УХВАЛА

04 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 950/1102/20

провадження № 61-11598ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сердюка В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сумського апеляційного суду від 25 травня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Сумського апеляційного суду від 26 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом

до ОСОБА_2 , у якому просив:

- визнати протиправними дії ОСОБА_2 , який є лікарем - психіатром Лебединської центральної районної лікарні (далі - Лебединська ЦРЛ), щодо розголошення конфіденційної медичної інформації про нього в листі Лебединської ЦРЛ № 708 від 22 травня 2013 року невстановленому колу осіб та приватному нотаріусу Лебединського районного нотаріального округу Сумської області Жураховському Д. В.;

- припинити розповсюдження ОСОБА_2 інформації про стан його здоров`я, окрім випадків, чітко визначених законом.

Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 22 вересня

2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Місцевий суд, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що у цивільній справі № 580/295/16-ц за позовом ОСОБА_1 до комунальної установи Лебединської ЦРЛ ім. лікаря К. О. Зільберника Сумської області суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що надання Лебединською ЦРЛ відповіді на запит нотаріуса про психічний стан позивача є одним з виняткових випадків поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, що передбачені чинним законодавством, зокрема статтею 11 Закону України «Про інформацію», статтями 44, 46 Закону України «Про нотаріат», статтею 6 Закону України

«Про психіатричну допомогу», в інтересах захисту прав людини, тому позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню. Оскільки обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили

не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи

або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, то суд прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для відмови у їх задоволенні.

Постановою Сумського апеляційного суду від 26 листопада 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Лебединського районного суду Сумської області від 22 вересня 2020 року змінено в частині мотивів відмови у задоволенні позову.

Апеляційний суд, змінюючи рішення місцевого суду, виходив з того, що відповідь на запит приватного нотаріуса Лебединського районного нотаріального округу Сумської області Жураховського Д. В. від 25 квітня 2013 року було надано комунальною установою Лебединської ЦРЛ ім. лікаря К. О. Зільберника Сумської області, як розпорядником персональних даних у розумінні статті 2 Закону України «Про захист персональних даних», листом від 22 травня 2013 року № 708, а не відповідачем у справі - ОСОБА_2 , який зазначений лише особою, яка підготувала таку інформацію в. о. головного лікаря, що не є розповсюдженням інформації про стан здоров`я ОСОБА_1 , яка міститься в його амбулаторній картці та зберігається в реєстратурі лікарні.

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Лебединського районного суду Сумської області

від 22 вересня 2020 року та постанову Сумського апеляційного суду

від 26 листопада 2020 року, в якій просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Ухвалою Верховного Суду від 26 лютого 2021 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Лебединського районного суду Сумської області від 22 вересня 2020 року

та постанову Сумського апеляційного суду від 26 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії на підставі пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

03 квітня 2023 року ОСОБА_1 подав заяву про перегляд постанови Сумського апеляційного суду від 26 листопада 2020 року за нововиявленими обставинами, в якій вважав, що постанова Сумського апеляційного суду

від 26 листопада 2020 року має бути переглянута, рішення Лебединського районного суду Сумської області від 22 вересня 2020 року скасоване та ухвалено нове рішення про задоволення його позовних вимог, оскільки при розгляді апеляційної скарги ні йому, ні суду не було відомо про те, що його медична картка, яку веде лікар-психіатр ОСОБА_2 зберігається у сейфі його кабінету,

а не в реєстратурі поліклініки та є недоступною для інших лікарів, у тому числі

для в. о. головного лікаря та її секретаря з приймальні.

Нововиявлені обставини йому стали відомі після його звернень до Лебединської лікарні із заявою № 41 від 17 лютого 2023 року та отримання на неї відповіді - листа Лебединської лікарні № 01-14/9/256 від 03 березня 2023 року; до Управління охорони здоров`я Сумської ОДА із заявою № 58 від 12 березня 2023 року

і отримання на неї відповіді - листа Управління охорони здоров`я Сумської ОДА

№ 043-24/К від 22 березня 2023 року.

Ухвалою Сумського апеляційного суду від 25 травня 2023 року відмовлено

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення

за нововиявленими обставинами, а постанову Сумського апеляційного суду

від 26 листопада 2020 року - залишено в силі.

02 серпня 2023 року ОСОБА_1 , засобами електронного зв`язку, звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Лебединського районного суду Сумської області від 22 вересня 2020 року, постанову Сумського апеляційного суду від 26 листопада 2020 року та ухвалу Сумського апеляційного суду від 25 травня 2023 року у вказаній справі.

Ухвалою Верховного Суду від 18 серпня 2023 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в частині оскарження рішення Лебединського районного суду Сумської області від 22 вересня 2020 року та постанови Сумського апеляційного суду від 26 листопада 2020 року з підстав, визначених пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України.

Ухвалою Верховного Суду від 21 серпня 2023 року касаційну скаргу

ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Сумського апеляційного суду

від 25 травня 2023 року залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, зокрема запропоновано уточнити, яку саме ухвалу суду апеляційної інстанції (від якої саме дати) він оскаржує та уточнити вимоги прохальної частини касаційної скарги щодо ухвалення нового рішення про задоволення позову, враховуючи, що ухвалою Сумського апеляційного суду від 25 травня 2023 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, а постанову Сумського апеляційного суду від 26 листопада 2020 року залишено в силі, що виключає можливість перегляду вказаного судового рішення у касаційному порядку, надіслати клопотання (заяву) про поновлення строку на касаційне оскарження, надати докази сплати судового збору за подачу касаційної скарги та надати докази надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій касаційної скарги.

У вересні 2023 року ОСОБА_1 надіслав на адресу Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Сумського апеляційного суду від 25 травня 2023 року

у справі № 950/1102/20, у якій заявник просить скасувати ухвалу Сумського апеляційного суду від 25 травня 2023 року у справі № 950/1102/20 та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції. До вказаної касаційної скарги заявник додав докази сплати судового збору.

Разом з тим, касаційна скарга надіслана на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 21 серпня 2023 року за своїм змістом є ідентичною касаційній скарзі, поданій 02 серпня 2023 року засобами електронного зв`язку. Їх різниця полягає тільки у прохальній частині.

Також до касаційної скарги, яка надійшла на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 21 серпня 2023 року, заявником додано клопотання № 146 про поновлення строку на касаційне оскарження у справі № 950/1103/20, у якому відсутня прохальна частина, що унеможливлює його розгляд.

Крім того, касаційна скарга подана у справі № 950/1102/20, а клопотання № 146 про поновлення строку на касаційне оскарження у справі № 950/1103/20

та стосується оскарження ухвали Сумського апеляційного суду від 09 червня

2023 року у справі № 950/1103/20.

Також заявником не додано до матеріалів на усунення недоліків касаційної скарги доказів надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій касаційної скарги від 02 серпня 2023 року.

Розглядаючи матеріали на усунення недоліків, викладених в ухвалі Верховного Суду від 21 серпня 2023 року, суд приходить до висновку, що заявником недоліки касаційної скарги від 02 серпня 2023 року усунуто частково, що унеможливлює розгляд касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Сумського апеляційного суду від 25 травня 2023 року.

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Оскільки заявник у встановлений судом строк не виконав вимог ухвали Верховного Суду від 21 серпня 2023 року, недоліки касаційної скарги усунуто частково, що перешкоджає суду касаційної інстанції відкрити касаційне провадження, а касаційна скарга підлягає поверненню.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявнику.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Суд роз`яснює, що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сумського апеляційного суду від 25 травня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Сумського апеляційного суду від 26 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії вважати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Сердюк