Єдиний унікальний номер 142/283/22
Номер провадження 2/142/50/23
РІШЕННЯ

іменем України

28 вересня 2023 року смт. Піщанка

Піщанський районний суд Вінницької області

В складі:

Головуючого судді Нестерука В.В.,

за участю секретаря судового засідання Яворської О.В.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Гордаш Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в смт. Піщанка Вінницької області

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно,-

ВСТАНОВИВ:

26 липня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою, в якій просить суд визнати за нею, як спадкоємцем за заповітом, право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою АДРЕСА_1 , вартістю 159454 гривень, загальною площею 56.2 кв. м, житловою площею 30.3 кв. м. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 18 червня 2010 року Ставківською сільською радою Піщанського району Вінницької області. Після його смерті відкрилась спадщина на майно, а саме на житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою АДРЕСА_1 , вартістю 159454 гривень, загальною площею 56.2 кв. м, житловою площею 30.3 кв. м. Позивач зазначає, що право власності на будинок за батьком не зареєстровано, що підтверджується технічним паспортом та довідкою КП Тульчинського МЕТІ за № 2489 від 25 жовтня 2021 року, проте ОСОБА_3 був власником вищезгаданого житлового будинку та земельних ділянок площею 0,0400 га (ОЖБ) та 0,2900га (ОМГ), що підтверджується довідкою Піщанської селищної ради за №2789 від 22.10.2021 року. Також позивач зазначає, що 07 квітня 2010 року батько зробив на неї заповіт на все своє майно. Для одержання свідоцтва про право на спадкове майно, яке належало батьку, вона звернулась до Піщанської державної нотаріальної контори, але їй було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Відповідно ст.. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше не заборонено законом. Законною підставою набуття права власності є спадкування. Посилаючись на те, що іншим методом вона не може юридично оформити за собою право власності на майно, яке належало її батьку, позивач звертається із позовною заявою до Піщанського районного суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 липня 2022 року її було передано на розгляд судді Нестеруку В.В.

Ухвалою суду від 27 липня 2022 року відкрито провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Піщанської селищної ради Вінницької області про визнання права власності на майно, розгляд справи постановлено провести в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження.

Ухвалою суду від 15 вересня 2022 року було витребувано у державного нотаріуса Піщанської державної нотаріальної контори Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) належним чином засвідчену копію спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Ставки Піщанського району Вінницької області, та Витяг (інформаційну довідку) зі Спадкового реєстру про наявність (відсутність) посвідченого заповіту, спадкового договору, заведеної спадкової справи та виданого свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Ставки Піщанського району Вінницької області.

28 вересня 2022 року на адресу суду від державного нотаріуса Піщанської державної нотаріальної контори Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) надійшла відповідь за вих. № 157/02-14 від 27 вересня 202 року, в якій повідомляється про те, що спадкова справа до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 не заводилася, а також надано інформаційні довідки зі спадкового реєстру.

Ухвалою суду від 09 травня 2023 року було витебувано у Піщанської селищної ради Вінницької області для огляду в судовому засіданні: оригінал погосподарської книги № 4 за 2001-2005 роки (по с. Ставки), на підставі якої Піщанською селищною радою Вінницької області було видано довідку № 2789 від 22 жовтня 2021 року за підписом заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів влади В. Мазура, оригінал погосподарської книги № 4 за 2006-2010 роки (по с. Ставки), на підставі якої Піщанською селищною радою Вінницької області було видано довідку № 22 від 21 грудня 2022 року за підписом старости Миролюбівського старостинського округу О. Ратушняк, оригінали документів, які підтверджують, що ОСОБА_3 був забудовником житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , та стали підставою для видачі Піщанською селищною радою Вінницької області довідки за № 23 від 21 грудня 2022 року за підписом старости с. Ставки та с. Миролюбівка О. Ратушняк, оригінали документів, які підтверджують, що земельна ділянка, площею 0,0400 га за адресою АДРЕСА_1 була виділена ОСОБА_3 в 1950 році для забудови та стали підставою для видачі Піщанською селищною радою Вінницької області довідок № 21 від 06 березня 2023 року за підписом старости Миролюбівського старостинського округу О. Ратушняк, та № 18 від 22 березня 2023 року за підписом старости Миролюбівського старостинського округу О. Ратушняк.

16 травня 2023 року на адресу суду від Піщанської селищної ради Вінницької області на викоання вимогу ухвали суду від 09 травня 2023 року було надано оригінал погосподарської книги №4 за 2001-2005 роки, оригінал погосподарської книги № 4 за 2006-2010 роки, оригінал погосподарської книги № 13-18 за 1950-1952 роки Том3.

Ухвалою від 25 липня 2023 року було задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Гордаш Н.М. про заміну відповідача, замінено у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Піщанської селищної ради про визнання права власності на майно відповідача Піщанську селищну раду на відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , відмовлено у прийнятті визнання відповідачем ОСОБА_2 позову ОСОБА_1 про визнання права власності на майно, закрито підготовче провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно та призначити справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Гордаш Н.М. в судовому засіданні 28 вересня 2023 року позовні вимоги підтримали повністю, просили суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання 28 вересня 2023 року не з`явилася, проте від неї на адресу суду надійшла заява, в якій вона просить цивільну справу розглядати без її участі, позов визнає повністю, заперечень не має.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні 06 вересня 2023 року суду пояснив, що проживає в АДРЕСА_1 , а позивач ОСОБА_1 являється його сусідкою, відповідач ОСОБА_2 є її дочкою, яка теж колись проживала по сусідству. Також зазначив, що ОСОБА_3 знає з 1952-1953 року, він сам з с. Миролюбівка, а одружився на жінці з с. Ставки, куди переїхав проживати в домогосподарство тещі, де вже був старий будинок. ОСОБА_3 почав будувати на цьому самому подвір`ї новий будинок. ОСОБА_3 проживав разом з дружиною ОСОБА_5 та трьома дітьми: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Сини проживають в інших областях. Також зазначив, що дружина ОСОБА_3 померла раніше нього. Вказав, що позивач ОСОБА_1 проживала окремо від батька більше сорока років з чоловіком та дітьми. Зазначив, що на день смерті та останній час до цього ОСОБА_3 проживав сам. На його думку, ОСОБА_3 став хазяїном вказаного будинку, коли теща переписала на нього номер домогосподарства.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що проживає в АДРЕСА_3 та являється сусідом позивача ОСОБА_1 . Зазначив, що йому відомо, що батько позивача ОСОБА_3 проживав в с. Ставки десь з 60 років минулого століття. Переїхав з с. Миролюбівка, жив з дружиною ОСОБА_10 , працював в кар`єрі. Проживав в будинку батьків дружини в старій хаті, хто будував новий будинок він не знає. У ОСОБА_3 було троє дітей. Сини проживають окремо в м. Одеса та в смт. Муровані Курилівці. З дня смерті дружини ОСОБА_3 і до дня його смерті він проживав сам. ОСОБА_1 жила по сусідству з домогосподарством свого батька, проживає разом з чоловіком. Окремо від батька ОСОБА_1 проживає більше тридцяти років. Думає, що теща подарувала ОСОБА_3 вказане домогосподарство, а тому він являється його власником.

Суд, заслухавши позивача та її представника, пояснення свідків, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до висновку про необхідність відмови у прийнятті визнання відповідачем позову, оскільки вважає, що таке визнання суперечить законута вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як передбачено ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Пунктом 27 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» передбачено, що, виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін, та, враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Ставки Піщанського району Вінницької області помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.5)

З матеріалів справи, слідує, що 27 квітня 2010 року ОСОБА_3 було складено заповіт, який посвідчено секретарем Ставківської сільської ради та зареєстровано в реєстрі за № 36, відповідно до якого усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде йому належати на день його смерті і на що він за законом матиме право, заповів своїй дочці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.6)

В позовній заяві позивач вказує, що після смерті її батька відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1 .

На підтвердження своїх позовних вимог позивач надала довідку Комунального підприємства «Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» № 2489 від 25 жовтня 2021 року, з якої слідує, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться в АДРЕСА_1 , були побудовані в період з 1950 року по 1978 рік, при цьому житловий будинок та веранду побудовано в 1950 році та загальна площа будинку станом на 1950 рік складала 42,1 кв. м, а житлова - 30,3 кв., площа веранди 14.1 кв.м.,що разом становить 56.2 м.кв. (а.с.7)

Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу, який знаходиться в АДРЕСА_1 , виготовленого на замовлення ОСОБА_1 13 жовтня 2021 року, копія якого долучена до позовної заяви, вказаний житловий будинок має загальну площу 56,2 кв. м, та житлову 30,3 кв. м. (а.с.8-12)

Відповідно до довідки Комунального підприємства «Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» № 1988 від 11 жовтня 2021 року, по архіву Тульчинського міжрайонного бюро технічної інвентаризації станом на 31 грудня 2013 року право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 не зареєстровано (а.с.13)

В довідці Піщанської селищної ради Вінницької області №2789 від 22 жовтня 2021 року зазначено, що згідно погосподарскої книги №4 за 2001-2005 роки, власником житлового будинку, який заходиться в АДРЕСА_1 , був ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.14)

02 липня 2022 року державним нотаріусом Піщанської держнотконтори Вінницької області Шигидою І.В. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, а також пропуск встановленого законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.30)

З відповіді державного нотаріуса Піщанської держнотконтори Вінницької області Шигиди І.В. № 157/02-14 від 27 вересня 2022 року наданої на виконання вимог ухвали суду спадкова справа до майна померлого ОСОБА_3 не заводилася (а.с.49)

Згідно даних інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 70150305 від 27 вересня 2022 року, спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заводилась та свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с.50)

Згідно даних інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 70150351 від 27 вересня 2022 року, слідує, що 27 квітня 2010 року Ставківською сільською радою Піщанського району Вінницької області було зареєстрвоано заповіт ОСОБА_3 , який зареєстрований у спадковому реєстрі за № 49437684 (а.с.51)

Також на обгрунтування позовних вимог представником позивача було надано довідку Піщанської селищної ради Вінницької області №1305 від 07 листопада 2022 року в якій зазначено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , з 2000 року разом з дочкою ОСОБА_1 , 1960 року народження, та вели спільне господарство (а.с.60)

Також 29 листопада 2022 року Піщанською селищною радою Вінницької області було видано довідку за № 98 про те, що ОСОБА_3 , до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно проживав за адресою: АДРЕСА_1 , а його дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживала за іншою адресою: АДРЕСА_4 (а.с.73)

В довідці Піщанської селищної ради Вінницької області № 23 від 21 грудня 2022 року зазначено, що ОСОБА_3 дійсно був забудовником житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з роком побудови житлового будинку в 1950 році (а.с.72)

21 грудня 2022 року Піщанською селищною радою Вінницької області було видано довідку за № 22 про те, що згідно виписки з погосподарської книги №4 за 2006-2010 роки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , був власником домогосподарства з роком побудови житлового будинку - 1950 рік (а.с.74)

Також 06 березня 2022 року Піщанською селищною радою Вінницької області було видано довідку за № 21, в якій зазначено, що ОСОБА_3 , в 1950 році було надано земельну ділянку для забудови, загальною площею 0,4000 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.95)

Окрім того, судом було досліджено довідку Піщанської селищної ради Вінницької області № 18 від 22 березня 2023 року, відповідно до якої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дійсно був власником житлового будинку, побудованого в 1950 році, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці 0,044 га, юридично ні житловий будинок, ні земельна ділянка зареєстровані не були (а.с.107)

Відповідно до довідки Піщанської селищної ради Вінницької області № 18 від 22 березня 2023 року, земельна ділянка площею 0,04 га відповідно до погосподарської книги була виділена під будівництво ОСОБА_3 в 1950 році (а.с.108).

Крім того, на виконання вимог ухвали суду від 09 травня 2023 року Піщанською селищною радою Вінницької області 16 травня 2023 року було надано суду витребувані оригінали письмових доказів, які були досліджені в судовому засіданні.

Зокрема, судом було досліджено відомості, які містяться в погосподарській книзі №13-№18 за 1950 -1952 роки по Ставківській сільській раді Піщанського району Вінницької області, а саме на аркуші погосподарської книги №27-28, зазначено, що головою сім`ї господарства АДРЕСА_5 була ОСОБА_11 - член колгоспу ім. Дімітрова, та до складу її сім`ї входили дочка ОСОБА_12 , 1928 року народження, зять ОСОБА_3 , 1932 року народження, та онук ОСОБА_13 , 1951 року народження.

Відповідно до даних досліджених судом погосподарських книг № 4 за 2001-2005 роки та №4 за 2006-2010 роки по Ставківській сільській раді Піщанського району Вінницької області встановлено, що ОСОБА_3 значився головою домогосподарства, розташованого по АДРЕСА_1 з 2005 р. по 2010 р. інших осіб не значиться.

Крім того, відповідачем ОСОБА_2 надано суду копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 ОСОБА_14 , в якому її матір`ю зазначено ОСОБА_1 , та копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , з якого слідує, що відповідач ОСОБА_2 змінено прізвище з « ОСОБА_15 » на « ОСОБА_16 » після реєстрації шлюбу 20 вересня 2008 року (а.с.146, 147).

В пункті 1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, зазначено, що при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати місце відкриття спадщини; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини.

Відповідно до 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна.

Відповідно до 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 нього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

В частині 1 ст. 1269 ЦПК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Нормами ч. 1 ст. 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Відповідно до положень п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

Тобто, до предмету доказування за даним позовом налажать обставини прийняття чи неприйняття спадщини позивачем.

Під час судового розгляду судом було встановлено, що позивач по справі ОСОБА_1 на день смерті спадкодавця ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала в АДРЕСА_4 , а спадкодавець ОСОБА_3 на день смерті проживав АДРЕСА_1 . Дані обставини не були спростовані учасниками справи та жодними доказами. При цьому довідки Піщанської селищної ради Вінницької області не можуть бути взяті судом до уваги як достовірні та достатні докази по справі, оскільки вони містять протилежні відомості щодо однієї і тієї ж обставини, а саме місця проживання спадкодавця та осіб, які з ним проживали на день смерті, тобто на підставі вказаних письмових документів не можливо встановити дійсні обставини справи та дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Таким чином, факт прийняття спадкоємцем за заповітом ОСОБА_1 спадщини, яка відкрилася після смерті її батька ОСОБА_3 не знайшов свого підтвердження під час судового розгляду, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_1 вимоги ст. ст. 1269, 1270 ЦК України не виконала та не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк, а також не проживала із спадкодавцем на день його смерті, тобто ОСОБА_1 є такою, що не прийняла спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , а тому її вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом.

Відповідно до положень ст. 392 ЦК України, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК. За змістом ст. 392 ЦК належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, житловий будинок, земельну ділянку. При цьому відповідачами у справах про визнання права власності в порядку спадкування на будинки та садиби, щодо яких відсутні правовстановлюючі документи у зв`язку з їх втратою, є спадкоємці, які прийняли спадщину, а також органи, які уповноважені видавати правовстановлюючі документи на нерухоме майно, або ж органи, до яких перейшли такі повноваження, та органи, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно.

Відповідно до статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, суд не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову.

Судом за клопотанням позивача відповідача по справі Піщанську селищну раду Піщанського району Вінницької області було замінено на відповідача ОСОБА_2 , яка подала на адресу суду заяву про визнання позовних вимог. Проте позивачем не надано та у справі відсутні будь-які відомості, які підтверджують, що відповідач ОСОБА_2 є спадкоємцем майна ОСОБА_3 та прийняла спадщину після його смерті у встановленому законом порядку, тобто докази подання нею як спадкоємцем нотаріусу заяви про прийняття спадщини, в складі якої є нерухоме майно, або її проживання зі спадкодавцем на день його смерті в матеріалах справи відсутні та суду надані не були. Таким чином, ОСОБА_2 не є належним відповідачем за даним позовом, та визнання нею позову не може бути прийнято судом, оскільки суперечить закону, а пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування.

Окрім загального кола обставин, які встановлюються судом при вирішенні всіх спорів про право на спадкування, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове нерухоме майно судам необхідно з`ясовувати: 1) правовий режим земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно (будинок, споруда); 2) чи отримано спадкодавцем дозволи на спорудження будинку, чи затверджено проект на спорудження будинку; 3) коли спадкодавцем було завершено спорудження будинку; 4) чи дотримано при будівництві проекту на спорудження будинку, вимог державних протипожежних, санітарних норм; 5) чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час виникнення права власності.

Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Під час судового розгляду судом встановлено, що право власності на житловий будинок, який розташований по АДРЕСА_1 , та яке на думку позивача входить до складу спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 не зареєстровано.

Пр цьому суд враховує, що відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах , а виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.

При визначенні складу спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , а саме входження до неї права власності на житловий будинок, який розташований по АДРЕСА_1 , суд дослідивши записи у наданих суду погосподарських книгах, оцінивши зазначені в них відомості у сукупності з іншими доказами, перевіривши фактичні та правові підстави виникнення права власності на жилий будинок, який збудований в 1950 році та на який відсутні правовстановлюючі документи, за відсутності інших належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів, які б підтверджували право власності ОСОБА_3 на вищевказане нерухоме майно, наприклад, ухвалених органами місцевого самоврядування рішень про оформлення права власності на будинок, документів про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо, суд приходить до висновку, що вказаний будинок не може входити до складу спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , оскільки на час будівництва будинку, тобто станом на 1950 рік, останній не міг бути його забудовником та отримати земельну ділянку під забудову, оскільки погосподарські книги містять інформацію про те, що головою вказаного домогосподарства була ОСОБА_11 - теща ОСОБА_3 .

Таким чином, на підставі досліджених судом доказів та встановлених судом обставин, враховуючи, що судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 не прийняла спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , а майно, на яке остання просила визнати право власності в порядку спадкування не входить до складу спадщини, а також беручи до уваги виключне право позивача визначати відповідачів, предмет та підстави спору, враховуючи, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, визнання позовних вимог яким суперечить закону, та за відсутності інших законних підстав для задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно слід відмовити.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України, та враховуючи, що судом відмовлено в задоволенні позовних вимог покладає судові витрати по справі на позивача.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 141, 206, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, 1216-1218, 1220-1223,1258,1261-1265,1268-1270,1272 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно, -відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Скорочене рішення проголошено в судовому засіданні 28 вересня 2023 року, що є датою ухвалення судового рішення.

Повне рішення складено 03 жовтня 2023 року.

Сторони по справі:

позивач: ОСОБА_1 , яка проживає в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ;

відповідач: ОСОБА_2 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Суддя: