000,00 х 87,99% - 272,63) понесених витрат на правничу допомогу зі звільненням від сплати судових витрат на користь позивача.

24.09.2021 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача вказав, заявлені вимоги підтримав. Суду пояснив, що відсотки по кредитному договору нараховують у відповідності до ст. 625 ЦК України. В договорі вказують подвійну відсоткову ставку а саме 33 % річних, що передбачено п. 9.2., 1.3. Такі відсотки нараховані на прострочену заборгованість за весь час невиконня боржником зобов`язання за період з 1 жовтня 2015 року по дату звернення до суду. Зазначив, що є рішення в якому Сумський апеляційний суд встановив що між банком та позичальником було змінено відсоткову ставку - умови п. 13.1. та порядок зміни процентної ставки тому нарахування 33% відсотків відповідає умовам і нараховано правильно. Вказав, що по відсоткам вже частково є рішенння та по заборгованості по відсоткам нараховувалися відсотки відповідно до ст. 625 ЦК України. Зазначив, що за законом є строк, але таблиця надана як загальний розрахунок, щоб було зрозуміло коли та як виникла сума боргу. Зазначив, що беручи до уваги строки позовної давності і у відповідності до ст. 257 ЦПК вважає, що заборгованість за період з 17 року по 20 рік підлягає стягненню. Заборгованість позичальник сплатив за рішеням апеляційного суду від 20 року, але в тому позові, позивач не стягував відсотки нараховані за ст. 625 ЦК України.

Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явились. Належним чином повідомлені про розгляд справи, раніше надавали суду заяви в яких вони клопотали розгляд справи проводити без їх присутності, позов не визнають та просять відмовити в його задоволенні з підстав зазначених у відзиві та стягнути судові витрати.

Судом встановлено, що відповідно до статуту АТ «Укрсиббанк», затвердженого 24.06.2020 року загальними зборами акціонерів АТ «Укрсиббанк», рішенням Загальних Зборів Акціонерів від «27» жовтня 2009 р. Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» у зв`язку з приведенням своєї діяльності у відповідність до норм Закону України «Про акціонерні товариства» змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», яке виступало правонаступником по всіх правах та зобов`язаннях Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» (а.с.7-12).

Згідно договору про надання споживчого кредиту № 0 від 20.12.2006 року укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 вбачається, що Банк зобов`язується надати Позичальнику, а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати і повернути Банку кредит (грошові кошти) в національній валюті в сумі 120000,00 грн. та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим Договором. Позичальник у будь-якому випадку зобов`язаний повернути кредит в терміни, встановлені графіком погашення кредиту (Додаток №1 до Договору), але не пізніше 19.12.2017 року (а.с.14-17).

Відповідно до Додатку №1 до Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 20.12.2006 року вбачається, що даний додаток погашення кредиту є невід`ємною частиною Договору про надання споживчого кредитк №0 від 20.12.2006 року і позичальник ОСОБА_1 зобов`язується згідно умов вищевказаного Договору повернути Банку суму кредиту у терміни, передбачені зазначеним в додатку графіком (а.с.18-19).

З листа №186337 від 22.02.2008 року вбачається, що АКІБ «УкрСиббанк» зверталось до ОСОБА_1 з даним листом інформуючи його, що АКІБ «УкрСиббанк» з «12» березня 2008 року запроваджує нову систему нарахування відсотків за користування кредитом на прострочену суму основного боргу.Та у разі порушення ним умов кредитної дисципліни, зокрема неналежного виконання умов кредитного договору № 0 від 20.12.2006 р. (далі - кредитний договір), а саме у випадку прострочення платежу за кредитним договором, Банк з дати виникнення простроченої суми основного боргу, нараховуватиме на прострочену суму основного боргу підвищені проценти, а саме в розмірі збільшеної вдвічі від діючої процентної ставки на момент виникнення такої простроченої суми основного боргу.Продовження ним користування кредитом за кредитним договором вважається вираженням його згоди стосовно умов викладених в даному повідомленні що до порядку нарахування процентів на прострочену суму основного боргу (а.с.20).

Відповідно до розписки поштового відправлення, рекомендований лист з Київ 300 за №761 було відправлено ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 та отримано ним 27.02.208 року (а.с.21).

З вимоги вих.№ 30-11/28623 від 04.09.2015 року, направленої ПАТ «УкрСиббак» ОСОБА_1 , вбачається, що Позичальник ( ОСОБА_1 ) не здійснював платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушив взяті на себе договірні зобов`язання. Станом на 02.09.2015 року заборгованість Позичальника по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом становить 32029,59 з яких: 31014,20 грн. - кредитна заборгованість, в тому числі прострочена заборгованість - 5559,56 грн.; 1015,39 грн. - прострочена заборгованість по процентам. У випадку не усунення порушень на 32 (тридцять другий) день з дня отримання цієї вимоги, а у випадку відсутності підтвердження отримання вимоги - з 41 календарного дня з дати відправлення позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту АТ «УкрСиббанк», вимагає виконання ним його зобов`язань за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 20 грудня 2006 року, а саме: сплати Публічному акціонерному товариству «УкрСиббанк» заборгованості по поверненню суми кредиту в повному обсязі, сплаті нарахованих процентів, що разом становить 32029,59 (тридцять дві тисячі двадцять іть) грн. 59 коп. також зазначили, що заборгованість по поверненню суми кредиту в повному обсязі і суми нарахованих процентів, підлягає уточненню на дату фактичного повернення коштів. Та вказали, що у випадку невиконання або несвоєчасного виконання цієї вимоги, АТ «УкрСиббанк» буде змушений звернутись з позовом до суду з покладенням на нього витрат. Пов`язаних зі сплатою судового збору та виконавчим провадженням і стягнення з нього штрафних санкцій (а.с.22).

Як вбачається з постанови Сумського апеляційного суду від 18.02.2020 року позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено частково та постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 34742 грн. 45 коп., яка складається з заборгованості за кредитом 31014 гривень 20 коп., за процентами -2033 грн. 35 коп., пені за несвоєчасне погашеня заборгованості за кредитом -1440 грн. 22 коп., пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами - 254 грн.68 коп. В задоволенні позову ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. Судові витрати в розмірі 4019 грн. 40 коп. стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» (а.с.23-26).

Згідно з довідкою - розрахунком заборгованості за кредитом ОСОБА_1 на 06.08.2021, за кредитним договором №0 від 20.12.2006 року вбачається, що заборгованість за кредитом становить нуль гривень (а.с.27-29).

Відповідно до довідки розрахунку заборгованості по процентах за користування кредитом ОСОБА_1 станом на 06.08.2021 року за кредитним договором №0 від 20.12.2006 р. заборгованість становить 4686 грн.76 коп. (а.с.27-34).

Як вбачається з довідки розрахунку заборгованості по процентам за користування грошовими коштами понад встановлений Договором термін ОСОБА_1 на 06.08.2021 за кредитним договором №00 від 20.12.2006р. має заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 36625,75 грн. (а.с.35-36).

Відповідно до довідки розрахунку заборгованості за кредитом на 06.08.2021 року становить 41312,51 грн. та складається з 4686,76 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом та 36625,75 грн. заборгованості за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений Договором термін (за прострочення виконання) (а.с.37).

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи № 01-35/9807 від 08.10.2018 року виданої Управлінням адміністративних послуг Роменської міської ради вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований по АДРЕСА_2 (а.с.40).

Вказане свідчить, що між сторонами склалися спірні правовідносини з приводу виконання кредитного зобов`язання.

В ч. 1 ст. 530 ЦК України вказано: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статей 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.

До правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України).

Відповідно до ч.3 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

З досліджених матеріалів вбачається, що відповідно до постанови Сумського апеляційного суду від 18.02.2020 року з ОСОБА_1 вже було стягнуто проценти за користування коштами, які були нараховані по 30.09.2015 р., а тому проценти відповідно до наданого позивачем розрахунку за період з 01.06.2015 року по 30.09.2015 року задоволенню не підлягають.

Також при винесенні рішення, суд бере до уваги той факт, що позивач звернувся до суду 11.08.2021 року, у зв`язку з чим вимоги позивача про стягнення процентів за період до 11.08.2018р. є такими що заявлені з пропуском позовної давності, а тому вимоги про стягнення процентів в сумі 87,73 грн. за період з 01.10.2015 по 15.10.2015 та стягнення процентів в сумі 2633,23 грн. за період з 15.10.2015 року по 11.08.2018 року (1033 днів (31014,20*3%/365*1033) задоволенню не підлягають. Суд приходить до висновку, що також з позивача підлягає стягненню проценти за період з 11.08.2018 року по 10.03.2020 року у сумі 1465,74 грн. та інфляційної різниці нарахованої на суму боргу за кредитом (31014,20 грн.) та процентами (2033,35 грн.), що становить 3357,63 грн. (31014,20+2033,35)*10,16%). Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню в сумі 4823,37 грн.

При розподілі судових витрат суд відповідно до ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, враховує пропорційність задоволених вимог та вважає, що з ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути 172,20 грн. судового збору та 322,35 грн. судового збору за апеляційне оскарження ухвали суду.

На підставі ст.ст. 10, 12,13, 18, 81, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов Акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь АТ АБ «Укрсиббанк» заборгованість що виникла внаслідок невиконання договору про надання споживчого кредиту № 0 від 20.12.2006 року в розмірі 4823,37 гривень та судовий збір в розмірі 172,2 гривні за звернення до суду з позовом та 322,35 грн. судового збору за апеляційне оскарження ухвали суду.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення в порядку передбаченому п.15.5) Перехідних положень ЦПК України. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 2 жовтня 2023 року.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. О. Шульга