Справа №333/4853/23
Провадження №2/333/2511/23
02 жовтня 2023 року м.Запоріжжя
Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді Тучкова С.С., за участю секретаря судового засідання Шелесько Ю.О., позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Трачук Н.І., третьої особи ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя, цивільну справу №333/4853/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні власністю, третя особа: ОСОБА_2 , -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні власністю, третя особа: ОСОБА_2 . В обґрунтування позову зазначає, що 18.04.1995 року вона придбала квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за договором купівлі-продажу №1437 від 18.04.1995 року. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав, сформованого 01.06.2023 року, вказана квартира на праві приватної власності належить позивачці. У квартирі зареєстровано дві людини позивачка ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_2 , а фактично проживають старший син ОСОБА_3 , онук ОСОБА_4 , і співмешканка онука ОСОБА_5 , на вселення якої у квартиру позивачка згоди не давала. На теперішній час в даній квартирі мешкають відповідачі, які висели позивачку, і вона не має доступу до квартири, оскільки відповідачі змінили замки до квартири та не впускають власницю до житла. Позивачка хоче самостійно користуватися та розпоряджатися власним майном та проживати в ньому.
20 червня 2023 року через канцелярію суду надійшла уточнена позовна заява.
Ухвалою суду від 20 червня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням учасників справи.
Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила виселити відповідачів, а її вселити. На даний час вона проживає в дачному кооперативі, в будинку який орендує її син ОСОБА_2 . Даний будинок підходить до проживання тільки в літній період року, та не містить засобів обігріву для проживання зимою. Вона боїться повертатися до своєї квартири, так як є особою похилого віку та має проблеми із здоров`ям і не може самостійно здійснити заходи щодо виселення відповідачів.
Представник позивача, в судовому засіданні підтримала думку позивачки та послалася на докази додані до позовної заяви. Також зазначила, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зняті з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 . Крім цього заявила про відмову від вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 6000 (шість тисяч) гривень.
Третя особа, в судовому засіданні підтримав вимоги позовної заяви. Додатково суду пояснив, що старший брат та його син зі своєю співмешканкою проживають за адресою: АДРЕСА_1 в квартирі, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , і не допускають останню до власної оселі. Ведуть аморальний спосіб життя, постійно вживають алкогольні напої, змінили замки до квартири, добровільно покинути житло відмовляються.
У судові засідання відповідачі, будучи належним чином повідомленими судом про час і місце розгляду справи, повторно не з`явилися та не повідомили суд про причини неявки. Відзиву з приводу поданої позовної заяви від відповідачів до суду не надходило.
Відповідно до вимог ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку із викладеним, на підставі ст.ст.223, 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів.
Суд, вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, дійшов таких висновків.
Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.
Згідно з п.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.
Положеннями ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтями 12, 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.ст.76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №334223943 від 01.06.2003 року квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_1 (а.с.12).
Згідно з договором №1437.К купівлі-продажу нерухомості від 18 квітня 1995 року, покупець ОСОБА_1 придбала квартиру три кімнатну за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13).
Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст. 321 ЦК України). При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання порушенню його прав.
Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Частиною 4 статті 9 Житлового кодексу України встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Відповідно до вимог ст.316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до Закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Статтею 109 ЖК України передбачено, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.
Судом встановлено та доведено поясненнями позивачки та третьої особи, що відповідачі, самостійно проживають в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Крім цього, без дозволу власниці майна в квартирі проживає також і відповідачка ОСОБА_5 , яка є співмешканкою ОСОБА_4 , та не є членом її сім`ї, попереднім власником майна або членом сім`ї попереднього власника майна. Своїми діями відповідачі перешкоджають ОСОБА_1 у праві користування нерухомим майном як власниці такого майна. За таких підстав суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідачів.
Керуючись ст.ст.319, 383, 386 ЦК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст.4, 12-13, 76, 81, 259, 265, 268, 280-283 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні власністю, третя особа: ОСОБА_2 , задовольнити повністю.
Усунути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ), перешкоди у користуванні квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом виселення відповідачів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які проживають за адресою: АДРЕСА_1 , витрати на оплату судового збору у розмірі 357 (триста п`ятдесят сім) гривень 87 копійок з кожного.
Копію заочного рішення надіслати відповідачу не пізніше двох днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складене 04.10.2023 року.
Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя С.С. Тучков