Ухвала

27 вересня 2023 року

місто Київ

справа № 465/2583/21

провадження № 61-10638ск23

Верховний Суд, який діє у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Франківського районного суду м. Львова від 28 грудня 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 30 травня 2023 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, третя особа - ОСОБА_2 , про встановлення факту проживання однією сім`єю,

ВСТАНОВИВ:

І. ФАБУЛА СПРАВИ

Стислий виклад позиції позивача

ОСОБА_1 у 2021 році звернулася до суду із позовом до Львівської міської ради, третя особа - ОСОБА_2 , у якому просила встановити факт її проживання однією сім`єю зі ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням від 28 грудня 2022 року Франківський районний суд м. Львова відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Постановою від 30 травня 2023 року Львівський апеляційний суд залишив без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , рішення Франківського районного суду м. Львова від 28 грудня 2023 року - без змін.

ІІ. ВИМОГИ та АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

ОСОБА_1 13 липня 2023 року із використанням засобів поштового зв`язку направила до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Франківського районного суду м. Львова від 28 грудня 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 30 травня 2023 року, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Ухвалою від 03 серпня 2023 року Верховний Суд залишив касаційну скаргу без руху та надав заявнику строк для виконання її вимог.

Заявник 20 вересня 2023 року із застосуванням засобів поштового зв`язку направила до Верховного Суду заяву про усунення недоліків касаційної скарги разом із доказами на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій та доказами на підтвердження сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Визначення заявником підстав касаційного оскарження

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, врегульованих процесуальним законом.

Вивчивши зміст касаційної скарги, Верховний Суд встановив, що касаційна скарга містить визначення підстав касаційного оскарження відповідно до вимог статті 389 ЦПК України.

Заявник зазначила, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували норми матеріального права та порушили норми процесуального права, як підстави касаційного оскарження цих судових рішень визначила те, що:

- (1) суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних рішеннях застосували норми права без урахування правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17, за змістом яких принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний;

- (2) суди першої та апеляційної інстанцій не дослідили докази, які є у матеріалах справи та свідчать про наявність сімейних відносин і спільне проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Отже, серед підстав касаційного оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій заявник зазначила ті підстави, які згадані у пункті 1 частини другої статті 389 ЦПК України, пункті 1 частини третьої статті 411 ЦПК України, що свідчить про виконання нею вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України щодо форми та змісту касаційної скарги.

ІІІ. ВИРІШЕННЯ ПИТАННЯ ЩОДО ПОНОВЛЕННЯ СТРОКУ НА КАСАЦІЙНЕ ОСКАРЖЕННЯ

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження рішення Франківського районного суду м. Львова від 28 грудня 2022 року та постанови Львівського апеляційного суду від 30 травня 2023 року.

Заявник зазначила, що оскаржувану постанову Львівський апеляційний суд ухвалив 30 травня 2023 року, повний текст склав 09 червня 2023 року, копію постанови їй направив засобами електронного зв`язку 14 червня 2023 року. На підтвердження цього факту надала оригінал листа Львівського апеляційного суду від 19 вересня 2023 року вих. № 03.08/341/2023.

Відповідно до частини другої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Згідно з частиною третьою статті 390 ЦПК України строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Суд виходить з того, що підстави пропуску строків можуть бути визнані поважними, зокрема, у тому випадку, якщо таке недотримання строків касаційного оскарження зумовлене діями (бездіяльністю) суду апеляційної інстанції, а так само наявністю інших об`єктивних перешкод, що безумовно перешкоджали скаржникові своєчасному зверненню з такою скаргою.

Аналіз змісту касаційної скарги, доданих до неї матеріалів та доводів про поновлення строку на касаційне оскарження, дають підстави для висновків, що строк на касаційне оскарження зазначених рішень пропущено з поважних причин, тому Суд поновлює його.

ІV. ЗАГАЛЬНІ ВИСНОВКИ ЩОДО ВІДКРИТТЯ КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ

Оскільки вимоги ухвали Верховного Суду виконані, касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, а наведені підстави касаційного оскарження відповідають приписам статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження.

Судом не встановлено наявності достатніх й обґрунтованих підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги, а так само відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Франківського районного суду м. Львова від 28 грудня 2022 року та постанови Львівського апеляційного суду від 30 травня 2023 року.

Відкрити касаційне провадження у справі.

Витребувати із Франківського районного суду м. Львова цивільну справу № 465/2583/21 за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, третя особа - ОСОБА_2 , про встановлення факту проживання однією сім`єю.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк тривалістю в двадцять днів від моменту отримання копії цієї ухвали суду.

Провести попередній розгляд справи колегією у складі трьох суддів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді С. О. Погрібний

І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак