Справа № 541/2656/23
Номер провадження 2-о/541/98/2023
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03 жовтня 2023 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі головуючої судді Шатілової Л.Г., за участі секретаря судового засідання Гуриної В.М., заявника ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миргород заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи Головне управління Пенсійного Фонду у Київській області, Міністерство науки та освіти України,

В С Т А Н О В И В

27 липня 2023 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, у якій просить суд встановити факт, що він в період з 01.09.1980 року по 17.07.1981 виконав навчальний план денної форми навчання за спеціальністю «слюсар-ремонтник промислового обладнання» та отримав професійно-технічну освіту у Технічному училищі №1 м.Сімферополь АР Крим, здобув кваліфікацію «слюсаря-ремонтника промислового обладнання 4 розряду» та Технічним училищем № 1 м.Сімферополь АР Крим йому було видано диплом про отримання професійно-технічної освіти серії А номер 544029 від 17 липня 1981 року.

Заява мотивована тим, що у зв`язку з тимчасовою окупацією АР Крим заявник не може надати органам Пенсійного фонду України письмового підтвердження навчання у зазначеному навчальному закладі.

Як зазначено в заяві, заявник з 01.09.1980 року по 17.07.1981 виконав навчальний план денної форми навчання за спеціальністю «слюсар-ремонтник промислового обладнання» та отримав професійно-технічну освіту у Технічному училищі №1 м.Сімферополь АР Крим, здобув кваліфікацію «слюсаря-ремонтника промислового обладнання 4 розряду» та Технічним училищем № 1 м.Сімферополь АР Крим йому було видано диплом про отримання професійно-технічної освіти серії А номер 544029 від 17 липня 1981 року.

Внаслідок військової агресії з боку рф був вимушений залишити свою домівку за адресою реєстрації: АДРЕСА_1 , у нього не було можливості забрати всі належні йому документи у зв`язку з чим диплом про освіту залишився за місцем його реєстрації на тимчасово окупованій території.

11.04.2023 він звернувся до ПФУ з заявою про призначення пенсії за віком. 19.04.2023 отримав рішення про відмову у призначенні пенсії, оскільки до страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1980 по 17.07.1981, для зарахування якого необхідно надати уточнюючу довідку з навчального закладу.

У травні 2023 року звернувся для отриманні інформації до Міністерства освіти і науки. 30.05.2023 отримав відповідь, що для отримання відповідної довідки необхідно звернутися безпосередньо до закладу освіти або правонаступника, при цьому зазначили, що освітні заклади, що розташовані на території АР Крим, після окупації у 2014 році на підконтрольну територію України не переміщувалися. Архіви закладів залишилися на окупованій території та зараз не доступні. Інформація про належний йому диплом за період навчання з 01.09.1980 по 17.07.1981 року у Єдиній державній електронній базі з питань освіти відсутня.

Оскільки будь-яким іншим чином, ніж в судовому порядку, він позбавлений можливості встановити факт отримання освіти, тому він змушений звернутися з даною заявою до суду.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою заяву підтримав, просив її задовольнити з підстав вказаних у заяві.

Від представника заінтересованої особи: Міністерства освіти і науки України надійшли пояснення в яких зазначено, що відповідно до законодавства України документи про освіту та додатки до них видаються закладами освіти. Інформація про видані з 2000 року документи про вищу освіту вносяться закладами вищої освіти до Єдиної державної бази з питань освіти. Тому, підтвердити факт навчання та видачу документа про освіту здобуту до 2000 року може лише заклад освіти який його видав. У разі, якщо недоступні, втрачені, знищені (частково знищені) архіви закладу вищої освіти, встановити даний факт можливо за рішенням суду. Просили прийняти рішення відповідно до чинного законодавства, справу розглянути у відсутність представника Міністерства. (а.с.27-32).

Заінтересована особа: Головне управління Пенсійного Фонду України у Київській області свого представника в судове засідання не направила, про час і місце розгляду справи повідомлений належим чином (а.с. 23,37,40).

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до п. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтями 13, 81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункту 1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У разі відсутності правонаступника вищого навчального закладу та у випадку, коли навчальний заклад не проводить освітню діяльність (анульовано ліцензію на здійснення освітньої діяльності, вищий навчальний заклад не переміщений з тимчасово окупованої території України або з населеного пункту, визначеного Переліком населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, наведеним у додатку 1 до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р (у редакції розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1276-р), заява про видачу дубліката документа подається до Міністерства освіти і науки України, яке визначає навчальний заклад, що видає особі дублікат документа про вищу освіту та додаток до нього.

Механізм замовлення на створення інформації, що відтворюється в документах про вищу освіту державного зразка за акредитованою освітньою програмою (спеціальністю, напрямом підготовки) та у власних документах про вищу освіту, виданих вищими навчальними закладами за неакредитованою освітньою програмою, а також, обліку документів про вищу освіту та додатків до них, встановлює «Порядок замовлення на створення інформації, що відтворюється в документах про вищу освіту, та обліку документів про вищу освіту в Єдиній державній електронній базі з питань освіти», затверджений Наказом МОН України 06.03.2015 № 249 (у редакції наказу МОН України від 25.10.2016р. № 1280), зареєстрований в Міністерстві юстиції Україні 17.11.2016 за № 1496/29626.

Відповідно до визначеного пунктом 19 Порядку механізму виготовлення вищими навчальними закладами дублікатів документів про вищу освіту та додатків до них, замовлення на інформацію, що відтворюється в дублікаті документа про вищу освіту, формується в ЄДЕБО відповідальною особою вищого навчального закладу на підставі інформації, яка підтверджує факт видачі документа про вищу освіту, що міститься в ЄДЕБО.

За відсутності в ЄДЕБО інформації, яка підтверджує факт видачі документа про вищу освіту, відповідальна особа вищого навчального закладу завантажує в ЄДЕБО скановані копії документів, що підтверджують здобуття особою відповідного ступеня (освітньо-кваліфікаційного рівня) вищої освіти або факт видачі документа про вищу освіту , якими є: архівна довідка про навчання особи та виписка з журналу видачі документів про вищу освіту (титульної сторінки журналу та сторінки, на якій зроблено відповідний запис, що засвідчує факт отримання особою документа про вищу освіту) або акт знищення первинного документа про вищу освіту.

Судом встановлено, що заявником є громадянин України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Сімферополь, зареєстрований АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України (а.с.5-6). На даний час взятий на облік як внутрішньо переміщена особа та фактично проживає в АДРЕСА_2 (а.с.8).

19.04.2023 рішенням №47 Відділом призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні пенсії за віком, оскільки заявник не набув необхідного страхового стажу (а.с.9).

У відповіді Міністерства освіти і науки України на звернення ОСОБА_1 щодо надання довідки про період та форму навчання в Технічному училищі № 1 м.Сімферополь за період з 1980 по 1981 рік для врахування страхового стажу для призначення пенсії зазначили, що освітні заклади, розташовані на території Автономної Республіки Крим після окупації в 2014 році зазначеного регіону на підконтрольну Україні територію не переміщувалися. Архіви закладів освіти залишилися на окупованій території і наразі недоступні. Інформація про видані закладами освіти за акредитованими освітніми програмами (напрямами підготовки, спеціальностями) дипломи вносяться до Єдиної державної електронної бази з питань освіти з 2000 року (а.с. 10).

Згідно копії військового квитка виданого на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останній має середню-спеціальну освіту ТУ-1 м.Сімферополя у 1981 році за спеціальністю слюсар ремонтник промислового обладнання (а.с.11). Згідно копії трудової книжка НОМЕР_1 виданої на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначено освіта: середня, професія, спеціальність слюсар-ремонтник, запис 1. 01.09.1980-17.07.1981 навчання в технічному училищі № 1 м.Сімферополя, Диплом №А544029 (а.с.15).

Оцінюючи письмові докази, суд виходить з того, що встановлення факту навчання є юридичним фактом, що має наслідком припинення, зміну та виникнення певних правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації прав заявника.

Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Питання щодо можливості використання як доказів у справі про встановлення юридичного факту навчання на вказаній території України, має вирішуватися з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів, зокрема, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а допустимими - докази, одержані в порядку, встановленому законом. Даючи оцінку допустимості таких доказів, слід керуватись положенням частини другої статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення юридичного факту на території України на якій ведуться бойові дії, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та росії (зокрема, «Mozer v. theRepublicofMoldovaandRussia», «Ila§cuandOthers v. MoldovaandRussia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibiacase), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території не знаходиться під контролем Договірної Сторони.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

Аналізуючи надані заявником та досліджені в судовому засіданні письмові докази, суд вважає, що юридичний факт, який просить встановити заявник, знайшов своє підтвердження та його об`єктивність не викликає сумніву у суду. А тому, враховуючи зазначені вище обставини та положення діючого законодавства, приймаючи до уваги, що встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, а саме для оформлення пенсії уповноваженими державними органами, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог заявника частково, без зазначення здобутої кваліфікації, номеру диплома, оскільки дані факти в судовому засіданні документально не доведені.

Керуючись ст.76,81,263,264,265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи Головне управління Пенсійного Фонду у Київській області, Міністерство науки та освіти України задовольнити частково.

Встановити факт навчання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період з 01.09.1980 по 17.07.1981 року за спеціальністю «слюсар-ремонтник промислового обладнання» на денній формі навчання у Технічному училищі №1 м.Сімферополь АР Крим, отримав професійно-технічну освіту у Технічному училищі №1 м.Сімферополь АР Крим, про що виданий диплом серії НОМЕР_2 .

Витрати на судовий збір покласти на заявника.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання заяви про апеляційне оскарження, якщо її не було подано.

Учасники справи:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації як ВПО АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа: Головне управління Пенсійного Фонду у Київській області, юридична адреса 04071 м.Київ, вул. Ярославська, 40, .

Заінтересована особа: Міністерство науки та освіти України, юридична адреса 01135 м.Київ, пр. Берестейський,10, .

Суддя: Л. Г. Шатілова