КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення заяви

Справа №824/120/23

Провадження №22-ск/824/43/2023

27 вересня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Гаращенка Д.Р., розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 05 жовтня 2015 року у справі №1632/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 05 жовтня 2015 року у справі №1632/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості позов задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість по договору кредиту в сумі 1 460 122 грн 44 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» третейський збір у сумі 15 001 грн 22 коп.

22 серпня 2023 року на адресу апеляційного суду надійшла заява адвоката Зотікова С.Є.- представника ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 05 жовтня 2015 року у справі №1632/15.

ОСОБА_1 просить поновити строк на оскарження вказаного рішення з огляду на те, що про наявність оскаржуваного рішення ОСОБА_1 дізналась вперше в січні 2022 року, отримавши копію позовної заяви AT «Сенс Банк», поданої до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області (справа № 479/259/22) про стягнення інфляційних втрат і 3% річних, нарахованих згідно ст. 625 ЦК України на суму, що стягнута за вказаним рішенням третейського суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 серпня 2023 року з метою перевірки наявності підстав для поновлення строку на оскарження рішення третейського суду та відкриття провадження по справі за заявою ОСОБА_1 апеляційний суд витребував з Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків матеріали справи №1632/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Дослідивши матеріали справи №1632/15, які надійшли з Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, а також подану заяву адвоката Зотікова С.Є.- представника ОСОБА_1 щодо доводів про поновлення строку на оскарження рішення третейського суду, апеляційний суд доходить висновку, що заява про поновлення пропущеного строку задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване рішення третейського суду ухвалене 05 жовтня 2015 року.

Із заявою про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 05 жовтня 2015 року у справі №1632/15 ОСОБА_1 звернувся 15 серпня 2023 року засобами поштового зв`язку.

Так, відповідно до положень статті 389-1 ЦПК України (в редакції, що діяла на момент ухвалення оскаржуваного рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 05 жотвня 2015 року) сторони, треті особи, а також особи, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов`язки, мають право звернутися до суду із заявою про скасування рішення третейського суду. Заява про скасування рішення третейського суду подається до суду за місцем розгляду справи третейським судом сторонами, третіми особами протягом трьох місяців з дня прийняття рішення третейським судом, а особами, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов`язки, - протягом трьох місяців з дня, коли вони дізналися або повинні були дізнатися про прийняття рішення третейським судом. Заява, подана після закінчення строку, встановленого частиною другою цієї статті, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала. Суд постановляє ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі з підстав, передбачених пунктами 1, 3 і 5 частини другої статті 122 цього Кодексу, а також у разі якщо рішення третейського суду оскаржено з підстав, не передбачених законом.

Разом з тим, провадження у справах про оскарження рішень третейських судів врегульовано розділом VIII ЦПК України (чинна редакція).

За положеннями частини першої статті 454 ЦПК України і частини другої статті 51 Закону України «Про третейські суди» рішення третейського суду може бути оскаржене шляхом звернення до суду із заявою про його скасування сторонами, третіми особами, а також особами, які не брали участь у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їхні права та обов`язки.

Заява про скасування рішення третейського суду подається до апеляційного суду за місцем розгляду справи третейським судом (частина третя статті 454 ЦПК України).

Заява про скасування рішення третейського суду подається протягом дев`яноста днів: 1) стороною, третьою особою в справі, розглянутій третейським судом, - з дня прийняття рішення третейським судом; 2) особами, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їхні права та обов`язки, - з дня, коли вони дізналися або могли дізнатися про прийняття рішення третейським судом (частина п`ята статті 454 ЦПК України у редакції до 06 квітня 2022 року).

Рішенням Конституційного Суду України від 06 квітня 2022 року № 2-р(ІІ)/2022 (справа № 3-9/2019(206/19)) за конституційною скаргою ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 1 частини п`ятої, частини сьомої статті 454 ЦПК України визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), пункт 1 частини п`ятої, частину сьому статті 454 ЦПК України у тому, що вони унеможливлюють поновлення судом строку на подання особою, яка є стороною, третьою особою в справі, розглянутій третейським судом, заяви про скасування рішення третейського суду.

Вказаним рішенням Конституційного Суду України пункт 1 частини п`ятої, частина сьома статті 454 ЦПК України, визнані неконституційними, втрачають чинність через три місяці з дня припинення чи скасування воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022 зі змінами.

Частина сьома статті 454 ЦПК України містить правило про те, що заява, подана після закінчення строку, встановленого частиною п`ятою статті 454 ЦПК України, повертається (у редакції до 06 квітня 2022 року).

Разом із тим, Верховний Суд зазначає, що вказана норма процесуального права не є імперативною, цей строк не є преклюзивним (присічним), оскільки не містить заборони на поновлення цього строку, як, наприклад, це передбачено у частині четвертій статті 148 ЦПК України та інших нормах процесуального закону.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (частина перша статті 120 ЦПК України).

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (частини перша та друга статті 126 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 14 травня 2020 року у справі № 781/2/2018 (провадження № 61-41606ав18), від 29 жовтня 2020 року у справі № 755/7631/20 (провадження № 61-12521ав20), від 20 травня 2022 року у справі № 824/236/21 (провадження № 61-19239ав21) та від 02 червня 2022 року у справі № 814/477/21 (провадження № 61-13256ав21).

Перевіряючи доводи ОСОБА_1 щодо поновлення строку на оскарження рішення третейського суду апеляційний суд керується наступним.

З матеріалів третейської справи №1632/15 вбачається, що третейський суд повідомляв ОСОБА_1 за її зареєстрованою адресою місця проживання, а саме: АДРЕСА_1 (а.с.30), проте конверт з поштовим відправленням повернувся за закінченням терміну зберігання.

В матеріалах третейської справи №1632/15 містять адвокатський запит Зотікова С.Є. - представника ОСОБА_1 від 27 березня 2017 року з проханням надсилання копій наступних документів:

- рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських анків, прийнятого у 2015 році (орієнтовно в жовтні) у складі третейського судді Мороз О.А., яким з ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) стягнуто на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту;

- позовну заяву ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , яка була задоволена третейським судом, та розрахунку позовних вимог банку.

Згідно з відміткою на зворотному боці адвокатського запиту, Зотіков С.Є. - представник ОСОБА_1 копію рішення отримав, з матеріалами справи ознайомився 04 квітня 2017 року (а.с. 42).

Тобто, доводи на поновлення строку зазначені у заяві про скасування рішення третейського суду спростовуються матеріалами третейської справи, а тому суд апеляційної інстанції відхиляє твердження адвоката Зотікова С.Є. - представника ОСОБА_1 про те, що заявник вперше дізналась про рішення третейського суду лише у січні 2022 року, отримавши копію позовної заяви АТ «Сенс Банк», поданої до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області (справа № 479/259/22).

Апеляційний суд також враховує, що адвокат Зотіков С.Є. - представник ОСОБА_1 звернувся із вказаною заявою про скасування рішення третейського суду після спливу майже 8 років від дня ухвалення оскаржуваного рішення третейського суду, що суперечить принципу правової визначеності.

Вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку на оскарження судового рішення, суд має дотриматися балансу між забезпеченням реалізації права особи на доступ до суду та принципом правової визначеності, обґрунтувавши підстави для його поновлення та виклавши мотиви, чи виправдовують вони втручання у принцип правової визначеності (res judicata).

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Поновлення судом строку оскарження без обґрунтованої підстави є протиправним, порушує принцип правової визначеності та право на справедливий суд, що є порушенням вимог статті 6 Конвенції.

Практика ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення від 12 липня 2007 року у справі «Stankov v. Bulgaria» («Станков проти Болгарії»), заява № 68490/01). Такі обмеження не можуть зашкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», заява № 45783/05, пункт 33). Норми, що регулюють строки подання скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення від 28 березня 2006 року у справі «Мельник проти України», заява № 23436/03, пункти 22, 23).

При вирішенні питання про поновлення строку суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду.

Також згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, необхідно звертати увагу на обставини справи (справи "Белле проти Франції" (Bellet v. France), "Ільхан проти Туреччини" (Ilhan v. Turkey), "Пономарьов проти України", "Щокін проти України" та інші).

Одним з елементів права на справедливий суд є право на виправлення судової помилки, включаючи право на скасування неправосудного рішення та прийняття правового рішення у справі відповідно до запроваджених державою процедур. При цьому забезпечення права на апеляційне і касаційне оскарження включає, як можливість оскарження судового рішення, так і обов`язок суду належним чином обґрунтувати свою відповідь на доречні доводи особи, яка оскаржує судові рішення, у разі відмови в такому перегляді.

Згідно з практикою ЄСПЛ поновлення строку на оскарження судового рішення може бути обґрунтованим та вважається співвідносним та виправданим стосовно неповного забезпечення принципу правової визначеності, у випадках, якщо: 1) недотримання строків було зумовлене діями (бездіяльністю) суду попередньої інстанції, зокрема, особі не надіслано протягом строку на оскарження судового рішення копію повного тексту рішення суду попередньої інстанції (справа "Мушта проти України"); 2) пропуск строку на оскарження обумовлений особливими і непереборними обставинами суттєвого та переконливого характеру (справи "Рябих проти Росії", "Устименко проти України"); 3) відновлення строку необхідне для виправлення фундаментальних недоліків або помилок правосуддя (виправлення серйозних судових помилок) (справи "Безруков проти Росії", "Брумареску проти Румунії" (Brumarescu v. Romania)).

За таких обставин заява ОСОБА_1 , подана представником Зотіковим С.Є. , про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 05 жовтня 2015 року у справі №1632/15 підлягає поверненню.

Керуючись ч.7 ст.454 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 05 жовтня 2015 року у справі №1632/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості повернути заявнику.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя

Київського апеляційного суду Д.Р.Гаращенко