Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2023 року місто Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря судового засідання Рожко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом

позивач - Акціонерне товариство «Ідея Банк»

представник позивача ? Заставна Ольга Василівна

(79008, м. Львів, вул. Валова, 11, )

до

відповідач - ОСОБА_1

( АДРЕСА_1 ;

РНОКПП: НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_2 )

про стягнення боргу за кредитним договором, ?

встановив:

Позиції сторін та учасників справ, заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Акціонерне товариство «Ідея Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 70567 грн. 29 коп. та суму понесених витрат на сплату судового збору у розмірі 2270 грн. 00 коп.

В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що 03.03.2017 року, згідно з умовами договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, текст якого розміщено на інтернет-сторінці банку, між сторонами було укладено угоду № С03.194.73540 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної карти. Згідно з вказаним кредитним договором, відповідач отримав кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по відкритому поточному рахунку, операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу в межах встановленого кредитним договором ліміту кредитної лінії, доступного відповідачу. Процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 48% річних. Максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000 грн. Ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди, становить 29900 грн. Враховуючи, що зобов`язання банку щодо встановлення ліміту кредитної лінії є для нього відкличними та безризиковими, визначення суми кредитної лінії, що може бути доступна клієнту протягом строку дії відновлювальної кредитної лінії, здійснюється банком у межах встановленого угодою максимального ліміту кредитної лінії без будь-яких обмежень. Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно наведеного кредитного договору, що підтверджується випискою по поточному рахунку, однак відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки та комісію, інші платежі за кредитним договором. Останній платіж боржником здійснено 01.06.2020 року. Отже, сума боргу відповідача за кредитним договором станом на 29.11.2021 року становить 70567 грн. 29 коп. Оскільки відповідач у добровільному порядку не сплатив заборгованість за кредитним договором, у тому числі відсотки та комісію, інші платежі, позивач просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 10.01.2022 року відкрито провадження у вищезазначеній справі та вирішено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

04.02.2022 року до суду від ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву. Згідно поданого відзиву, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідач стверджує, що інформація, яку позивач відображає у позовній заяві не відповідає дійсності. Вказує, що текст договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, доданий до позовної заяви, відповідачем не визнається, оскільки із зазначеним документом останній не ознайомлювався, заяви на приєднання до нього не підписував. Вважає, що відсутні підстави вважати, що між банком та ОСОБА_1 було обумовлено у письмовому вигляді відповідальність у вигляді відсотків (ніж ті, що зазначено умовами Угоди С03.194.73540), неустойки (пені, штрафів), комісій за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Вказує, що видана банком платіжна картка 03.03.2017 року мала термін дії два роки з моменту її випуску та у березні 2019 року вичерпала визначений строк дії, у зв`язку з чим користування нею у зазначені дати не було можливим. Повідомляє, що із заявою про отримання іншої карти до банку він не звертався. Стверджує, що суму основного боргу, яку зазначає позивач він не отримував. Отримані частинами кошти на загальну суму 81760 грн. 16 коп. у період з 2017 року по 2019 рік, у межах встановленого кредитного ліміту 29000, за угодою С03.194.73540 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, повернуто банку частинами на загальну суму 89160 грн. Зауважує, що останню оплату заборгованості на суму 1920 грн. здійснена ним 29.04.2020 року, а не 01.06.2020 року як зазначає позивач. Таким чином, ОСОБА_1 вважає, свої зобов`язання перед банком виконаними. Відповідач вказує, що жодних повідомлень від банку про збільшення кредитного ліміту йому не надходило. Окрім того, відповідач вважає, що додана до позовної заяви виписка з поточного рахунку не є належним документом, що підтверджує наявність заборгованості, оскільки не відображає та не містить відомостей, які визначено ч. 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», що повинні у ній міститися. Також, відповідачем подано клопотання про витребування доказів та заперечення стосовно розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 10.02.2022 року задоволено клопотання відповідача та ухвалене рішення про зміну порядку провадження у справі, замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням, клопотання відповідача про витребування доказів задоволено.

15.02.2022 року представником позивача подано відповідь на відзив. За твердженням сторони позивача, відзив відповідача є необґрунтованим. Позивач зауважує, що Акціонерне товариство «Ідея Банк» виконало власні зобов`язання за кредитним договором та надало ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі та на умовах встановлених таким договором, натомість відповідач навіть після надсилання такому вимоги про усунення порушення кредитних зобов`язань, власні зобов`язання за таким кредитним договором не виконує і по сьогоднішній день, у зв`язку з чим його зобов`язання за кредитним договором не є припинені, а відтак у відповідача, як позичальника, наявна заборгованість за таким договором у розмірі 70567 грн. 29 коп., стягнення якої є предметом позову. У зв`язку з наведеним, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі.

01.03.2023 року ОСОБА_1 подано заперечення на відповідь на відзив. Відповідач зауважує, що повністю не погоджується з твердженнями представника позивача, вважає, що останній намагається штучно обґрунтувати наявність у нього заборгованості документами з якими його не було ознайомлено у 2017 році.

15.03.2022 року позивачем, на виконання ухвали суду від 10.02.2022 року надано належним чином засвідчену копію заяви №40.14.003881 на відкриття поточного рахунку та приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб ПАТ «Ідея Банк» від 03.03.2017, а також належним чином засвідчену копію розписки від 03.03.2017 року про отримання ОСОБА_1 банківської платіжної картки.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 06.04.2022 року підготовче провадження у справі за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк», в особі представника Заставної Ольги Василівни до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором закрито.

У позовній заяві представник позивача просить проводити розгляд справи за його відсутності, згідно якої він позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими відправленнями рекомендованої кореспонденції та оголошеннями, в порядку ст.128 ЦПК України.

Згідно відповіді № 235014 від 20.09.2023 року з Єдиного державного демографічного реєстру, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що є тимчасово окупованою територією.

Відповідно до ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» від 12 серпня 2014 року № 1632-VII, ч. 1 ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VII, якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться в районі проведення антитерористичної операції, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (з посиланням на веб-адресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень), яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання.

Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (з посиланням на веб-адресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень), яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії.

З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Суд враховує, що сторони обізнані про дату, час та місце розгляду справи, однак у судове засідання не з`явився, відтак, з врахуванням тривалості провадження у справі, забезпечення судом можливості сторонам у повній мірі реалізувати свої процесуальні права, вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи. При цьому, суд наголошує, що основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони провадження, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Також, суд враховує положення Закону України «Про правовий режим воєнного стану», які покладають на суд обов`язок продовжувати здійснювати правосуддя в умовах введення воєнного стану, за наявності такої можливості та встановлюють те, що повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. При цьому, скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства прямо забороняється Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, оцінка доводів учасників справи, норми права та мотиви їх застосування та незастосування.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі статтею 55 Конституції України, кожному гарантується право на судовий захист.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що 03.03.2017 року між сторонами укладено угоду № С03.194.73540 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної карти.

Укладаючи кредитний договір сторони погодились, що клієнт ознайомлений з умовами договору, що затверджений розпорядженням банку із усіма змінами та доповненнями, які оприлюднені на інтернет-сторінці банку за електронною адресою: www.idea bank.ua та які йому роз`яснені, зрозумілі та з якими він цілком згідний.

Згідно кредитного договору відповідач отримав кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по відкритому поточному рахунку № НОМЕР_2 , операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу в межах встановленого кредитним договором ліміту кредитної лінії, доступного відповідачу.

Процентна ставка за користування коштами Кредитної лінії становить 48% річних.

Максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000 грн. Ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди, становить 29900 грн. Враховуючи, що зобов`язання банку щодо встановлення ліміту кредитної лінії є для нього відкличними та безризиковими, визначення суми кредитної лінії, що може бути доступна клієнту протягом строку дії відновлювальної кредитної лінії, здійснюється банком у межах встановленого угодою максимального ліміту кредитної лінії без будь-яких обмежень.

Позивач повністю виконав свої зобов`язання, згідно кредитного договору, що підтверджується випискою по рахунку № НОМЕР_2 та довідкою-розрахунком заборгованості станом на 29.11.2021.

Однак, відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки і комісію, та інші платежі за кредитним договором.

Останній платіж боржником здійснено 01.06.2020 року.

Сума боргу відповідача за кредитним договором станом на 29.11.2021 року, за розрахунком позивача, становить 70567 грн. 29 коп. та включає в себе: основний борг ? 35178 грн. 61 коп; прострочений борг ? 5915 грн. 85 коп.; прострочені проценти - 26284 грн. 47 коп.; строкові проценти - 3188 грн. 36 коп.

Як вбачається із матеріалів справи, у зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, 07.10.2021 року на адресу відповідача банком направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Згідно даної вимоги, позивач вимагав терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги, виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також, відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в 30-денний строк з дня направлення цієї вимоги банком будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором на власний вибір.

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Згідно з положеннями ст.509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Порушенням зобов`язання, згідно зі ст. ст. 610, 611 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), правовими наслідками, зокрема, є відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 623 ЦК України встановлено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За приписами ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Кредитним договором між банком та позичальником чітко визначені умови відповідальності за повне або часткове невиконання сторонами умов договору.

У відповідності до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, оцінюючи доводи сторони відповідача, суд вважає, що такі не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду, виходячи з нижченаведеного.

Укладаючи Угоду ОСОБА_1 було підписано заяву № 40.14.003881 на відкриття поточного рахунку та приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб ПАТ «Ідея Банк» від 03.03.2017, якою засвідчено факт приєднання до умов ДКБОФО, належним чином засвідчена копія згаданої заяви наявна у матеріалах судової справи та досліджена судом безпосередньо.

Згідно п. 5.1. Угоди № С03.194.73540 від 03.03.2017 року, сторони домовились, що клієнт ознайомлений з умовами договору, що затверджений розпорядженням банку із усіма змінами та доповненнями, які оприлюдненні на інтернет-сторінці банку за електронною адресою www.ideabank.ua та які йому роз`ясненні, зрозумілі та з якими він цілком згідний.

Відповідно до положень частини 2 статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», у разі, якщо договір укладається шляхом приєднання, договір складається з публічної частини договору та індивідуальної частини договору, підписанням якої клієнт приєднується до договору в цілому. Публічна частина договору про надання фінансових послуг оприлюднюється та повинна бути доступною для ознайомлення клієнтів на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, і надається клієнту за його вибором у спосіб, що дає змогу встановити дату надання, з використанням контактних даних, зазначених клієнтом. Усі редакції публічної частини договору повинні зберігатися на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, із зазначенням строку їх дії. Індивідуальна частина договору укладається з клієнтом у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа) з обов`язковим зазначенням у такому договорі умов, передбачених частиною 1 статті 6 даного Закону.

Публічна пропозиція АТ «Ідея Банк» про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в редакції чинній на момент підписання Кредитного договору, розміщені та зберігаються на офіційному веб-сайті банку.

Підписуючи 03.03.2017 кредитний договір, позичальник приєднався до договору та був належним чином ознайомлений з вказаним договором, що в повній мірі узгоджується зі ст. 634 ЦК України та ч. 2 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

У п. 3.2. Угоди встановлено, що ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди становить 29900 грн. Відповідно до наявної у матеріалах справи виписки по поточному рахунку відповідача, з якої вбачається, що останній використовував кредитні кошти в межах зміненого ліміту кредитної лінії у сумі, що перевищувала попередньо встановлений розмір ліміту кредитної лінії, у зв`язку з чим можна прийти до висновку, що ОСОБА_1 підтвердив зміну ліміту, що цілком узгоджується з п. 11.24 ДКБОФО.

Окрім того, згідно з п. 3.3., 5.7., 6 Угоди, укладеної між позивачем та відповідачем, процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 48%; у разі невиконання клієнтом умов угоди або відсутності коштів у клієнта, банк має право вимагати відшкодування збитків та витрат шляхом здійснення примусового стягнення, пред`явити позов до клієнта, а також віднести на рахунок простроченої заборгованості всі суми заборгованості клієнта; за повне або часткове прострочення сплати обов`язкового мінімального платежу клієнт зобов`язаний сплатити на користь банку штраф у розмірі 50 грн. за кожний прострочений мінімальний платіж. Відповідно до заяви № 40.14.003881 на відкриття поточного рахунку та приєднання до ДКБОФО від 03.03.2017 року, яка містить підпис відповідача, останній приєднався до ДКБОФО, умови якого також містять як і визначення складових боргу, так і порядок та розмір нарахувань штрафних санкцій за такою угодою. Виходячи з наведеного, відсутні підстави вважати, що у момент підписання Угоди № С03.194.73540 від 03.03.2017 року, ОСОБА_1 не було відомо будь-яких даних чи умов щодо відсотків, пені, комісії та порядок їх нарахування. Також варто зазначити, що матеріали справи містять довідку-повідомлення від 03.03.2017 року, яка містить особистий підпис відповідача, що також є підставою стверджувати, що на момент підписання кредитного договору ОСОБА_1 були відомі усі умови кредитування.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Так, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 25.05.2021 по справі № 554/4300/16-ц зробив висновок, що «банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором».

Отже, матеріали справи містять належні, достатні, достовірні та допустимі докази наявності у ОСОБА_1 кредитної заборгованості та обґрунтованості, що спростовує твердження відповідача про відсутність таких доказів.

У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, виходячи з вищенаведеного, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, згідно з яким банк надав клієнту грошові кошти у кредит. Відповідач скористався кредитними коштами, але свої зобов`язання за договором виконав не у повному обсязі, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Виходячи із наведеного, суд приходить до висновку, що відповідач порушив умови договору і з останнього на користь банку слід стягнути заборгованість у визначеному розмірі.

Ухвалюючи рішення у даній справі, суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, зокрема у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить з положень п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідача суму сплаченого АТ «Ідея Банк» судового збору в повному розмірі, що становить 2684 гривень.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість у розмірі 70567 грн. 29 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» судові витрати пов`язані із сплатою судового збору в розмірі 2270 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство «Ідея Банк»

представник позивача ? Заставна Ольга Василівна

(79008, м. Львів, вул. Валова, 11, )

відповідач - ОСОБА_1

( АДРЕСА_1 ;

РНОКПП: НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_2 )

Повний текст рішення складено 20 вересня 2023 року.

Головуючий суддя В.В. Стрельбицький