РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/7614/23

Номер провадження 2/495/3706/2023

20 вересня 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Боярського О.О.,

при секретарі Саханові О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білгород-Дністровський в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

25.07.2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно в якому просить суд:

- визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , право власності на спадкове майно, а саме на житловий будинок під АДРЕСА_1 , та в цілому складається з: житлового будинку літ. «А», загальною площею - 74,7 кв.м., житловою площею - 35,5 кв.м., веранди літ. «а», тамбуру літ. «а1», гаражу літ. «Б», сараю літ. «В», споруд №1-6.

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача, ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 виданим 01.11.2022 року Білгород-Дністровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис за №1120.

Той факт, що спадкодавець була матір`ю позивача, підтверджується свідоцтвом про її народження серії НОМЕР_3 , виданим 18.08.1983 року Іллічівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеської області, актовий запис за №563.

На день смерті спадкодавцеві належало:

- житловий будинок під АДРЕСА_1 , та в цілому складається з: житлового будинку літ. «А», загальною площею - 74,7 кв.м., житловою площею - 35,5 кв.м., веранди літ. «а», тамбуру літ. «а1», гаражу літ. «Б», сараю літ. «В», споруд №1-6, що належав спадкодавцеві на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області №1505/4796/2012 від 02.07.2012 року.

За життя спадкодавець не зареєструвала право власності на житловий будинок під АДРЕСА_1 , що належав їй на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області №1505/4796/2012 від 02.07.2012 року, у зв`язку з цим, позивач не може вирішити питання про спадкування вказаного житлового будинку в нотаріальному порядку.

12 липня 2023 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області Холудєєвої С.М., про видачу свідоцтва на спадщину за законом, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок, що належав спадкодавцеві, ОСОБА_3 .

Іншим спадкоємцем на спадщину є син померлої ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , який відмовився від прийняття спадщини на користь своєї сестри, ОСОБА_1 , про що ним була подана до нотаріуса відповідна заява.

Враховуючи викладене позивач просить в судовому порядку визнати за ним право власності на житловий будинок під АДРЕСА_1 , та в цілому складається з: житлового будинку літ. «А», загальною площею - 74,7 кв.м., житловою площею - 35,5 кв.м., веранди літ. «а», тамбуру літ. «а1», гаражу літ. «Б», сараю літ. «В», споруд №1-6.

Рух справи у суді.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25.07.2023 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.08.2023 року було витребувано від приватного нотаріусу Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Холудєєвої С.М., належним чином завірену копію спадкової справи, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.08.2023 року було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

У судове засідання позивачка, не з`явилась, але надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

У судове засідання відповідач, не з`явився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує щодо їх задоволення. Також зазначив, що від відмовляється від прийняття спадщини після померлої матері, ОСОБА_3 , на користь своєї сестри ОСОБА_1 , і не заперечує, щоб вона прийняла спадщину.

За змістом ч.1 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положеннями ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Згідно частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню с наступних підстав.

Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача, ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 виданим 01.11.2022 року Білгород-Дністровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис за №1120.

Той факт, що спадкодавець була матір`ю позивача, підтверджується свідоцтвом про її народження серії НОМЕР_3 , виданим 18.08.1983 року Іллічівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеської області, актовий запис за №563.

На день смерті спадкодавцеві належало:

- житловий будинок під АДРЕСА_1 , та в цілому складається з: житлового будинку літ. «А», загальною площею - 74,7 кв.м., житловою площею - 35,5 кв.м., веранди літ. «а», тамбуру літ. «а1», гаражу літ. «Б», сараю літ. «В», споруд №1-6, що належав спадкодавцеві на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області №1505/4796/2012 від 02.07.2012 року.

За життя спадкодавець не зареєструвала право власності на житловий будинок під АДРЕСА_1 , що належав їй на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області №1505/4796/2012 від 02.07.2012 року, у зв`язку з цим, позивач не може вирішити питання про спадкування вказаного житлового будинку в нотаріальному порядку.

Приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області Холудєєвої С.М., 13.05.2023 року було заведено спадкову справу № 23/2023 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 .

12 липня 2023 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області Холудєєвої С.М., про видачу свідоцтва на спадщину за законом, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок, що належав спадкодавцеві, ОСОБА_3 .

Іншим спадкоємцем на спадщину є син померлої ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , який відмовився від прийняття спадщини на користь свої сестри, ОСОБА_1 , про що ним була подана до нотаріуса відповідна заява.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст.1220, 1221,1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна.

За змістом ст. 1296 ЦК України, оформлення спадщини здійснюється шляхом видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину.

У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

28 травня 2020 року Верховний Суд України в своїй постанові по справі № 910/7164/19 виклав наступну правову позицію з приводу захисту цивільних прав.

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За змістом статті 15 ЦК України право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено статтею 16 цього Кодексу.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

При цьому, під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду відповідно до частини першої статті 16 ЦК України.

Статтею 16 ЦК України, положення якої кореспондуються з положеннями статті 20 Господарського кодексу України (далі - ГК України), встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаними нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 зі справи № 912/1856/16, від 14.05.2019 зі справи № 910/11511/18.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , також встановлено, що житловий будинок під АДРЕСА_1 , та в цілому складається з: житлового будинку літ. «А», загальною площею - 74,7 кв.м., житловою площею - 35,5 кв.м., веранди літ. «а», тамбуру літ. «а1», гаражу літ. «Б», сараю літ. «В», споруд №1-6, належав спадкодавцеві на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області №1505/4796/2012 від 02.07.2012 року.

Отже, враховуючи відсутність заперечень та доказів протилежного, суд вважає доведеною ту обставину, що за життя спадкодавцю дійсно належало вказане майно (майнове право).

Оскільки померла ОСОБА_3 , не встигла оформити правовстановлюючий документ набуте нею нерухоме майно й, через обставини, які від неї не залежали, за життя виникле в неї право на нього не зареєструвала, зазначене перешкоджає позивачці здійснити право спадкування на нього і отримати свідоцтво про право на спадщину.

Таким чином, правовстановлюючий документ на спадкове майно за життя спадкодавцем не отриманий, а тому це перешкоджає видачі свідоцтва про право власності на спадщину, із яким закон пов`язує здійснення права спадкування на нерухоме майно.

Під час розгляду справи ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_1 до нього про визнання права власності на спадкове майно визнав у повному обсязі.

Висновки за результатами розгляду справи

Дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до переконання про те, що позивачем обрано належний спосіб захисту свого права та позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 12, 13, 19, 49, 200, 206, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , право власності в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 матері ОСОБА_3 , на житловий будинок під АДРЕСА_1 , та в цілому складається з: житлового будинку літ. «А», загальною площею - 74,7 кв.м., житловою площею - 35,5 кв.м., веранди літ. «а», тамбуру літ. «а1», гаражу літ. «Б», сараю літ. «В», споруд №1-6.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.О. Боярський