Номер провадження: 22-ц/813/4847/23
Головуючий у першій інстанції Салтан Л.В.
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Карташова О.Ю.

суддів: Коновалової В.А., Лозко Ю.П.

за участю секретаря судового засідання - Долгової В.І.

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство УкрСиббанк

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду

апеляційну скаргу Акціонерного товариства УкрСиббанк, в інтересах якого діє адвокат Гладиш Ярослава Миколаївна

на рішення Київського районного суду міста Одеси від 20 грудня 2022 року

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства УкрСиббанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства УкрСиббанк про визнання припиненою іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2021 року до Київського районного суду м. Одеси надійшла цивільна справа за позовною заявою АТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову банк посилається на те, що 12.03.2008 року між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0 та додаткову угоду № 1 від 13.02.2009 року, за умовами якого ОСОБА_1 отримала кредиту сумі 20 000,00 доларів США, з зобов`язанням повернути не пізніше 12.03.2018 року, якщо тільки не з`ясовується інший термін повернення кредиту.

Позивач вказує, що у зв`язку із невиконанням ОСОБА_1 обов`язків із погашення заборгованості по кредиту та процентам у встановлений строк, банк у 2014 році звернувся до Київського районного суду м. Одеси із позовною заявою про дострокове солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника та поручителя ОСОБА_2 , та рішенням Київського районного суду м. Одеси від 10.11.2014 року у справі № 520/10785/14-ц стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №0 від 12.03.2008 року, у розмірі 269 305,70 гривень, де борг за кредитом 220 128,07 гривень, та 43 311,70 гривень - заборгованість по відсоткам, 1 242,72 гривень - пеня за кредитом, 4 623,21 гривень - пеня за відсотками, а також стягнуто солідарно судовий збір у розмірі 2 693,06 гривень.

Позивач вказує, що з набранням рішенням суду законної сили, банком були отримані виконавчі листи та направленні на примусове виконання до органів ДВС.

За час примусового виконання рішення суду надійшли грошові кошти, що були конвертовані за курсом НБУ на день платежу у валюту договору та здійснено погашення 9 802,55 доларів США, з яких: 31.08.2021 погашення кредиту 6664,15 доларів США, 09.09.2021 року погашення кредиту 66,03 доларів США, та 31.08.2021 року погашення процентів 3 072,37 доларів США.

З наведених обставин позивач стверджує, що рішення суду про стягнення 269305,70 гривень боргу, виконане лише 31.08.2021 та 09.09.2021 року, однак заборгованість за кредитом та процентами не погашена у повному обсязі, та станом на 12.11.2021 року залишається непогашеною сума кредиту 10 023,19 доларів США.

Позивач вважає, що зобов`язання сторін за кредитним договором не припинено, а позивач має право на позов на підставі ст. 625 ЦК України, за положеннями якої відповідач має сплатити 3% річних від суми кредиту 10 023,19 доларів США у розмірі 1464,15 доларів США за останні 3-й роки з 19.11.2018 року по 30.08.2021 року та 09.09.2021 року відповідно.

У січні 2022 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Морозов О.В. подав зустрічну позовну заяву до АТ «УкрСиббанк» про визнання припиненою іпотеку.

В обґрунтування свого позову зазначив, що Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 10.11.2014 року (справа № 520/10785/14-ц) позовні вимоги банку було задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Банку заборгованість за кредитним договором, станом на 12.08.2014 року, у розмірі 269 305,70 гривень, яка включає заборгованість за тілом кредиту - 220 128,07 грн, відсотків 43311,70 грн, пені 5865,93 грн, а також судовий збір у розмірі 2 693,06 грн.

Виконавчі листи на примусове виконання вищевказаного рішення суду, було пред`явлено на примусове виконання до Другого Київського ВДВС у м. Одесі ПМУ МЮ (м. Одеса) (далі - ВДВС), та відкрито виконавче провадження № 61267861 у відношенні ОСОБА_1 , та виконавчі провадження № 61267750 га № 61267548. у відношенні ОСОБА_2 .

Під час примусового виконання. ОСОБА_2 , у зв`язку із блокування коштів на особистих рахунках, та внаслідок цього неможливості перерахувати суму борг, на рахунки ВДВС з метою виконання рішення суду про стягнення боргу, 17.05.2021 року звернувся до заступника начальника ВДВС із заявою про звернення стягнення на кошти боржника, що знаходяться на рахунку АБ «Південний», у розмірі необхідному для повного погашення заборгованості.

За наслідком вказаної обставини, заступником начальника ВДВС було повністю стягнуто заборгованість, згідно рішення суду, з солідарного боржника ОСОБА_2 , за рахунок коштів на банківському рахунку боржника, про що 31.08.2021 року та 07.09.2021 року прийнято постанови про закінчення виконавчих проваджень № 61267750 та №61267548 з підстав повного та фактичного виконання вимог виконавчого документа.

Враховуючи наведене вище, та те. що зобов`язання за кредитним договором та іпотечним договором є припиненими виконанням, проведеним належним чином. ОСОБА_1 заявою від 30.09.2021 року звернулась до банку із проханням видати їй, а також па адресу приватного нотаріуса Одеського МНО Ситнікової Ю.Д., довідку про виконання зобов`язань за кредитним договором № 0 від 12.03.2008 року та припинення обтяження майна, згідно іпотечного договору, реєстраційний номер 1245, посвідчений 12.03.2008 року приватним нотаріусом Одеського МНО Ситніковою Ю.Д.

Окрім того, вказаною вище заявою ОСОБА_1 просила видати оригінали технічного паспорту на квартиру та свідоцтва про право власності на предмет іпотеки, які перебувають на зберіганні у банку, згідно до договору № 220/731 відповідального зберігання документів від 12.03.2008 року та акту прийому - передачі документів від 18.03.2008 року.

У відповідь на заяву від 30.09.2021 року, банк надіслав позивачу лист від 10 11.2021 р. за вих. № 25-1-01/75142, згідно якого повідомляє про те, що звернення передане на розгляд уповноваженого співробітника банку, та про результати розгляду буде проінформовано додатково найближчим часом.

Додаткової відповіді, як визначено в листі від 10.11.2021 року, банк не надіслав.

29.11.2021 року банк звернувся із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, із викладу обставин у якому не визнає факт припинення зобов`язань за кредитним договором та фактично похідного зобов`язання - договору іпотеки. З наведеного вбачається, що своїми діями банк не визнає факту виконання зобов`язань за кредитним договором та припинення договору іпотеки, як забезпечувального правочину.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 20 грудня 2022 року ухвалено у задоволенні позовної заяви АТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до АТ «УкрСиббанк» про визнання припиненою іпотеки задовольнити повністю.

Визнати припиненою іпотеку за іпотечним договором, укладеним 12 березня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УКРСИББАНК» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , посвідченим 12 березня 2008 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, Ситніковою Ю.Д.

Зняти заборону відчуження і виключити записи з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження 6766991) та Державного реєстру іпотек (реєстраційний номер обтяження 6767432).

Стягнути з АТ «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_1 , судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач умови кредитного договору №0 від 12.03.2008 року, виконала належним чином, оскільки сплатила заборгованість перед ПАТ УКРСИББАНК» за рішенням Київського районного суду м. Одеси від 10.11.2014 року (справа № 520/10785/14-ц) в повному обсязі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник Акціонерного товариства УкрСиббанк подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати рішення Київського районного суду міста Одеси від 20.12.2022р. та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги АТ «УКРСИББАНК» задовольнити в повному обсязі, а зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до АТ «УКРСИББАНК» про визнання припиненою іпотеки, залишити без задоволення

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що правовідносини сторін у цивільній справі № 520/10785/14-ц є валютними в розумінні частини другої статті 192, частини третьої статті 533 ЦК України, оскільки всі розрахунки між сторонами здійснювалися виключно в іноземній валюті (доларах США), а відтак правові підстави для конвертування зобов`язань з іноземної валюти у національну валюту України (гривню) відсутні.

Звернення з вимогою про дострокове повернення всіх сум за кредитним договором у зв`язку з порушенням умов договору згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України: не припиняє правовідносин сторін кредитного договору; не означає односторонньої відмови від договору, а є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов`язань; не звільняє боржника від обов`язку сплатити кредитору грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу в порядку ч. ст. 1050 ЦК України і не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника і припинення іпотеки.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Пояснення учасників справи

Представник АТ «УКРСИББАНК» Гладиш Я. у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Морозов О.В. у судовому засіданні надав пояснення, в яких зазначив, що суд першої інстанції правомірно вирішив цей спір, правильно застосувавши норми матеріального й процесуального права.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

12.03.2008 року між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0, та додаткову угоду № 1 від 13.02.2009 року, за умовами якого ОСОБА_1 отримала кредит у сумі 20 000.00 доларів США з зобов`язанням повернути не пізніше 12.03.2018 року (кредитний договір).

12.03.2008 року в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського МНО Ситніковою Ю.Д. реєстраційний номер 1245, за умовами якого в іпотеку банку було передано квартиру АДРЕСА_1 (договір іпотеки).

Згідно договору №220/731 відповідального зберігання документів від 12.03.2008 року та акту прийому - передачі документів від 18.03.2008 року, було передано банку на зберігання оригінали: технічного паспорту на квартиру та свідоцтва про право власності на предмет іпотеки.

12 березня 2008 року в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між Банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 187154 про солідарну відповідальність боржника та поручителя.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 10.11.2014 року (справа № 520/10785/14-ц) позовні вимоги банку було задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Банку заборгованість за кредитним договором станом на 12.08.2014 року у розмірі 269 305,70 гривень, яка включає заборгованість за тілом кредиту - 220 128,07 грн, відсотків 43311,70 грн, пені - 5865.93 грн, а також судовий збір у розмірі 2 693,06 грн.

Виконавчі листи на примусове виконання вищевказаного рішення суду, було пред`явлено на примусове виконання до Другого Київського ВДВС у м. Одесі ПМУ МЮ (м. Одеса) (далі - ВДВС), та відкрито виконавче провадження № 61267861 у відношенні ОСОБА_1 , та виконавчі провадження № 61267750 га № 61267548 у відношенні ОСОБА_2 .

Під час примусового виконання ОСОБА_2 , у зв`язку із блокування коштів на особистих рахунках, та внаслідок цього неможливості перерахувати суму боргу на рахунки ВДВС з метою виконання рішення суду про стягнення боргу, 17.05.2021 року звернувся до заступника начальника ВДВС із заявою про звернення стягнення на кошти боржника, що знаходяться на рахунку АБ «Південний», у розмірі необхідному для повного погашення заборгованості.

За наслідком вказаної обставини, заступником начальника ВДВС було повістю стягнуто заборгованість згідно рішення суду з солідарного боржника ОСОБА_2 за рахунок коштів на банківському рахунку боржника, про що 31.08.2021 року та 07.09.2021 року прийнято постанови про закінчення виконавчих проваджень № 61267750 та №61267548 з підстав повного та фактичного виконання вимог виконавчого документа.

Враховуючи наведене вище, та те, що зобов`язання за кредитним договором та іпотечним договором є припиненими виконанням, проведеним належним чином, ОСОБА_1 заявою від 30.09.2021 року звернулась до банку із проханням видати їй, а також па адресу приватного нотаріуса Одеського МНО Ситнікової Ю.Д., довідку про виконання зобов`язань за кредитним договором № 0 від 12.03.2008 року та припинення обтяження майна, згідно іпотечного договору, реєстраційний номер 1245, посвідчений 12.03.2008 року приватним нотаріусом Одеського МНО Ситніковою Ю.Д.

Окрім того, вказаною вище заявою, ОСОБА_1 просила видати оригінали технічного паспорту на квартиру та свідоцтва про право власності на предмет іпотеки, які перебувають на зберіганні у банку, згідно до договору № 220/731 відповідального зберігання документів від 12.03.2008 року та акту прийому - передачі документів від 18.03.2008 року.

У відповідь на заяву від 30.09.2021 року, банк надіслав позивачу лист від 10 11.2021 р. за вих. № 25-1-01/75142, згідно якого повідомляє про те, що звернення передане на розгляд уповноваженого співробітника банку, та про результати розгляду буде проінформовано додатково найближчим часом.

29.11.2021 року банк звернувся із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, із викладу обставин у якому не визнає факт припинення зобов`язань за кредитним договором та фактично похідного зобов`язання - договору іпотеки.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить апеляційний суд

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування . Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ч. 1 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч. 3 ст. 89 ЦПК України суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в рішенні суду звернув увагу на те, що згідно рішення Київського районного суду м. Одеси від 10.11.2014 року у справі № 520/10785/14-ц, про стягнення заборгованості, із яким банк погодився та не оскаржував, банк просив достроково стягнути у повному обсязі суму боргу за кредитним договором у національній валюті України - гривні, вказавши, що загальна заборгованість складає 269 305,70 гривень, яка включає заборгованість за тілом кредиту, заборгованість за відсотками та пеню.

У заяві банку від 30.01.2020 року про прийняття виконавчого документа до виконання, поданої 13.02.2020 року до Другого Київського ВДВС у м. Одесі, банк просить прийняти до виконання виконавчий лист №520/10785/14-ц, виданий 03.04.2015 року, про стягнення заборгованості за кредитним договором у національній валюті, у розмірі 269 305,70 гривень, та вказує банківські реквізити рахунку в національній валюті - гривні, для зарахування стягнутих з боржника коштів.

У постанові Верховною Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, у подібних правовідносинах, від 17.01.2018 року по справі № 910/27064/15. суд дійшов висновку, що розрахований банком розмір заборгованості, станом на 14.05.2014, за кредитним договором та заявлений до стягнення у справі № 924/734/14 в національній грошовій одиниці - гривня, що також підтверджується резолютивною частиною рішення господарського суду Хмельницької області від 06.08.2014, доказів оскарження прийнятих у справі № 924/734/14 рішення господарського суду Хмельницької області від 06.08.2014 та ухвали господарського суду Хмельницької області від 24.11.2014 в матеріалах даної справи відсутні. Тобто банк погодився з вказаними рішеннями щодо стягнення заборгованості за Кредитним договором, саме в грошовій одиниці - гривня.

Крім того, колегія суддів зазначає, що рішення суду, яке набрало законної сили та виконане боржником, та яким з боржника стягнуто остаточну заборгованість, не може бути поставлене під сумнів та не підлягає тлумаченню, в розумінні повноти розміру заборгованості.

При цьому, офіційний курс гривні до іноземних валют в різні періоди часу може змінюватися (зростати або падати), однак дана обставина не дає підстав стороні у зобов`язанні, спір щодо якого вже вирішений судом та боржником належним чином виконано рішення суду, пред`являти після цього до іншої сторони додаткові вимоги.

Враховуючи вимоги статті 599 ЦК України та належне виконання рішення господарського суду Хмельницької області від 06.08.2014 у справі № 924/734/14, доцільно дійти висновку, що зобов`язання за Кредитним договором припинилось у зв`язку з його виконанням.

Аналогічний висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30 травня 2018 року у справі № 750/8676/15-ц (провадження № 14-79цс18) вказавши, що позивач, як кредитор за кредитним договором відповідно до вимог статей 6, 627 ЦК України та реалізуючи право на звернення до суду і принцип диспозитивності щодо можливості самостійно визначити позовні вимоги та спосіб захисту порушеного права, у 2014 році звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором від 05 серпня 2008 року № 0023/08/271 Nv визначивши заборгованість у валюті гривні України, вказавши, що саме 523079 грн 91 коп. є повним розміром заборгованості, включаючи заборгованість за тілом кредиту, заборгованість за відсотками та пеню.

Кредитор, який сам визначив заборгованість у валюті гривні України, погодився із судовим рішенням, яким таку заборгованість стягнуто з боржника, а боржником сплачено таку заборгованість у повному обсязі, не має права на стягнення курсової різниці, оскільки визначив зобов`язання у національній валюті, у якій і прийняв його виконання.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду, що банк, реалізуючи свої права на повернення позики (кредиту), з власної волі та дій змінив умови зобов`язання щодо валюти виконання визначивши грошову одиницю зобов`язання - гривню, в якій і було виконання зобов`язання боржником, а кредитором такі кошти були прийняті, проте було здійснено конвертацію в долар США, що не відповідає рішенню суду у справі № 520/10785/14-ц.

До того ж, є хибними посилання в скарзі на те, що в резолютивній частині рішення суду зазначено суму стягнення в іноземній валюті (доларах США) з одночасним зазначенням гривневого еквіваленту на час ухвалення рішення, то стягненню в порядку примусового виконання державним виконавцем підлягають кошти саме в іноземній валюті (доларах США), а не їх гривневий еквівалент на час ухвалення рішення, оскільки в рішенні Київського районного суду м. Одеси від 10.11.2014 року у справі № 520/10785/14-ц сума стягнення зазначена в грошовій одиниці гривні, а саме - 269305,70 грн.

Як встановлено судом, 31.08.2021 року та 07.09.2021 року заступником начальника ВДВС було прийнято постанови про закінчення виконавчих проваджень № 61267750 та № 61267548 з підстав повного та фактичного виконання вимог виконавчого документа, стягнуто заборгованість згідно рішення суду з солідарного боржника ОСОБА_2 .

Відповідно до положень ст. 625 ЦК України Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

У постанові від 8 листопада 2019 року по справі 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила про наступне:

Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі N9 444/9519/12 (провадження № 14? 1 Оце 18), від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

В обґрунтування позову, представник банку в позовній заяві зазначив, що рішення суду про погашення боргу у розмірі 269305,70 грн виконано лише 31.08.2021 року та 09.09.2021 року.

Крім того, зазначив кількість днів прострочення з 19.11.2018 року по 30.08.2021 року 1016 днів.

Згідно практики Верховного Суду від 05 серпня 2020 року у справі № 906/282/166: «6.38. При обрахунку 3% річних за основу береться розмір простроченої суми, яка визначена у договорі, чи судовому рішенні, а не її еквівалент у валюті України».

Аналогічні висновки містяться, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №373/2054/16-ц та №464/3790/16-ц.

Враховуючи викладене, апеляційний суд, не погоджується з висновком суду в цій частині та вважає, що позовні вимоги щодо сплатити 3 % річних від простроченої суми підлягають частковому задоволенню, а саме - 269305,70 х 3% : 365 х 1016 = 22488 грн 87 коп. (де 269305,70 грн заборгованість по кредиту визначена у рішенні суду, 1016 кількість днів прострочення).

Колегія суддів, також не погоджується з висновком суду, щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання припиненою іпотеки.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»).

Іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку (стаття 17 Закону України «Про іпотеку»).

На підставі викладеного, з врахуванням того, що відповідачкою не виконано зобов`язання за кредитним договором від 12.03.2008 року № 0, позовні вимоги останньої про визнання припиненою іпотеки задоволенню не підлягають.

За правилом частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, судові витрати понесені по справі банком у виді судового збору за подання позову в розмірі 2270 грн та за подання апеляційної скарги в розмірі 3405 грн, підлягають стягненню з ОСОБА_1 .

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

У зв`язку з наведеним, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

З наведених мотивів, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог Акціонерного товариства УкрСиббанк тавідмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст. 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства УкрСиббанк, в інтересах якого діє адвокат Гладиш Ярослава Миколаївна, задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду міста Одеси від 20 грудня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Акціонерного товариства УкрСиббанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) на користь Акціонерного товариства УкрСиббанк (, м. Київ, вул. Андріївська, 2/12) три проценти річних від простроченої суми в розмірі 22488 грн 87 коп., судові витрати по справі у виді судового збору за подання позову в розмірі 2270 грн та за подання апеляційної скарги в розмірі 3405 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства УкрСиббанк про визнання припиненою іпотеки відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.А. Коновалова

Ю.П. Лозко