Справа № 296/8514/23
Номер провадження 2/289/624/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2023 м. Радомишль

Суддя Радомишльського районного суду Житомирської області Кириленко О.О., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Євгенії Олегівни, ПАТ АТ «УКРГАЗБАНК» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 01.09.2023 дану цивільну справу передано на розгляд за підсудністю до Радомишльського районного суду Житомирської області, посилаючись на те, що згідно ст. 432 ЦПК України дана справа має бути розглянута судом, який видав виконавчий документ. Дана ухвала сторонами в апеляційному порядку не оскаржена.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд дійшов наступного.

Статтею 55 Конституції України, положення якої є нормами прямої дії, гарантоване право особи на доступ до правосуддя. Відповідно до наведеної статті Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав та свобод.

Згідно з частинами 1, 3 статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди; юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення; у передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Так, згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина 1 статті 5 ЦПК України).

Відповідно до частини 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини процедурні гарантії, закріплені в ст. 6 Конвенції, гарантують кожному право подання скарги щодо його прав та обов`язків цивільного характеру до суду чи органу правосуддя. Таким чином втілюється право на звернення до суду, одним із аспектів якого є право доступу, тобто право розпочати провадження у судах з цивільних питань. Кожен має право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками; на це право, що є одним з аспектів права на доступ до суду, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав є неправомірним (рішення у справі "Голдер проти Сполученого Королівства").

Поряд із цим, Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України").

Згідно з п. 11 ч. 3 ст. 2 ЦПК України до основних засад (принципів) цивільного судочинства віднесено, зокрема, неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивачем заявлено позовні вимоги до стягувача у виконавчому провадженні про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості. При цьому, предметом позову є визнання виконавчого листа, виданого на виконання рішення суду у цивільній справі, таким, що не підлягає виконанню.

Вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі за таким позовом, суд враховує, що розділом VI ЦПК України визначені процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб), які суд вирішує на стадії виконання судових рішень, зокрема, ухвалених у порядку позовного провадження.

Зокрема, статтею 432 ЦПК України визначено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Зазначеною нормою передбачено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Аналіз наведених норм свідчить, що виключно сторони виконавчого провадження (які наділені статусом стягувача або боржника) мають право порушувати питання про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, в порядку розділу VI ЦПК України, тобто шляхом подання відповідної заяви на стадії виконання судового рішення, а не шляхом звернення до суду з окремим позовом, оскільки законодавцем визначено конкретний процесуальний порядок вирішення цього питання.

В даному випадку з тексту позовної заяви вбачається, що між сторонами відсутній невирішений цивільно-правовий спір, такий спір вже вирішено рішенням суду, а заявлений позов стосується питань, які підлягають вирішенню на стадії виконання судового рішення.

Тож позивач, звернувшись у порядку позовного провадження з позовом про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, обрав неефективний спосіб захисту за наявності передбаченого процесуальним законом імперативного ефективного способу захисту, прямо визначеного законом, а саме: статтею 432 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, такий позов не підлягає розгляду судом в порядку цивільного судочинства, а тому на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження у справі.

В даному випадку ОСОБА_1 як боржник у виконавчому провадженні, вправі звернутися до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, в порядку, визначеному розділом VI ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 186, 260, 261, 353, 355, 432 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Євгенії Олегівни, ПАТ АТ «УКРГАЗБАНК» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню- відмовити.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд справи віднесено до юрисдикції Радомишльського районного суду Житомирської області в порядку вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах, зокрема в порядку, передбаченому ст. 432 Цивільного процесуального кодексу України, шляхом подання стороною виконавчого провадження заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання в порядку передбаченому ст. 261 ЦПК України та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 15 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду.

У разі якщо ухвалу постановлено без учасників справи, апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О. О. Кириленко