Справа № 177/1984/23
Провадження № 2-н/177/279/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2023

Суддя Криворізького районного суду Дніпропетровської області Коваль Н.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» про видачу судового наказу, -

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника звернувся до суду із зазначеною заявою, в якій просив суд видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» заборгованість за спожиту електричну енергію за період з 01 вересня 2020 по 01 липня 2023 в розмірі 24199,04 грн. та судові витрати.

Дослідивши письмові матеріали заяви, суддя приходить до наступного.

В силу вимог, визначених у ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно роз`яснень, наданих пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що оформлені у постанові від 23.12.2011 за № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо з доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні.

Так, у пункті 10 вказаних роз`яснень, чинний ЦПК України не передбачає можливості часткового задоволення заяви про видачу судового наказу, оскільки він видається лише за умови безспірності вимог.

Як видно з матеріалів заяви, представник заявника звертається до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за використану електричну енергію з боржника за період з 01 вересня 2020 року по 01 липня 2023 року в розмірі 24199,04 грн., про те відповідно до отриманих відомостей про відстеження відправлення поштового конверту із зазначеною заявою, видно, що вона подана 29 вересня 2023 року.

Виходячи з положень цивільного процесуального законодавства, початком перебігу строку позовної давності слід вважати 29 вересня 2020 року. Поряд з цим, розрахунок заборгованості, яку просить стягнути заявник, складає борг за період часу з 01 вересня 2020 року по 01 липня 2023 року.

Відповідно до вимог пункту 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Таким чином, оскільки заявник звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу з пропуском загальної позовної давності, беручи до уваги положення пункту 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя вважає, що у видачі судового наказу слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 165, 258, 260, 353 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Суддя: Н.В. Коваль