Справа № 344/4401/23
Провадження № 22-ц/4808/1013/23
Головуючий у 1 інстанції Атаманюк Б. М.
Суддя-доповідач Луганська
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Луганської В.М.

суддів Барков В.М., Девляшевського В.А.,

за участю секретаря Кузів А.В.

учасники справи

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Івано-Франківського апеляційного суду справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 червня 2023 року, ухвалене судом у складі судді Атаманюка Б.М.,

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом з вищезазначеними вимогами, в обґрунтування яких вказала, що в період 2013-2014 року позивачка разом з ОСОБА_2 проживали на території Автономної республіки Крим у місті Бахчисарай, де в 21.11.2014 році уклали шлюб, який наразі не є визнаний відповідно до національного законодавства.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилася дочка ОСОБА_3 ..

У період з лютого по серпень 2015 року виїхали для постійного проживання в Україну та весь час проживали разом. З липня 2022 року сторони проживають окремо.

Спільна дитина проживає з позивачкою, має хронічне захворювання та відповідно до посвідчення Серії НОМЕР_1 є дитиною з інвалідністю та потребує домашнього догляду.

Через захворювання дитини та необхідність постійного догляду за нею позивачка не має можливості працевлаштуватись.

У зв`язку з викладеним просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частки щомісячного заробітку (доходу),але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з моменту подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки щомісячного заробітку (доходу) протягом усього часу проживання з дитиною з інвалідністю з моменту подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частки щомісячного заробітку (доходу) за прострочений період щомісячно з липня по грудень 2022 року;

Стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки щомісячного заробітку (доходу) протягом усього часу проживання з дитиною з інвалідністю за прострочений період щомісячно з липня по грудень 2022 року.

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 червня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 (однієї четвертої) заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів розпочати з 14 березня 2023 року і проводити до повноліття дитини.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання. В іншій частині вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 червня 2023 року та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки щомісячного заробітку (доходу), але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з моменту подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки щомісячного заробітку (доходу) протягом усього часу проживання з дитиною з інвалідністю з моменту подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржниця зазначає, що при вирішенні спору по суті судом першої інстанції помилково застосовано положення статті 84 СК України, що призвело до прийняття несправедливого рішення.

Зазначила, що при зверненні до суду вона просила суд стягнути на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки щомісячного заробітку (доходу) протягом усього часу проживання з дитиною з інвалідністю на підставі ст. 88 СК України. Виплати визначенні ст. 88 СК України не пов`язані з віком дитини, а пов`язані лише з необхідністю здійснення постійного догляду за дитиною з інвалідністю.

Зазначила, що її дочка має посвідчення Серії НОМЕР_1 і є дитиною з інвалідністю, їй видана індивідуальна програма реабілітації інваліда №555 від 15.02.2022 року. Враховуючи ступінь та тяжкість хронічного захворювання, скаржниця не може залишати дитину на тривалий строк, оскільки та потребує постійного догляду. Батько дитини разом з ними не проживає, інших родичів, які б допомогли з доглядом за дитиною скаржниця не має, внаслідок чого скаржниця не має можливості працевлаштуватись. У зв`язку з викладеним вважає, що рішення в цій частині має бути переглянуте.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилась, про час, дату та місце судового засідання повідомлена у відповідності до закону.

У судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений у відповідності до закону.

Згідно з частинами першою-п`ятої статті 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями

На адресу місця проживання ОСОБА_2 , зазначену в позовній заяві та адресу місця реєстрації направлялися судові повістки-повідомлення, які повернулися з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до пункту 3 частини восьмої статті128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справу.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає можливим провести судовий розгляд справи без позивача та відповідача по справі, які повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Із змісту апеляційної скарги ОСОБА_1 рішення суду оскаржується нею в частині відмови у задоволенні її позовних вимог про стягнення з відповідача на її користь аліментів у розмірі 1/6 частки щомісячного заробітку (доходу) на її утримання протягом усього часу проживання із дитиною з інвалідністю.

Оскільки апеляційна скарга не містить доводів щодо оскарження заочного рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 червня 2023 року в частині задоволення вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 (однієї четвертої) заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно до досягнення дитиною повноліття та в частині відмови у задоволенні заявлених вимог про стягнення з відповідача аліменти на утримання дочки у розмірі 1/4 частки щомісячного заробітку (доходу) за прострочений період щомісячно з липня по грудень 2022 року та 1/6 частки щомісячного заробітку (доходу) у користь позивача на її утримання протягом усього часу проживання із дитиною-інвалідом за прострочений період щомісячно з липня по грудень 2022 року учасниками справи не оскаржується, а тому апеляційний суд відповідно до частини 1 ст. 367 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду лише в оскаржуваній частині, про відмову у стягненні аліментів на утримання з відповідача на її користь аліментів у розмірі 1/6 частки щомісячного заробітку (доходу) на її утримання протягом усього часу проживання із дитиною з інвалідністю.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/6 частки щомісячного заробітку (доходу) у користь позивача на її утримання протягом усього часу проживання дитини з дитиною з інвалідністю, суд першої інстанції зазначив, що дитина сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на даний час досягла 8-річного віку, тобто досягла віку, який перевищує граничний вік (6 років), визначений ч. 3 ст.84 СК України, що не дає право дружині на утримання від чоловіка, та дійшов висновку, про відмову у задоволенні цієї позовної вимоги.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду не в повній мірі відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Судом встановлено, що сторони до 2022 року проживали разом, є батьками неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_2 від 06 травня 2022 року.

Згідно посвідчення серії НОМЕР_1 від 16.03.2022 року ОСОБА_3 є дитиною з інвалідністю.

Відповідно до довідки №158/1 від 12.04.2022 року, яка видана ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дитина має статус «дитина-інвалід» та потребує домашнього догляду.

Згідно індивідуальної програми реабілітації інваліда №55 від 12.04.2022 року ОСОБА_3 має інвалідність з 15.02.2022 року по 15.02.2027 рік, має обмеження життєдіяльності - «дитина-інвалід» підгрупи А, має обмеження до самообслуговування, пересування, орієнтації, спілкування третього ступеню.

Положеннями частин восьмої-дев`ятої статті 7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Положеннями статті 91 СК України закріплено право на утримання жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою.

Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Положеннями статті 88 СК України передбачено, що якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина.

Отже, виходячи з аналізу наведеної норми, обов`язковими умовами виникнення права на утримання одного з подружжя на підставі статті 88 СК України є проживання разом з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, та опікування нею, а також можливість надання матеріальної допомоги іншим з подружжя.

Судом встановлено, що відповідно до довідки №158/1 від 12.04.2022 року, яка видана ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дитина має статус «дитина-інвалід» та потребує домашнього догляду. Згідно індивідуальної програми реабілітації інваліда №55 від 12.04.2022 року ОСОБА_3 має інвалідність з 15.02.2022 року по 15.02.2027 рік, має обмеження життєдіяльності - «дитина-інвалід» підгрупи А, має обмеження до самообслуговування, пересування, орієнтації, спілкування третього ступеню.

Дитина проживає з позивачкою, яка є її законним представником, перебуває на обліку в Департаменті соціальної політики.

Позивачкою надано докази того, що дитина не може обходитися без постійного стороннього догляду.

Позивачка, будучи матір`ю дитини з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, має право на утримання відповідно до положень статті 88 СК України, оскільки саме з нею проживає їхня спільна з відповідачем донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є дитиною з інвалідністю.

На підставі викладеного, враховуючи стан здоров`я дитини, яка є дитиною з інвалідністю, те, що стан її здоров`я вимагає постійного медичного догляду, реабілітаційних заходів, які носять безперервний характер, відповідач є особою працездатного віку, колегія суддів вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання матері дитини.

Враховуючи, що відповідач має працездатний вік та має можливість сплачувати аліменти, колегія суддів доходить висновку, що позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання позивачки підлягають задоволенню у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею, але не більше досягнення дитиною повноліття.

Вирішуючи даний спір, судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, тому дійшов неправильного висновку про відмову у задоволенні заявлених вимог позивачки в цій частині.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно із ч. 1 п. 1, 3 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду підлягає скасуванню в оскаржуваній частині з ухваленням в цій частині нового рішення.

Згідно із частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання апеляційної скарги ОСОБА_1 сплачено судовий збір в розмірі 1610 грн, що підтверджується квитанцією (а.с. 76).

З урахуванням, що заявлені вимоги позивачки підлягають задоволенню, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1610, 00 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, Івано-Франківський апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 червня 2023 року в оскаржуваній частині про відмову у стягненні аліментів на утримання ОСОБА_1 в розмірі 1/6 частини протягом усього часу проживання з дитиною з інвалідністю скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким заявлені вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер платника податків - невідомий, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки щомісячного заробітку (доходу) протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею, але не більше досягнення дитиною повноліття, починаючи з 28 лютого 2023 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1610, 00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 29 вересня 2023 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді: В.М. Барков

В.А. Девляшевський