П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2023 року місто Київ

справа № 363/292/22

провадження №22-ц/824/6561/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,

сторони:

позивач - ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес»

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування»

на рішення Вишгородського районного суду м.Києва від 13 грудня 2022 року, ухвалене у складі судді Свєтушкіної Д.А.,

у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2022 року позивач ПрАТ «СК «Альфа Страхування» звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу.

Позов обґрунтовано тим, що 13 червня 2019 року між ПрАТ «СК «Альфа Страхування» та ОСОБА_2 був укладений договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією транспортного засобу № 330.0000073.102.5705. Предметом договору страхування є страхування транспортного засобу Toyota RAV4, д.н.з. НОМЕР_1 .

5 лютого 2022 року в м.Києві по вул.Драгоманова відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю Toyota RAV4, д.н.з. НОМЕР_1 та автомобілем Renault, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . В результаті зазначеної ДТП було пошкоджено транспортний засіб Toyota RAV4, д.н.з. НОМЕР_1 . Постановою Дарницького районного суду м.Києва від 19 травня 2020 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні зазначеної ДТП.

Власник пошкодженого застрахованого ТЗ звернулася до ПрАТ «СК «Альфа Страхування» з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Toyota RAV4, д.н.з. НОМЕР_1 , було проведено його огляди про що складено акт огляду пошкодженого автомобіля від 7 лютого 2020 року та акт огляду пошкодженого ТЗ від 21 квітня 2020 року, і отримано рахунок № 20/02/07-12 та рахунок № 20/02/21-32 від СТО, згідно з яких вартість ремонту пошкодженого ТЗ Toyota RAV4, д.н.з. НОМЕР_1 складає 24907,39 грн.

Крім того, отримано акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 20/02/07-12 та акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 20/02/21-32, відповідно до яких проведено ремонт пошкодженого ТЗ.

ПрАТ «СК «Альфа Страхування" складено розрахунки страхового відшкодування та страхові акти № 0216.206.20.02 на суму 22191,18 грн. та № 0216.206.20.02-1 на суму 2716,21 грн., яке було виплачено в якості страхового відшкодування в загальній сумі 24907,39 грн.

Враховуючи, що винуватцем ДТП є відповідач, а його цивільно-правова відповідальність на момент ДТП була застрахована в АТ «СК «ІНГО» згідно Полісу № 120931057, позивач звернувся до страхової компанії відповідача із заявою на виплату страхового відшкодування в порядку регресу.

Згідно Полісу № 120931057 ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, складає 130000 грн. АТ «СК «ІНГО» виплатило позивачу лише частину страхового відшкодування в розмірі 11020,44 грн. за мінусом франшизи.

Крім того, відповідачем сплачено франшизу згідно Полісу № 120931057 в розмірі 2600 грн..

Оскільки розмір витрат позивача на виплату страхового відшкодування складає 24907,39 грн., при цьому Полісом № 120931057 покрито лише частину шкоди на суму 11020,44 грн., а відповідачем сплачено франшизу в розмірі 2600 грн., то залишок шкоди в сумі 11286,95 грн. підлягає стягненню з відповідача на підставі ст.1194 ЦК України.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 13 грудня 2022 року у задоволенні позову ПрАТ «СК «Альфа Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, представник ПрАТ «СК «Альфа Страхування» подав апеляційну скаргу, в який просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «Альфа Страхування» 11286,95 грн. матеріальної шкоди в порядку регресу (суброгації). В апеляційній скарзі позивач зазначає про те, що суд допустив порушення норм матеріального права - не застосував ті норми закону, які підлягали застосуванню, а саме не застосував ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.1194 ЦК України, а також не врахував норму статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також суд неповно з`ясував всі обставини справи. Відмовляючи у задоволенні позову в частині відшкодування майнової шкоди, суд не звернув уваги, що різниця між виплаченою позивачу страховиком ПАТ «СК «ІНГО» сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого у ДТП викликана, у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме врахуванням носу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу.

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_1 не скористався.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 березня 2023 року відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 березня 2023 року у складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом установлено, що 13 червня 2019 року ПрАТ «СК «Альфа Страхування» та ОСОБА_2 був укладений договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу № 330.0000073.102.5705, предметом якого є страхування транспортного засобу Toyota RAV4, д.н.з. НОМЕР_1 .

5 лютого 2020 року о 14 год. 20 хв. Водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Renault, д.н.з. НОМЕР_2 в м.Києві по вул. Драгоманова, рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпеці та скоїв зіткнення з автомобілем Toyota RAV4, д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався позаду, що призвело до пошкодження зазначених транспортних засобів.

Постановою Дарницького районного суду м.Києва від 19 травня 2020 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

7 лютого 2020 року до позивача звернувся страхувальник із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

Власником транспортного засобу Toyota RAV4, д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_2

7 лютого 2020 року та 21 квітня 2020 року складені акти огляду пошкодженого ТЗ, згідно з якими вартість ремонту пошкодженого транспортного засобу Toyota RAV4, д.н.з. НОМЕР_1 складає 24907,39 грн.

2 березня 2020 року ПАТ «СК «Альфа Страхування» на підставі рахунку № 20/02/07-12 від 7 лютого 2020 року було складено страховий акт та розрахунок страхового відшкодування до нього.

На підставі зазначених документів ПАТ «СК «Альфа Страхування» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 22191,18 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 9268 від 6 березня 2020 року.

21 квітня 2020 року ПАТ «СК «Альфа Страхування» на підставі рахунку 20/04/21-32 від 21 квітня 2020 року був складений страховий акт та розрахунок страхового відшкодування до нього.

На підставі зазначених документів ПАТ «СК «Альфа Страхування» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 2716,21 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 15176 від 24 квітня 2020 року.

На момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача за шкоду, заподіяну внаслідок експлуатації транспортного засобу Renault, д.н.з. НОМЕР_2 була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в АТ «СК «ІНГО», згідно полісу № 120931057.

АТ «СК «ІНГО» виплатило позивачу частину страхового відшкодування в розмірі 11020,44 грн. за мінусом франшизи. Крім того, відповідачем сплачено франшизу в розмірі 2600 грн., що підтверджується виписками з особового рахунку позивача.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того недоведеності позивачем позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків). Визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом справи фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст.979 ЦК України).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником ( страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (ст.5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту ( п.6 ч.4 ст.6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (ч.1 ст.999 ЦК України).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у ст.7 Закону України «Про страхування». До них п.9 ч.1 вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно зі статтями 993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика , який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілої страхового відшкодування, засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язані.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої не шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром коди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі ст.ст.3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене ст.993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Правова позиція Великої Палати Верховного Суду, висловлена у постанові від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц ( провадження № 14-176цс18).

Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків. Встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її не доведення.

Установлено, що ліміт відповідальності ПАТ «СК «ІНГО», де застрахована цивільно-правова відповідальність винної у ДТП особи - ОСОБА_1 , за шкоду заподіяну майну встановлено в розмірі 130000 грн.

Розмір завданої позивачу шкоди складає 24907,39 грн., тобто розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика - ПАТ «СК «ІНГО».

Позивачем, у передбаченому ст.ст.12,81 ЦПК України порядку, не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що у страховика винної особи ПАТ «СК «ІНГО» згідно з Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування в сумі 22307,39 грн. (24907,39 грн. - 2600 грн.(франшиза).

За таких обставин висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ПрАТ «СК «Альфа Страхування» через їх недоведеність є правильним.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що ПАТ «СК «ІНГО» виплатила позивачу шкоду з урахуванням зносу не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки такі доводи належними та допустимими доказами не підтверджені.

Судом першої інстанції правильно застосовані до спірних правовідносин норми матеріального права, при розгляді справи судом дотримані норми процесуального права.

За змістом ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст.375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» залишити без задоволення.

Рішення Вишгородського районного суду м.Києва від 13 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус