Справа № 308/3224/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2023 року Рівненський міський суд

Рівненської області

в особі судді Ковальова І.М.

при секретарі Фурдись В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування арешту,-

в с т а н о в и в :

В Рівненський міський суд 18 травня 2023 року за підсудністю згідно ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшла цивільна справа №308/3224/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування арешту.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 08 червня 2023 року позовну заяву позивача залишено без руху та надано термін для усунення зазначених в ухвалі суду недоліків.

В подальшому, викладені в ухвалі суду недоліки позивачем було усунуто на подано позовну заяву за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування арешту у якому позивач просить суд скасувати арешт (архівний запис), реєстраційний номер обтяження: 7929515 зареєстрований 17.09.2008 року Другою рівненською державною нотаріальною конторою; підстава обтяження: ухвала, б/н, 31.10.2001; об`єкт обтяження: невизначено, адреса: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 17 липня 2023 року прийнято позовну заяву позивача до розгляду та призначено судове засідання по справі в порядку спрощеного позовного провадження на 14 вересня 2023 року.

В судове засідання позивач не з`явилась. Від представника позивача до Рівненського міського суду надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та представника позивача, у зв`язку з перебуванням адвоката на лікарняному. Позовні вимоги викладені у позовній заяві підтримують в повному обсязі, не заперечують щодо винесення заочного рішення у справі.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 повторно не з`явився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином судовими повістками рекомендованими листами. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення судового розгляду справи до суду не подавав.

В судове засідання відповідач ОСОБА_3 повторно не з`явився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином судовими повістками рекомендованими листами. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення судового розгляду справи до суду не подавав.

В судове засідання відповідач ОСОБА_4 повторно не з`явилася. Про день та час розгляду справи повідомлялася завчасно та належним чином судовими повістками рекомендованими листами. Причин своєї неявки суду не повідомила, заяв чи клопотань про перенесення судового розгляду справи до суду не подавала.

Дослідивши матеріали справи та подані письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23).

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Судом встановлено, що в провадженні приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Дядкової О.М знаходиться спадкова справа №26/2022 від 10 червня 2022 року щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , 1902 року народження.

Вказана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні витягом про реєстрації в Спадковому реєстрі №69179603 виданого 10 червня 2022 року приватним нотаріусом Дядковою О.М.

З матеріалів справи вбачається, що померла ОСОБА_5 постійно проживала та була власником будинку АДРЕСА_1 .

Вказана обставина підтверджується дослідженим свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння від 3 вересня 1985 року виданим виконавчим комітетом Ровенської міської (селищної) ради на підставі рішення виконкому Ровенської міської ради народних депутатів №255 від 14 серпня 1985 року.

Позивач по справі являється єдиною спадкоємицею після смерті ОСОБА_5 . Однак, при зверненні до нотаріуса з метою оформлення спадщини після смерті ОСОБА_5 позивачу було відмовлено з тих підстав, що на спадкове майно накладено арешт.

З дослідженої в судовому засіданні Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №302948323 від 17 червня 2022 року сформованого приватним нотаріусом Дядковою О.М. Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області вбачається, що за адресою АДРЕСА_1 наявна інформація про обтяження: арешт (архівний запис), реєстраційний номер обтяження: 7929515; зареєстровано: 17.09.2008 15:50:43 за №7929515 реєстратором: Друга рівненська державна нотаріальна контора, 33000 Рівненська обл., м.Рівне, вул.Соборна, 98; підстава обтяження: ухвала, б/н, 31.10.2001, Ужгородський м.суд; об`єкт обтяження: невизначено, адреса: АДРЕСА_1 ; власник: ОСОБА_2 , причина відсутності коду: архівний запис.

З дослідженої в судовому засіданні відповіді за підписом в.о. Завідувача рівненського обласного державного нотаріального архіву від 28 вересня 2022 року №609/01-24 адресованої на ім`я позивача ОСОБА_1 вбачається, що було надано копію ухвали Ужгородського міського суду Закарпатської області від 31 жовтня 2001 року про вжиття заходів до забезпечення позову, накладено арешт на майно відповідачів по справі за позовом ОСОБА_4 до МРЕО УМВС в Закарпатській області, ОСОБА_2 , ОСОБА_6 про розірвання договору, стягнення матеріальної та моральної шкоди, а саме: ОСОБА_2 АДРЕСА_2 .

З дослідженої в судовому засіданні відповіді за підписом керівника апарату Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.06.2022 №03-39/146/2022 адресованої на ім`я позивача вбачається, наступне: «На Вашу заяву від 22.06.2022 року щодо надання вам копії ухвали Ужгородського міського суду /н від 31.10.2001 року про накладення арешту на будинок АДРЕСА_1 повідомляю, що надати таку не видається за можливе, оскільки за наданими вами реквізитами, ідентифікувати таку справу не вдалося. Згідно алфавітного покажчика цивільних справ Ужгородського міського суду, в період за 2001 рік в провадження суду надійшла лише одна цивільна справа (№2-2805/01) в якій відповідачем являвся ОСОБА_2 . Відповідно до обліково-статистичної картки по справі №2-2805/01 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_7 , ОСОБА_3 про розірвання договору купівлі-продажу автомобіля та стягнення суми, 24.09.2001 року було постановлено ухвалу якою відмовлено в прийнятті заяви ОСОБА_4 ».

Згідно повідомлення за підписом в.о. завідувача Другою рівненською державною нотаріальною конторою Рівненської області від 27 червня 2022 року №254/01-16, зокрема вбачається, що відповідно до Інформації з реєстрів №302948323 від 17 червня 2022 року, яка долучена позивачем до заяви, 17 вересня 2008 року Друга рівненська державна нотаріальна контора Рівненської області виконувала функції реєстратора, тому 17.09.2008 року було проведено нотаріальною конторою реєстрацію обтяження арешту №7929515 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, яке накладене Ужгородським м.судом 31.10.2001 року ухвалою б/н, тому з питань уточнення інформації щодо вказаного арешту необхідно звертатися до органу, який накладав арешт.

Відповідно до пп.1 п.1 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (надалі по тексту Порядок) спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до пп.4.16 п.4 глави 10 розділу ІІ Порядку видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особливості здійснення права власності на культурні цінності встановлюються законом.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Так, до майна в контексті Європейської Конвенції належать визначені законом права відповідно до яких, заявник має право вимагати «законного очікування» фактичного користування права. Зазначене положення висвітлено в рішення «Рисовський проти України» (ухвала щодо прийнятності від 20 жовтня 2011 року). Так, в п.70 зазначеного рішення визначено «Аналізуючи відповідність цього мотивування Конвенції, Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі. Коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Позивачка набула права власності на будинок правомірно, ніяким не оскаржене її право на мирне володіння майном є порушеним, через існування заборони на підставі архівного запису.

Наявність арешту на майна за відсутності правових підстав для цього, порушує право приватної власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному об`ємі користуватися та розпоряджатися своїй майном на власний розсуд.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, щ не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності суд вважає, що заявлені позовні вимог знайшли своє підтвердження, є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, не спростованими відповідачами, які в судове засідання повторно не з`явились, письмові відзиви на позов не подали, а тому позовні вимог підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,12,81,141,263,264,265,268,273,354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування арешту задоволити.

Скасувати арешт (архівний запис), реєстраційний номер обтяження: 7929515 зареєстровано 17.09.2008 року за № 7929515 реєстратором Другою рівненською державною нотаріальною конторою; підстава обтяження: ухвала, б/н, 31.10.2001 винесена Ужгородським міським судом; об`єкт обтяження: невизначено, адреса: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_3 , АДРЕСА_3

Відповідач: ОСОБА_4 , АДРЕСА_4

Суддя Рівненського

міського суду І.М.Ковальов