Провадження № 2/761/6713/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2023 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Габунії М.Г.,

за участі:

позивачів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представника позивачів: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Київської міської ради про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю, -

В С Т А Н О В И В:

04.04.2023 року зазначена позовна заява надійшла до Шевченківського районного суду м.Києва.

В позовних вимогах позивачі просять:

встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 разом з ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 протягом більш як п`яти років, що передували його смерті;

встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_2 разом з ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 протягом більш як п`яти років, що передували його смерті.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Після його смерті відкрилась спадщина, зокрема на частину зазначеної квартири.

Позивачі, є зведеними братом та сестрою померлого.

Як зазначають позивачі, ОСОБА_1 проживала за адресою: АДРЕСА_2 . В той же час ОСОБА_2 з 1993 року проживав за адресою: АДРЕСА_1 разом з батьком, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , з мачухою, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_4 за життя багато хворів та з 1996 року йому було встановлено інвалідність ІІ групи, з цього часу він не працював. В подальшому, в 2003 році йому було встановлено І групу інвалідності та з 2005 року безстроково. ОСОБА_4 потребував постійного стороннього догляду. Так позивачі зазначають, що саме вони забезпечували йому цей сторонній догляд. В той же час, ОСОБА_2 постійно проживав з ОСОБА_4 , надавав йому грошові кошти, купляв продукти та речі (побутову техніку). ОСОБА_1 брала участь в такому догляді по мірі необхідності; у 2017-2022 роках фактично проживала на дві квартири, постійно приїжджаючи до ОСОБА_4 , залишаючись із ним та здійснюючи догляд, сплачувала за житлово-комунальні послуги за квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_5 сама потребувала догляду та не могла його надавати сину.

Як зазначає ОСОБА_1 вона сплачувала за поховання ОСОБА_5 та ОСОБА_6

28.09.2022 року позивачі подали заяви про прийняття спадщини.

Позивачі звернулись до суду із заявою про встановлення факту враховуючи що від цього залежить їх право на спадкування майна, яке залишилось після померлого.

В судовому засіданні позивачі та їх представник вимоги позову підтримали та просили їх задовольнити.

Відповідач в судове засід ання уповноваженого представника не направив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на заявлені вимоги до суду не направив.

На підставі положень статті 223 ЦПК України суд ухвалив про подальше слухання справи у відсутність відповідача, який не з`явився в судове засідання.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши позивачів, їх представника, свідків, оцінивши в сукупності надані суду докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 ; ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 .

З копій документів вбачається, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є зведеними братом та сестрою ОСОБА_4 (батько позивачів - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (мати ОСОБА_4 ) зареєстрували шлюб 05.08.1983 року).

Квартира АДРЕСА_3 згідно із Свідоцтвом про право власності на житло від 10.03.1998 року належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Після смерті ОСОБА_4 із заявами про прийняття спадщини 28.09.2022 року звернулись: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Пленум Верховного Суду України у п. 2 постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановленняцих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Як зазначено в ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Права члена сім`ї має одинока особа. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Пленум Верховного Суду України у п. 21 постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом). Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, які не перебували зі спадкодавцем у безпосередніх родинних зв`язках.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення зі спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (КЦС ВС від 07.02.2018 р. №127/1765/16).

Доказами спільного проживання можуть бути показання свідків, довідка ЖЕК або запис у будинковій книзі, відмітка в паспорті, наявність у спадкоємця свідоцтва про смерть та інших особистих речей і документів померлого, медичне обслуговування за спільною адресою, довідки з відповідних органів самоврядування про факт проживання однією сім`єю, трафіки мобільних телефонів, де буде видно, що особи ночували за однією адресою, тощо.

Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання), фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна для спільного користування, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. Одне лише спільне проживання не є достатнім для визнання фактичного подружжя сім`єю без наявності інших ознак сім`ї. Самі лише показання свідків не є достатніми доказами про наявність у позивача із спадкодавцем сім`ї в розумінні статті 3 СК України (ВС 16.01.2019 р. №343/1821/16-ц, 22.08.2018 р. №644/6274/16-ц, 12.12.2019 р. №466/3769/16, 24.06.2021 р. №694/646/20, 13.07.2021 р. №522/10375/19).

Стаття 1216 ЦК України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Згідно з положеннями статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (стаття 1258 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (стаття 1269 ЦК України).

Як визначено статтею 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

В той де час стаття 1265 ЦК України визначає, що у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що вона з ОСОБА_4 проживали за різними адресами: ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , а позивач - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначене не спростоване під час слухання справи судом.

Крім того, ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що вона з померлим ОСОБА_4 проживали як звичайна родина, яка потребує підтримки інших членів родини.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 здійснювала поховання ОСОБА_4 .

При зверненні до суду з позовом, позивач ОСОБА_1 зазначала, що вона сплачувала за комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_1 , однак сплата за житлово-комунальні послуги не свідчить про проживання осіб однією сім?єю.

Свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в судовому засіданні не підтвердили факт постійного проживання ОСОБА_1 разом з померлим ОСОБА_4 .

Під час слухання справи позивач ОСОБА_1 не надала суду доказів, що вона проживала зі спадкодавцем як сім?я, вони були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 разом з ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 протягом більш як п`яти років, що передували його смерті.

В той же час, під час слухання справи свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 підтвердили той факт, що ОСОБА_2 з 1993 року проживав за адресою: АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 та були пов`язані спільним побутом, взаємними правами та обов`язками.

Отже, виходячи з викладеного вище та приймаючи до уваги доведеність факту проживання ОСОБА_2 з померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , зокрема протягом п`яти років до дня відкриття спадщини, встановлення даного факту необхідне позивачу для прийняття спадщини, тому суд вважає за можливе задовольнити заяву в цій частині.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Отже, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, про часткове задоволення позовних вимог.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.4, 77-81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) до Київської міської ради про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю - задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 однією сім`єю з ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом п`яти років до дня відкриття спадщини.

В позові ОСОБА_1 про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім?єю - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текс рішення виготовлено 22 вересня 2023 року

Суддя: Н.Г. Притула