Номер провадження: 22-з/813/247/23
Справа № 492/1322/21
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
03.10.2023 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Кострицького В.В.,
суддів Назарової М.В., Лозко Ю.П.,
при секретарі судового засідання Гуденко Д.О.,
розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Афанасьєв Анатолій Олександрович про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на період її навчання,-
В провадженні Одеського апеляційного суду знаходилась апеляційна скарга ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Афанасьєв Анатолій Олександрович, на рішення Арцизького районного суду Одеської області від 06 грудня 2022 року у справі за вищевказаним позовом.
Постановою Одеського апеляційного суду від 17 травня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Арцизького районного суду Одеської області від 06 грудня 2022 року змінено, зменшено розмір стягнутих з ОСОБА_1 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 аліментів із 1/2 до 1/5 частини від заробітку (доходу) платника. В іншій частині рішення суду залишено без змін
Надалі за допомогою підсистеми "Електронний суд" до Одеського апеляційного суду надійшла заява адвоката Кузьміна Віталія Олеговича, від імені якого діє адвокат Афанасьєв Анатолій Олександрович щодо вирішення питання стосовно стягнення витрат на правничу допомогу адвоката, пов`язаних із розглядом справи.
Мотивуючи таку заяву, Афанасьєв А.О. зазначав, що в апеляційній скарзі було письмово заявлено про намір подати у встановлений строк докази витрат на правову допомогу у сумі - 2000 гривень. Сума, яка зазначалась у скарзі, не включала у себе представництво у суді апеляційної інстанції, оскільки суд апеляційної інстанції розглядав справи за відсутності сторін. Але згідно розпорядження голови Одеського апеляційного суду № 2 від 14.03.2023 р., яке було опубліковано на сайті ОАС 17.03.2023 р. о 14;11 в розділі «Новини», з 27.03.2023 р. поновлюється розгляд справ за участю учасників судових проваджень. 13.04.2023 р. ухвалою Одеського апеляційного суду справа № 492/1322/21 була призначена до розгляду, а 05.05.2023 р. стороною відповідача було отримано судові повістки про виклик до суду. З огляду на ці факти було прийнято рішення прийняти участь у розгляді апеляційної скарги безпосередньо у суді апеляційної інстанції. Це привело до різниці у сумі коштів, що підлягають відшкодуванню, із сумою, що була заявлена в апеляційній скарзі: 3500 та 2000 гривень відповідно. Але це відбулось з об`єктивних причин, описаних вище. Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом в постанові від 15.06.2021 р. у справі № 159/5837/19, витрати на правову допомогу відшкодовуються незалежно від того, чи вони сплачені, чи тільки підлягають сплаті. Враховуючи це, до заяви не додано документа про сплату, оскільки зазначена сума тільки підлягає сплаті. Дані судові витрати підлягають стягненню у повному обсязі з позивача, оскільки рішення суду першої інстанції змінено, а сума аліментів визначена у розмірі, який визнавав відповідач. Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 137, 141, 270 Цивільного процесуального кодексу України, просив суд ухвалити додаткове рішення про розподіл судових витрат у даній справі, стягнувши суму коштів за надання правничої допомоги з позивача на користь відповідача у сумі 3500 (три тисячі п`ятьсот) гривень. Крім цього, просив суд ухвалити додаткове рішення про розподіл судового збору, стягнувши на користь відповідача судовий збір за подання апеляційної скарги - 1089 гривень 60 копійок, а також змінити суму судового збору, що підлягала сплаті відповідачем за наслідками розгляду у суді першої інстанції, враховуючи часткове задоволення позовних вимог позивача - з бажаних ? частини заробітку (доходу) до 1/5 частини.
Від позивачки у справі надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, відповідно до якого просила у задоволенні такої заяви представника відповідача відмовити в повному обсязі.
Мотивуючи таке клопотання позивачка зазначала, що адвокат Афанасьєв А.О. надіслав зазначену заяву з додатками не в повному обсязі, а саме, були відсутні такі документи: копія акту виконаних робіт, детальний опис робіт, виконаних адвокатом у даній справі, копія рахунку для оплати послуг. Заява адресована суду першої, а не апеляційної інстанції. Документом на підтвердження доказів надсилання заяви адвокатом Афанасьєвим заповнено опис за формою Укрпошти, однак поштового штемпеля органу поштового зв`язку та підпису працівника відділення поштового зв?язку про перевірку документів вкладених до цінного листа, такий опис не містить. Таким чином позивачка вважала, що адвокатом Афанасьєвим А.О. порушено порядок направлення поданих документів іншому учаснику справи. Вважала, що відповідачем було допущені процесуальні порушення в частині стягнення його витрат, які він поніс в процесу розгляду справи. Якщо відповідач планував такі витрати, то мав подати до суду (із надісланням позивачу) власний попередній розрахунок суми своїх судових витрат, зокрема, витрат на правничу допомогу. Про таку обов`язкову процесуальну дію свідчить ч. 1 ст. 134 ЦПК України. Однак позивачка зазначає, що не отримувала від відповідача або від суду апеляційної скарги взагалі, як і попереднього розрахунку судових витрат під час апеляційного перегляду судового рішення. Тому в такому випадку дії суду регламентовані ч. 2 ст. 134 ЦПК України, яка встановлює, що у випадку неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого судового збору. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2019 року у справі N° 904/4494/18. Подання відповідачем попереднього розрахунку суми судових витрат забезпечує баланс прав і обов?язків сторін справи, тому що, позивач, знаючи наперед про такий розрахунок витрат відповідача може формувати і свою позицію завчасно, погоджуючись з ними, заперечуючи проти розміру таких витрат, або клопотати про їх зменшення. Відповідач порушуючи вимоги норми ч. 8 ст. 141 ЦПК України не заявив, що докази понесення судових витрат будуть надані протягом п?яти днів після ухвалення рішення суду. Однак процесуальне законодавство в частині розподілу судових витрат відштовхується саме від поданого стороною попереднього розрахунку судових витрат, остаточна сума яких може бути або неспівмірно меншою або істотно більшою. Саме попередній розрахунок суми судових витрат є відправною точкою у справі визначення їх розміру та стягнення судом. Закон розподіляє подання попереднього розрахунку понесених витрат і подання доказів таких витрат. Вважала, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Водночас, для включення всієї суми гонору у відшкодування відповідачу за рахунок позивача має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Закону № 5076-VI. Тобто, суд зобов?язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов?язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення. всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатської допомоги. Таким чином, вважала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Позивачка вважала, що загальний розмір судових витрат на правничу допомогу у розмірі 3500 грн. не відповідає складності справи та виконаних адвокатом робіт, не відомо скільки часу витрачено адвокатом на виконання відповідних робіт, чи вплинула ціна позову та значення справи для сторони відповідача за вищезазначених обставин на розмір витрат на правничу допомогу. Також зазначала, що Одеським апеляційним судом згідно рішення від 17.05.2023 року вже вирішено питання компенсації апелянту витрат на правничу допомогу, та ухвалено, що такі вимоги задоволенню не підлягають, оскільки ним не надано доказів на підтвердження таких витрат (останній абзац встановлювальної частини рішення). Однак витрати відповідача ОСОБА_1 на правничу допомогу в першій інстанції не заявлені. Щодо судового збору, за подання позову про стягнення аліментів, позивач звільнений від сплати судового збору. А зміна рішення апеляційним судом не призводить до зміни розміру судового збору, оскільки позов немайнового характеру, і суд першої інстанції стягнув з відповідача ОСОБА_1 мінімальний розмір такого судового збору, тому зміні або перерозподілу, а ще й стягненню з позивача, він не підлягає. Підстави для ухвалення судом апеляційної інстанції додаткового рішення відсутні. Таким чином, якщо відповідач не згодний з рішенням апеляційного суду в частині компенсації йому витрат на правничу допомогу, він може звернутись до суду вищої інстанції з відповідною скаргою у цій частині.
За положенням п.п. 2,3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; а також, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
За ч.ч. 3-4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Учасники провадження були повідомлені належним чином про час, дату та місце судового розгляду.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши подану заяву, клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, матеріали цивільної справи, апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення та часткове задоволення заяви-заперечення, виходячи з наступного.
Представником ОСОБА_1 зазначено, що між ОСОБА_1 та адвокатом Афанасьєвим А.О. укладено договір про надання професійної правової допомоги № 4 від 06.02.2023 року. У якості доказу наданих професійної правової допомоги позивачем надано детальний опис робіт (наданих послуг), згідно якого адвокатом були надані наступні послуги: Консультування клієнта з питань застосування сімейного законодавства, зокрема умов та порядку сплати аліментів - 1 година. Вивчення матеріалів цивільної справи №492/1322/21 в Арцизькому районному суді Одеської області - 1 година. Складання та подача до Одеського апеляційного суду апеляційної скарги на рішення суду у справі №492/1322/21 - 2 години. Представництво в Одеському апеляційному суді інтересів клієнта у справі №492/1322/21 - 1 година. Таким чином вважав, що загальна вартість за вказаним договором становить 3500 грн.
Крім цього, просив суд ухвалити додаткове рішення про розподіл судового збору, стягнувши на користь відповідача судовий збір за подання апеляційної скарги - 1089 гривень 60 копійок, а також змінити суму судового збору, що підлягала сплаті відповідачем за наслідками розгляду у суді першої інстанції, враховуючи часткове задоволення позовних вимог позивача - з бажаних 1/2частини заробітку (доходу) до 1/5 частини.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Разом з тим, із змісту заяви Афанасьєва А.О. вбачається, що останній просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу, в т.ч. яка надавалася в суді першої інстанції.
Оскільки Афанасьєвим А.О. , який діє в інтересах ОСОБА_1 в суді першої інстанції в порядку вимог ч.8 ст.141 ЦПК України не заявлялись вимоги про стягнення витрат на правову допомогу понесених в суді першої інстанції, та є необґрунтованими, так як відповідно матеріалів справи Афанасьєв А.О. не здійснював представництво ОСОБА_1 в суді першої інстанції, колегія суддів не вбачає підстав задоволення заяви в цій частині.
Що стосується витрат на правову допомогу понесених під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, то колегія суддів зазначає, наступне.
Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Згідно з п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до ст.19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Частиною 4 ст.137 ЦПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4)ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.137 ЦПК України).
Таким чином, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Розподіляючи витрати, понесені ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу, колегія суддів вважає, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Відповідно до частини сьомої статті 141 ЦПК України якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 3 частини першої статті 5 Закону України Про судовий збір передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються:позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів;
Проте позивач, будучи звільненою від сплати судового збору, не звільняється від сплати решти судових витрат, у тому числі і витрат на правничу допомогу.
Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи наданої у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної роботи з метою захисту інтересів ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Афанасьєв А.О. , та значимості таких дій у справі, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з позивача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3500грн.
Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України необхідно вирішити питання розподілу судових витрат та у зв`язку із задоволенням апеляційної скарги на 83,3 % компенсувати ОСОБА_1 судовий збір за апеляційний перегляд справи у сумі 907,99 грн. за рахунок держави у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 141, 270, 381 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,
Заяву ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Афанасьєв Анатолій Олександрович - задовольнити частково.
Заяву ОСОБА_2 - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) понесені витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, у розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот ) гривень .
Компенсувати ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) частину суми сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги, у розмірі 907(дев`ятсот сім) гривень 99 копійок за рахунок держави у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України..
Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Верховного Суду.
Головуючий В.В. Кострицький
Судді М.В. Назарова