Справа № 638/6631/21
Провадження № 2/638/688/23
РІШЕННЯ

Іменем України

20 вересня 2023 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Щепіхіної В.В.

при секретарі Рєзнік І.П.

за участю представника відповідача 2- Марцонь Д. Г.

розглянувши в судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Куксіна Станіслава Юрійовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 у травні 2021 звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Куксіна Станіслава Юрійовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, згідно прохальної частини якого просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №976 від 11.03.2021, вчинений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Куксіним Станіславом Юрійовичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на підставі договору позики, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Куксіним Станіславом Юрійовичем від 02.03.2018 та зареєстрованого в реєстрі за №279, суми у розмірі 1 600 200, 00 грн. та плати за вчинення нотаріальної дії в розмірі 16000, 00 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що у квітні 2021 їй стало відомо про вчинення приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Куксіним С. Ю. виконавчого напису №976 від 11.03.2021 про безспірне стягнення з неї заборгованості за договором позики №279 від 02.03.2018 на користь ОСОБА_2 . Позивач вважає, що при вчиненні вказаного виконавчого напису були допущені порушення порядку вчинення нотаріальних дій, які є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Так, 02.03.2018 між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір позики, який був нотаріально посвідчений, та предметом якого є отримання позивачем грошей у розмірі 1 600 200, 00 грн., що становить 60 000, 00 доларів США з кінцевим строком повернення 02.03.2021. Позивач 01.03.2021 отримала у приватного нотаріуса дублікат договору позики замість зіпсованого внаслідок пожежі. Заборгованість за договором не є безспірною і дублікат отримувався позивачем з метою звернення до правоохоронних органів з питання вчинення злочину. 29.03.2021 за фактом шахрайських дій при виконанні договору позики відкрито кримінальне провадження №00478 за ч. 3 ст. 190 КК України. 16.03.2021 приватним виконавцем Амельченко В. П. відкрито виконавче провадження №64855602 з примусового виконання виконавчого напису №976 від 11.03.2021 та обтяжено належне позивачу нерухоме майно. Письмової вимоги про усунення порушення за договором позики від ОСОБА_2 позивач не отримувала. Зважаючи на строк повернення позики 02.03.2021 та дату вчинення виконавчого напису 11.03.2021, письмова вимога про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису) за договором позики від 02.03.2018 стягувачем ОСОБА_2 позивачу як боржнику не направлялась. З наведених підстав просить суд позов задовольнити.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.05.2021 року відкрито провадження по справі, прийнято рішення про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Колісниченко А. С. надав до суду відзив на позовну заяву, згідно з яким просить суд відмовити у задоволенні позову з огляду на наступне. У договорі позики сторони погодили, що при несвоєчасному поверненні суми позики позикодавець вправі пред`явити договір до стягнення в строки та порядку, передбаченому чинним законодавством (в тому числі звернутися до органів нотаріату за вчиненням виконавчого напису) та вимагати при цьому повернення частини позики, що залишилася несплаченою, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати процентів річних в розмірі облікової ставки НБУ від простроченої суми. Без видачі розписки про повернення грошей борг вважається таким, що неповернутий. ОСОБА_1 позику не повернула, стала уникати ОСОБА_2 та ухилятись від виконання своїх зобов`язань, тому це зумовило звернутись за захистом своїх прав шляхом звернення за вчиненням виконавчого напису, при видачі якого була повністю дотримана процедура його видачі. При цьому, заборгованість позивача є безспірною, складається виключно з тіла позики та жодних доказів повернення позики позивачем не надано, а тому підстав для задоволення позовних вимог немає. Отримавши кошти у позику позичальник зобов`язаний їх повернути у строк та у сумі, встановлені у договорі позики, і невиконання вказаного обов`язку позичальником є підставою для звернення позикодавця за захистом своїх прав у встановленому законодавством порядку. Надсилання повідомлень боржнику у разі видачі виконавчого напису про стягнення боргу не передбачено жодним законом чи іншим нормативно-правовим актом. Оскаржуваний виконавчий напис виданий у повній відповідності до положень чинного законодавства України.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харковавід 23.09.2021 задоволено клопотання про витребування доказів та витребувано у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Куксіна Станіслава Юрійовича інформацію та копії докіментів, на підставі яких був виданий виконавчий напис № 976 від 11.03.2021, яка виконана приватним нотаріусом ХМНО Куксіним С. Ю.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.03.2023 закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Куксіна Станіслава Юрійовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, справу призначено до судового розгляду.

Позивач, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась. В матеріалах справи міститься заява від позивача (вх.№25189 від 21.11.2022), в якій остання просить розгляд справи здійснювати без її участі та без участі її представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні.

Відповідач 1, ОСОБА_2 , належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, про наявність поважних причин своєї неявки в суд не повідомила, заяви про відкладення судового засідання не надала.

Від представника відповідача 1, адвоката Шевченко Д. С., надійшло клопотання про відкладення судового засідання, призначеного на 20.09.2023, у зв`язку з прийманням нею участі в іншому судовому засіданні, докази чого адвокат надасть у наступному судовому засіданні. Суд вважає клопотання представника відповідача 1 необґрунтованим, та таким що не підлягає задоволенню, оскільки доказів поважності причин неприбуття у судове засідання представник не надав.

Відповідач 2, ОСОБА_3 , належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Надав письмові пояснення щодо позовної заяви, в яких зазначив, що нотаріус не є належним відповідачем у вказаній справі, відсутні порушення з боку нотаріуса порядку вчинення ним нотаріальних дій при вчиненні спірного виконавчого напису, крім того позивач не надала доказів вчинення шахрайських дій, тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

Представник відповідача 2, приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Куксіна Станіслава Юрійовича, в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, просив суд відмовити у їх задоволенні.

Суд, дослідивши доводи сторін процесу, викладені у письмових заявах по суті справи, та надані під час судового розгляду, оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено судом, 02.03.2018 між ОСОБА_2 (позикодавцем) та ОСОБА_1 (позичальником) укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Куксіним Станіславом Юрійовичем та зареєстрований в реєстрі за №279, 280, згідно пункту 1 якого позичальник отримала від позикодавця, а позикодавець передав у власність позичальникові гроші в сумі 1 600 200, 00 грн., що на день передачі грошей відповідає еквівалентові суми 60000, 00 доларів США.

Сторони домовились про те, що договір позики є безпроцентним, остаточний розрахунок щодо повернення суми позики, а саме 1 600 200, 00 грн. має бути здійснено до 02.03.2021, виконання зобов`язання за договором має бути здійснено готівкою у межах міста Харкова за місцем проживання позикодавця або за іншою адресою, вказаною позикодавцем (пункт 2 договору).

У відповідності до пункту 4 договору при неповерненні суми позики своєчасно позикодавець вправі буде пред`явити цей договір до стягнення в строки і у порядку, передбачені чинним законодавством України (в тому числі звернутись до органів нотаріату за вчиненням виконавчого напису), та вимагати при цьому повернення йому частини позики, що залишилась несплаченою, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати процентів річних в розмірі облікової ставки НБУ від простроченої суми.

11.03.2021 ОСОБА_2 звернулася до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Куксіна С. Ю. із заявою про вчинення виконавчого напису за договором позики від 02.03.2018, термін виконання якого настав 02.03.2021, зазначивши, що виконавчий напис просить здійснити у зв`язку з несплатою грошових коштів за вищевказаним договором. Також у заяві міститься вказівка про те, що ОСОБА_1 повідомлялася про невиконання обов`язку повернення грошових коштів та про звернення до нотаріуса з питання вчинення виконавчого напису, лист було одержано ОСОБА_1 , заперечень до ОСОБА_2 не надходило.

Матеріали справи містять лист-попередження про наближення терміну повернення боргу відповідно до договору позики від 02.03.2018, датоване 23.02.2021 та надіслане на адресу позичальника ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується накладною Укрпошти №110 від 02.03.2021, фіскальним чеком від 02.03.2021, описом вкладення у поштове відправлення від 02.03.2021 та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу від 02.03.2021, з якого вбачається, що ОСОБА_1 04.03.2021 отримала особисто поштове відправлення №110.

11.03.2021 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Куксіним С. Ю. вчинено виконавчий напис №976 про стягнення на користь ОСОБА_2 на підставі договору позики, посвідченого 02.03.2018 Куксіним С. Ю., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу і зареєстрованого у реєстрі за №279, суми в розмірі 1 600 200, 00 грн., а також плати за вчинення нотаріальної дії в розмірі 16 000, 00 грн. з ОСОБА_1 .

За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно із підпунктами 1.1, 1.2 пункту 1, підпунктами 3.1, 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (далі - Перелік документів), для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з нотаріально посвідчених договорів, що передбачають сплату грошових сум, додаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням зазначеного та приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог боржника. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Аналогічний правовий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23 червня 2020 року у справі №645/1979/15-ц (провадження №14-706цс19).

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вирішуючи позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає до виконання, суд дійшов висновку про відмову в їх задоволенні, оскільки надані ОСОБА_2 нотаріусу документи підтверджують безспірність заборгованості, яка виникла за вказаним договором позики. Протилежного під час судового розгляду позивачем не доведено. Хоча позивач у позовній заяві і вказує, що борг не є безспірним, проте, жодних доводів щодо спірності самого боргу (його існування, розміру) не наводить, а посилаєтья лише на не дотримання відповідачем процедури вчинення виконавчого напису, зорема, не направлення боржнику (позивачу) письмової вимоги про усунення порушення зобов`язань за договором позики. Обставини, на підставі яких сторона заперечує проти позовних вимог, повинні бути підтверджені відповідними доказами.

При зверненні до нотаріуса для вчинення виконавчого напису ОСОБА_2 були долучені всі необхідні документи, передбачені Переліком документів, а нотаріусом було дотримано процедуру вчинення виконавчого напису, тому суд доходить висновку про те, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису від 11.03.2021 року указана відповідачем заборгованість є безспірною.

Щодо не надсилання письмової вимоги на адресу боржника у разі звернення до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису суд зазначає наступне.

Згідно з підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Ця норма права узгоджується із ч.1 ст.35 Закону України «Про іпотеку», яка встановлює, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.

Таким чином, вимога про повідомлення боржника стосується лише правовідносин, які існують між іпотекодержателем та іпотекодавцем.

Враховуючи викладене, суд наголошує, що правовідносини, які виникли між сторонами, не регулюються підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, як про це помилково зазначає позивач, оскільки зобов`язання не були забезпечені іпотекою, тобто, боржник не є іпотекодавцем, а виконавчий напис не стосувався звернення стягнення на предмет іпотеки.

Доводи позивача про те, що неповідомлення її належним чином про вчинення виконавчого напису позбавило останню можливості надати свої заперечення щодо боргу, судом не приймаються, оскільки переліком документів не встановлено обов`язку кредитора подавати нотаріусу такі докази із заявою про вчинення виконавчого напису щодо стягнення заборгованості, що виникла з кредитних правовідносин.

Крім того, сторони у договорі позики домовилися, що після повернення боргу позикодавцем буде видано позичальнику власноручну розписку про одержання грошей. Без цієї розписки борг вважається таким, що не повернутий (пункт 6).

Посилання в позові на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі № 357/12818/17, судом відхиляються з огляду на таке.

Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 12 жовтня 2021 року у справі №233/2021/19 (провадження №14-166цс20), на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

Верховний Суд у постанові від 30 вересня 2019 року у справі №357/12818/17 зробив висновок про те, що …[суди попередніх інстанцій на підставі належним чином оцінених доказів, дійшли правильного висновку про задоволення позовних вимог, оскільки товариством не було надано приватному нотаріусу необхідних документів, що підтверджують безспірність заборгованості позивача. Для вчинення виконавчого напису нотаріусу надано кредитний договір у вигляді заяви позичальника, виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором, а також копію письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором від 17.09.2014 року №Z 19.232.70861. Не отримання позивачкою вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило її можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги товариства. Позивачка не мала можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису].

Висновки суду у даній справі не суперечать правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі №357/12818/17, на яку позивач посилається у позові. До того ж, згідно з копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення від 02.03.2021 та опису вкладення до поштового відправлення, датованого 02.03.2021 ОСОБА_1 04.03.2021 отримала особисто повідомлення від ОСОБА_2 про необхідність сплати боргу за договором позики та про намір пред`явлення позикодавцем до стягнення вказаної суми у разі її несплати (в тому числі шляхом звернення до органів нотаріату за вчиненням виконавчого напису). Позивач не надала доказів того, що вона після отримання вказаного повідомлення здійснила дії, направлені на спростування, погашення або оспорювання суми боргу, що спростовує доводи позивача в цій частині.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Куксіна Станіслава Юрійовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволенню не підлягає, оскільки у даному випадку нотаріусом було повністю дотримано процедуру вчинення виконавчого напису та виконавчий напис вчинено у межах встановленого законом строку. Під час розгляду справи позивачем не доведено відсутність боргу, спірність його розміру або погашення позивачем боргу у добровільному чи примусовому порядку.

Щодо суб`єктного складу, визначеного позивачем, та позовної вимоги, заявленої до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Куксіна Станіслава Юрійовича, суд зазначає наступне.

У постановах Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №761/825/20 (провадження №61-12951св21), від 02 листопада 2022 року у справі №758/14101/16-ц (провадження №61-17550св21) зазначено, що «відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу - його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права. Тобто, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення. Спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства. Тобто, нотаріус не може бути відповідачем у цій категорії справ, оскільки предметом позову є спір про право, зокрема позивач заперечує наявність у нього суми заборгованості перед кредитором, яка вказана у виконавчому написі. Виходячи з норм Закону України «Про нотаріат», у нотаріуса немає спільних чи однорідних прав та обов`язків стосовно позивача. Нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права і обов`язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями. Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Враховуючи наведене, за результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача».

З огляду на викладене,приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Куксін Станіслав Юрійович не може виступати відповідачем у справі, що має наслідком відмову в задоволенні позову до нього як неналежного відповідача.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова суду від 17.05.2021 задоволено заява ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Куксіна Станіслава Юрійовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, зупинено стягнення на підставі виконавчого напису №976 від 11.03.2021 року, виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Куксіним Станіславом Юрійовичем, про стягнення з ОСОБА_1 суми у розмірі 1600200,00 грн. та плати за вчинення нотаріальної дії в розмірі 16000,00 грн. до вирішення спору по суті та набранням рішення у справі законної сили.

Відповідно до ч.ч. 9, 10 ст.158 ЦПК України у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Враховуючи викладене суд вважає необхіним скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою суду від 17.05.2021, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

Питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору суд вирішує на підставі статті 141 ЦПК України.

Керуючись статтями 3- 5, 11-13, 76-82, 83, 89, 141, 158, 264-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Куксіна Станіслава Юрійовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем.

Скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.05.2021 по справі №638/6631/21 (провадження № 2-з/638/271/21), у вигляді зупинення стягнення на підставі виконавчого напису №976 від 11.03.2021 року, виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Куксіним Станіславом Юрійовичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на підставі договору позики, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Куксіним Станіславом Юрійовичем від 02.03.2018 р. та зареєстрованого у реєстрі за №279, суми у розмірі 1600200,00 грн. та плати за вчинення нотаріальної дії в розмірі 16000,00 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня виготовлення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В. В. Щепіхіна