МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2023 р. Справа №370/2171/20

Макарівський районний суд Київської області у складі

головуючого судді Косенко А.В.,

із секретарем судового засідання Захарченко Т.М.,

за участю

представник позивача ОСОБА_1 ,

позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у смт Макарів Київської області справу за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання частково недійсним договір купівлі -продажу в частині покупця та визнання права власності на земельну ділянку шляхом переведення права покупця,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулася до суду із позовом до, ОСОБА_3 (далі відповідач), в якому з урахуванням зміни предмету позову, вказала, що маючи на меті виховувати свого малолітнього сина в заміських умовах, ОСОБА_4 на веб-ресурсах знайшла оголошення про продаж земельної ділянки в Макарівському районі, с. Новосілки та особисто зателефонувала власнику земельної ділянки, за номером вказаним в оголошенні і домовилась про зустріч та огляд земельної ділянки. На огляд разом з ОСОБА_2 поїхали ОСОБА_3 та ОСОБА_5 ..

Після огляду ОСОБА_2 вирішила придбати земельну ділянку, так як вона повністю відповідала її меті.

Відповідно до договору про розподіл спадкового майна від 27.08.2007 року, посвідченого державним нотаріусом Коростишівської державної нотаріальної контори Мошковською З.І., зареєстровано в реєстрі за №1-2468, ОСОБА_2 успадкувала нежилі приміщення складу ПММ, операторської ПММ та земельну ділянку.

27.04.2012 року ОСОБА_2 , у відповідності до умов договору купівлі-продажу нежилих приміщень та земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Коростишівського районного нотаріального округу Самойленком А.Г. зареєстрованого в реєстрі за №282, відчужила належні їй приміщення склад ПММ, приміщення операторська ПММ, земельну ділянку 0,46 Га, що знаходились за адресою м. Коростишів, Житомирської області за ціною 83 960 грн. (докази на підтвердження цього додано до відзиву на позов).

В той же день ОСОБА_2 уклала договір купівлі-продажу земельної ділянки розташованої в селі Новосілки, Макарівського району, Київської області з кадастровим номером :03:010:0171, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горбуновою Л.В. та зареєстрований в реєстрі за №988 та набула право власності на частину вказаної земельної ділянки (докази на підтвердження цього додано до відзиву на позов).

Право власності на іншу частину вказаної земельної ділянки ОСОБА_2 , на прохання ОСОБА_3 , погодилась оформити на ОСОБА_3 виходячи з того, що в майбутньому вони мали намір створити сім`ю. Однак а ні до укладення вказаного договору, а ні після його укладення ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не вели спільне господарство, не мали спільного побуту, спільних дітей, спільного бюджету, спільних витрат на придбання чи утримання майна, а також спільного розподілення обов`язків, таким чином не були особами, що проживають у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу.

На час придбання земельної ділянки ОСОБА_3 власних коштів, заощаджень та майна у власності не мав. Його матеріальне становище, на той момент, не дозволяло йому придбавати земельну ділянку. Вказана земельна ділянка була придбана за особисті кошти ОСОБА_2 які були виручені нею від продажу успадкованого майна.

За три неділі до укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки, рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 5 квітня 2012 року в справі №2-241/12 було постановлено стягнути з ОСОБА_3 суму заборгованості в розмірі 22648 грн, видано виконавчий лист. При примусовому виконанні рішення суду на всі кошти та майно ОСОБА_3 було накладено арешт який діяв до 2015 року (клопотання про витребування доказів, судового рішення та постанов ДВС додано до відзиву на позов).

Як згодом з`ясувалося, з 2007 року по 2015 рік ОСОБА_6 не мав фінансової можливості виконати свої зобов`язання за кредитним договором перед ПАТ «Приват Банк» в результаті чого фінансова установа звернулася до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_3 суми заборгованості за кредитною угодою, штрафних санкції за прострочення платежів та пені.

Однак на момент укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки зазначену обставину ОСОБА_3 від ОСОБА_2 приховав.

Після придбання земельної ділянки, ОСОБА_2 за власний кошт проводила будівельні та ремонтні роботи на цій ділянці, оплачувала вартість приєднання до лінії електропостачання, витрати за спожиту електроенергію, інтернет, облаштовувала огорожу, облаштування території земельної ділянки декоративними насадженнями, сплачувала земельний податок за всю земельну ділянку, сплачувала комунальні витрати та земельний податок за всю земельну ділянку, тощо (докази на підтвердження цього додано до відзиву на позов).

До березня 2020 року ОСОБА_3 ніяких претензій щодо поділу майна не пред`являв.

Починаючи з березня 2020 року він почав вимагати у ОСОБА_2 кошти в розмірі 30 000 дол. США за частину земельної ділянки право власності на яку було оформлено за ним.

Оскільки спірна земельна ділянка була придбана за особисті кошти ОСОБА_2 вимоги ОСОБА_3 що до грошової компенсації за частину земельної ділянки вона вважає неправомірними.

Крім того з інформації з реєстру актів цивільного стану громадян, отриманої в на запит суду, їй стало відомо, що ОСОБА_3 з 16.11.1996 року по сьогоднішній день перебуває у зареєстрованому шлюбі з невідомою особою.

При укладенні оспорюваного договору купівлі-продажу земельної ділянки ОСОБА_3 приховав від неї цю інформацію.

Враховуючи те, що вона погодилась на оформлення частини земельної ділянки, придбаної за належні їй особисті кошти, на ОСОБА_3 виходячи з запевнень останнього про створення сім`ї між ними та про участь чоловіка у вихованні її сина, а ОСОБА_3 приховав від неї інформацію про перебування увесь цей час у зареєстрованому шлюбі з іншою особою.

Враховуючи наведене позивач просив суд:

-Визнати частково недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки (розташованої в селі Новосілки, Макарівського району, Київської області з кадастровим номером :03:010:0171), від 27 квітня 2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горбуновою Л.В. та зареєстрований в реєстрі за №988, в частині покупця ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1 ) в зв`язку з його укладенням під впливом обману;

-Визнати за ОСОБА_2 ( НОМЕР_2 ) право власності на іншу частину земельної ділянки розташованої в селі Новосілки, Макарівського району, Київської області з кадастровим номером :03:010:0171;

-Стягнути з ОСОБА_3 (ШН НОМЕР_1 ) судові витрати, понесені ОСОБА_2 (ІПН2940 НОМЕР_3 ) у зв`язку з судовим розглядом справи.

Ухвалою суду від 30.10.2020 року позовну заяву за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту перебування у фактичних шлюбних відносинах та проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, поділ майна набутого за час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу шляхом визнання права власності на 1/2 частку спільної сумісної власності на це майно, стягнення грошової компенсації у розмірі 1/2 вартості частини такого майна, яке було відчужене без згоди одного із співвласників цього майна, усунення перешкод в користуванні житловим будинком та прибудинковими спорудами шляхом вселення, прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі. Розгляд даної цивільної справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 08.12.2020 року зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу в частині покупця та визнання права власності на земельну ділянку шляхом переведення права покупця прийняти до спільного розгляду з первісним.

Ухвалою суду від 12.10.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті 29.11.2022 року.

Ухвалою суду від 21.03.2023 року первісний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту перебування у фактичних шлюбних відносинах та проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, поділ майна набутого за час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу шляхом визнання права власності на 1/2 частку спільної сумісної власності на це майно, стягнення грошової компенсації у розмірі 1/2 вартості частини такого майна, яке було відчужене без згоди одного із співвласників цього майна, усунення перешкод в користуванні житловим будинком та прибудинковими спорудами шляхом вселення - залишити без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

У судове засідання 05.07.2023 року представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не прибув, належним чином повідомленний.

Заслухавши сторін у справі, дослі дивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частина 1 ст.82 ЦПК України передбачає, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

При розгляді справи судом встановлено, що відповідно до договору про розподіл спадкового майна від 27.08.2007 року, посвідченого державним нотаріусом Коростишівської державної нотаріальної контори Мошковською З.І., зареєстровано в реєстрі за №1-2468, ОСОБА_2 успадкувала нежилі приміщення складу ПММ, операторської ПММ та земельну ділянку.

27.04.2012 року ОСОБА_2 , у відповідності до умов договору купівлі-продажу нежилих приміщень та земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Коростишівського районного нотаріального округу Самойленком А.Г. зареєстрованого в реєстрі за №282, відчужила належні їй приміщення склад ПММ, приміщення операторська ПММ, земельну ділянку 0,46 Га, що знаходились за адресою м. Коростишів, Житомирської області за ціною 83 960 грн.

Відповідно до договору купівлі продажу від 27.04.2012 року продавець ОСОБА_7 передає а покупці ОСОБА_3 та ОСОБА_2 приймають в особисту приватну власність в рівних частинах нерухоме майно, яке є земельна ділянка розташована в селі Новосілки, Макарівського району, Київської області з кадастровим номером :03:010:0171, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горбуновою Л.В. та зареєстрований в реєстрі за № 988 (а.с.134).

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтями 6, 11 та 12 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті627 ЦК України).

Відповідно до положень статті 202 ЦК України правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За своєю суттю договір купівлі-продажу передбачає для однієї сторони право отримання предмета купівлі-продажу у власність та зобов`язання сплатити його покупну ціну, а для другої сторони право на отримання ціни та обов`язок передати предмет договору наступному власнику.

Крім того, покупець може домовитись з іншою особою про придбання власності за її рахунок з наступним відшкодуванням цій особі витрат.

Отже, предмет договору належить продавцю та переходить у власність покупця, якщо інше не передбачено домовленістю сторін, та покупець має сплатити ціну за власний рахунок, якщо інше не передбачено домовленістю сторін договору або покупцем та іншою особою.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України, зокрема, відповідно до частини п`ятої даної статті правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Якщо сторонами вчинено правочин для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, він є удаваним(стаття 235 ЦК України).

У разі встановлення, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

За удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Установивши під час розгляду справи, що правочин вчинено для приховання іншого правочину, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, що сторони вчинили саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин.

Відповідно до частини першої статті 202, частини третьої статті 203 ЦК України головною умовою правомірності правочину є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, тому основним юридичним фактом, який суд повинен установити, є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору, а також з`ясувати питання про те, чи не укладено цей правочин з метою приховати інший та який саме.

Змагальність сторін є одним із основних принципів цивільного судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права (статті 12, 81 ЦПК України).

За загальним правилом тягар доказування удаваності правочину покладається на позивача.

Заявляючи вимогу про визнання правочину удаваним, позивач має довести: а) факт укладання правочину, що на його думку є удаваним; б) спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети, ніж приховати інший правочин; в) настання між сторонами інших прав та обов`язків, ніж ті, що передбачені удаваним правочином.

Такі висновки застосування норм матеріального права викладено в постановах Верховного Суду України: від 14 листопада 2012 року у справі № 6-133 цс 12, від 07 вересня 2016 року у справі № 6-1026 цс 16, які у подальшому підтримані у постановах Верховного Суду:від 07 листопада 2018 року у справі № 742/1913/15-ц (провадження № 61-13992 св 18), від 21 серпня 2019 року у справі № 303/292/17 (провадження№ 61-12404св18), від 30 березня 2020 року у справі № 524/3188/17 (провадження № 61-822 св 20).

Також зазначене узгоджується з пунктом 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними».

Крім того, у пункті 43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 522/14890/16, провадження № 14-498цс18 зазначено: «Установивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК України має визначити, який правочин насправді вчинили сторони, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення, в якому встановлює нікчемність цього правочину або визнає його недійсним».

Вищевикладене дає підстави для висновку про те, що нормами ЦК України не допускається такої правової конструкції, як позов про визнання недійсним договору в частині сторони договору. Стаття 235 ЦК України не може бути підставою для визнання правочину удаваним в частині сторони, оскільки це суперечить її положенням.

Такий висновок відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 346/2238/15-ц (провадження № 61-14680сво20).

За таких обставин у задоволенні позовної вимоги про визнання частково недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки в частині покупця ОСОБА_3 слід відмовити.

Відповідно до ст.328 ЦК України набуття права власності - це юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти. Суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності.

Позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання права право власності на іншу частину земельної ділянки розташованої в селі Новосілки, Макарівського району, Київської області з кадастровим номером :03:010:0171 є спеціальним або допоміжним речово-правовим засобом захисту права власності, що є похідним від вимог, які їм передують, зокрема, визнання частково недійсним договору купівлі - продажу земельної ділянки в частині покупця ОСОБА_3 . І тому враховуючи, що відсутні підстави для їх задоволення, відсутні підстави для виникнення права власності на земельну ділянку у позивача.

В звязку з відмовою позивачу в задоволенні позовної заяви, підстав для стягнення з відповідача судових витрат по сплаті судового збору не має.

Керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання частково недійсним договір купівлі -продажу в частині покупця та визнання права власності на земельну ділянку шляхом переведення права покупця відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Макарівський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України.

Виготовлення повного тесту рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України судом відкладається на строк не більш як десять днів.

Реквізити сторін:

ОСОБА_2 : адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

ОСОБА_3 : адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Суддя А.В. Косенко