ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/7563/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2023 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Сирбул О.Ф., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Підсудністю у цивільному судочинстві визначено розмежування компетенції між окремими ланками судової системи і між судами однієї ланки щодо розгляду і вирішення підвідомчих їм цивільних справ.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно ч. 1 ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

З точки зору закону виключна територіальна підсудність встановлюється законодавцем з метою вирішення спору конкретним, прямо передбаченими у законі судами.

У такому випадку можливість застосування інших правил територіальної підсудності виключається.

Відповідно до ч. 1 ст. 190 ЦК України, майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини (п. 41, 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ»).

До позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо.

Аналогічна позиція міститься в постанові Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 726/2102/16-ц.

Таким чином, у відповідності до ст.ст. 27-30 ЦПК України дана справа не належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Дарницького районного суду м. Києва.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви в розписці від 16.11.2019 наданої ОСОБА_1 про отримання від ОСОБА_2 відсотків вказано, що кошти в сумі 11 250 доларів США отримано в рахунок погашення відсотків за користування позикою у сумі 60 000 доларів США, яка забезпечена договором купівлі-продажу садового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Тобто, нерухоме майно, а саме: садовий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться на території Обухівського району, Київської області.

У зв`язку з викладеним та враховуючи положення ст. 30 ЦПК України, даний позов повинен був бути пред`явлений за правилами виключної підсудності, визначеним ч. 1 ст. 30 ЦПК України, тобто за місцезнаходженням майна.

Суддя зазаначає, що правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна та стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема, щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно тощо.

Аналізуючи вищенаведене, суддя дійшов висновку, що в даному випадку слід застосовувати правила виключної підсудності, адже позовні вимоги пов`язані із неналежним виконанням умов договору, предметом якого є об`єкт нерухомого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Частиною 3 даної статті встановлено, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

У відповідності до положень ч. ч. 1, 2 ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються і справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Враховуючи викладене та зважаючи на те, що спір у даному випадку виник з приводу стягнення боргу, який забезпечений договором купівлі-продажу садового будинку, що розташований у Обухівському районі, Київської області, що не відноситься до території Дарницького району м. Києва, даний позов повинен розглядатись судом за місцем знаходження нерухомого майна, а тому суддя приходить до висновку, що матеріали позовної заяви підлягають направленню до належного суду, а саме до Обухівського районного суду Київської області, за правилами виключної територіальної підсудності.

Керуючись ст.ст. 27, 31, 32, 260, 353-354 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - передати за підсудністю на розгляд Обухівського районного суду Київської області.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя: