ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 525/662/22 Номер провадження 22-ц/814/3576/23Головуючий у 1-й інстанції Прасол Я.В. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О. А.

судді: Дорош А.І., Триголов В. М.

за участю секретаря судового засідання Коротун І.В.

розглянув у режимі відеоконференції в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 17 квітня 2023 року (час ухвалення судового рішення з 11:31:25 год. до 13:21:52 год., дата виготовлення повного тексту рішення 01 травня 2023 року)

та апеляційною скаргою адвоката Синюка Станіслава Леонідовича, представника ОСОБА_1 , на ухвалу цього ж суду від 02 травня 2023 року (час ухвалення судового рішення та дата виготовлення повного тексту рішення не зазначені) про відмову в ухваленні додаткового рішення

у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» про стягнення страхового відшкодування,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_2 .

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача

у с т а н о в и в :

У вересні 2022 року адвокат Синюк С.Л., представник ОСОБА_1 , звернувся до суду з вказаним позовом, просив стягнути з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 51 450 грн страхового відшкодування і 8 000 грн витрат на правову допомогу.

В обґрунтування позову заявлених вимог, зазначено, що відповідач визнав страховою подією дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 24 травня 2022 року, та в результаті якої він отриманих травм загинув її син ОСОБА_3 .

Розмір страхового відшкодування страховик (відповідач) визначив у розмірі 50% від встановленої законом суми на підставі п.36.3 ст.36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки дорожньо-траспортна пригода сталася з вини її сина.

Рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 17 квітня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 51 450 грн страхового відшкодування. В іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на користь Держави судовий збір у розмірі 992 грн.

Ухвалою Великобагачанського районного суду Полтавської області від 02 травня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви адвоката Синюка С.Л., представника ОСОБА_1 , про ухвалення у справі додаткового рішення.

В апеляційній скарзі ПрАТ «СК «Євроінс Україна», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказувало, що судом першої інстанції не застосовано ч.2 ст.1193 ЦК України та п.36.3 ст.36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Зазначало, що огляд місця подій, висновки експертів та об`єктивні обставини справи не протирічать одне одному, з чого випливає, що причиною дорожньо-транспортної пригоди є грубе порушення пішоходом ОСОБА_3 , який є також учасником дорожнього руху, п.4.7, 4.14 а), б) Правил дорожнього руху України.

Звертається увага, що суд першої інстанції не застосував для вирішення спору висновки Верховного Суду, викладені, зокрема у постанові від 02 червня 2021 року (справа № 175/4256/18) та приписи ч.2 ст.1193 ЦК України, згідно яких груба необережність потерпілого є підставою для зменшення розміру відшкодування шкоди.

В апеляційній скарзі адвокат Синюк С.Л., представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву про вирішення питання судових витрат в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказував, що позивач відповідно до вимог ЦПК України подав суду усі необхідні документи на підтвердження витрат на правничу допомогу, проте суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, зробив безпідставний висновок про не виконання позивачем вимог щодо подання суду документальних підтверджень своїх витрат на правничу допомогу.

Зазначається, що відповідач під час розгляду справи у жодному документі, доданому до справи, та в судових засіданнях не заперечував проти визначеної позивачем суми судових витрат, не наполягав на її зменшенні.

У відзиві на апеляційну скаргу ПрАТ «СК «Євроінс Україна» адвокат Синюк С.Л., представник ОСОБА_1 , посилаючись на правомірність рішення суду першої інстанції, просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення залишити без змін.

Стверджується, що кваліфікація дій пішохода під час дорожньо-транспортної пригоди як грубої необережності не може бути підставою для зменшення розміру страхового відшкодування на підставі п.36.3 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки відсутність вини водія забезпеченого транспортного засобу та закриття кримінального провадження відносно нього не звільняє страховика від обов`язку відшкодувати шкоду, розмір якої визначений профільним законом.

Відзив на апеляційну скаргу адвоката Синюка С.Л., представника ОСОБА_1 , до суду апеляційної інстанції не надходив.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість судових рішень суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга ПрАТ «СК «Євроінс Україна» задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга адвоката Синюка С.Л., представника ОСОБА_1 , підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.05.2022 приблизно о 21 год. 45 хв. на автодорозі Т-17-19 Миргород - Велика Багачка - Поділ зі сторони с. Затон Миргородського (колишнього Великобагачанського) району Полтавської області у напрямку селища Велика Багачка рухався автомобіль «КІА SPORTEGE» днз НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 , який поблизу с. Затон допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , який перетинав проїзну частину дороги з права на ліво по напрямку руху автомобіля. Унаслідок ДТП пішохід ОСОБА_3 від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці події.

За даним фактом відомості були зареєстровані в ЄРДР за №0000218 від 25.05.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України (а.с.4).

Постановою старшого слідчого відділу розслідування злочинів, скоєних у сфері транспорту, слідчого управління ГУНП в Полтавській області від 29.07.2022 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000218 від 25.05.2022, закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (а.с.17-19).

Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 05.08.1992 вбачається, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , його матір`ю є ОСОБА_4 (а.с.10 на звороті).

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 03.06.2016 ОСОБА_4 17.09.1997 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 та змінила прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 » (а.с. 11).

Як вбачається зі свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 від 22.08.1998, 22.08.1998 ОСОБА_8 зареєструвала шлюб з ОСОБА_9 та змінила прізвище з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_10 » (а.с.12).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 30.05.2022 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис №707 (а.с.8). Причиною смерті стали травми, отримані при зіткненні з легковим автомобілем, що встановлено лікарським свідоцтвом про смерть №100 від 25.05.2022 (а.с.9).

На момент ДТП транспортний засіб «КІА SPORTEGE», днз НОМЕР_1 , був забезпечений страховим полісом №204569929, страховик ПрАТ «СК «Євроінс України» (а.с.5).

20.06.2022 ОСОБА_1 направлено на адресу ПрАТ «СК «Євроінс Україна» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.6) і заяву про відшкодування моральної шкоди та витрат на поховання (а.с.7).

Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №26 від 26.05.2022 та накладної №26 від 26.05.2022, виданих ФОП ОСОБА_11 , витрати ОСОБА_1 на поховання сина становлять 24 900 грн (а.с.16).

Постановою про закриття кримінального провадження старшого слідчого відділу розслідування злочинів, скоєних у сфері транспорту, слідчого управління ГУНП в Полтавській області від 29 липня 2022 року встановлено, що огляд місця події, висновки експертів та об`єктивні обставини справи не протирічать одне одному, з чого випливає, що причиною дорожньо-транспортної пригоди є порушення пішоходом ОСОБА_3 п.4.7, 4.14 а),б) Правил дорожнього руху України, який переходив проїжджу частину дороги у невідведеному для цього місці у безпосередній близькості від автомобіля, який рухався з боку від нього із безпечним боковим інтервалом, чим створив небезпеку водію автомобіля «КІА SPORTEGE», днз НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , що рухався та допустив наїзд на пішохода, у результаті чого той загинув, а в діях водія ОСОБА_2 будь яких порушень «Правил дорожнього руху України», які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням ДТП, не вбачається та він не мав технічної можливості попередити вказану пригоду в даних дорожніх умовах, тобто в його діяннях відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України (а.с.85-89).

ПрАТ «СК «Євроінс Україна» направлено на адресу ОСОБА_1 листа за вих. №6661/ДВЗ від 15.08.2022, згідно якого повідомлено, що за страховим випадком, який стався 24.05.2022, згідно договору №-204569929 та страхового акту №63270/1/2022, ПрАТ «СК «Євроінс Україна» прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 51 450 грн, розмір страхового відшкодування зменшено на 50% відповідно до п.36.3 ст.36 ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ» (а.с.20).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з доведеності обставин, на які посилався позивач в обґрунтування заявлених вимог.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги ПрАТ «СК «Євроінс України» на рішення суду по суті спору, апеляційний суд виходить з таких міркувань.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На переконання апеляційного суду рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням наведених вимог процесуального закону.

Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (частина шістнадцята статті 9 Закону України «Про страхування»).

У абзаці 1 пункту 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб (абзац 1 пункту 36.3.статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Вирішуючи спір, апеляційний суд відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України керується висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 22 лютого 2023 року по справі № 191/1119/22 з подібними фактичними обставинами і спірними правовідносинами.

У справі, розглянутій Верховним Судом, суд першої та апеляційної інстанції відмовили у задоволенні позову з таких підстав.

«…потерпілий ОСОБА_5 , як учасник ДТП, також несе відповідальність за свої дії, оскільки, перебуваючи в статусі пішохода, допустив грубу необережність, а саме, нехтував правилами безпеки руху. Такі дії пішохода ОСОБА_5 та відсутність в діях водія ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 КК України, свідчать про наявність з боку пішохода ОСОБА_5 грубої необережності, що сприяла виникненню ДТП, що стало законною підставою для застосування страховиком пункту 36.3 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при визначенні розміру страхового відшкодування позивачці».

Верховний Суд у постанові від 22 лютого 2023 року (справа № 191/1119/22) з приводу застосування норми пункту 36.3 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до спірних правовідносин зазначив таке.

«У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 червня 2018 року в справі № 200/19873/16-ц (провадження № 61-10261св18) зазначено, що:

«відповідно до пункту 3 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Тобто, у зв`язку із тим, що вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська встановлено, що відповідальними у смерті потерпілого є двоє водіїв, то розмір страхового відшкодування визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на два».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2019 року в справі № 274/4882/17-ц (провадження № 61-38295св18) вказано, що «за змістом пункту 36.3 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі, якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Відтак, положення пункту 36.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» застосування не підлягають, оскільки у ній йдеться про поділ розміру заподіяної шкоди між особами, цивільно-правова відповідальність яких застрахована, а цивільно-правова відповідальність візника гужового транспорту ОСОБА_7 не була і не може бути застрахована відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21) зазначено, що:

«42. Припис пункту 36.3 статті 36 Закону № 1961-IV розрахований на випадки, якщо: 1) шкода завдана взаємопов`язаними, сукупними діяннями декількох осіб, які за це відповідальні, тобто поведінка яких обов`язково є неправомірною, внаслідок чого вони разом спричинили завдання шкоди; 2) остання є неподільною (як-от у випадках із завданням шкоди здоров`ю чи моральної шкоди). Тільки за таких умов розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну особу з тих, які завдали шкоди, треба визначати шляхом поділу її розміру на кількість осіб, які цю шкоду завдали.

47. Отже, у разі, якщо потерпілий від взаємодії джерел підвищеної небезпеки, що стала наслідком неправомірних дій або бездіяльності власників (володільців), наприклад, транспортних засобів, заявить вимогу про відшкодування неподільної шкоди (як-от шкоди, завданої здоров`ю, моральної шкоди) одним із таких власників (володільців), і той відшкодує цю шкоду у повному обсязі, він отримає право зворотної вимоги до інших власників (володільців) у відповідній частці. За змістом припису пункту 36.3 статті 36 Закону № 1961-IV частки відповідальних за завдання неподільної шкоди страхувальників (їхніх страховиків або Моторного (транспортного) страхового бюро України) є рівними».

У справі, що переглядається:

при відмові в задоволенні позову суди вважали, що з боку пішохода ОСОБА_5 є вина в ДТП, що стало законною підставою для застосування страховиком пункт 36.3 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при визначенні розміру страхового відшкодування позивачці;

суди не звернули увагу, що абзац 1 пункту 36.3. статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розрахований на випадки, якщо: 1) шкода завдана взаємопов`язаними, сукупними діяннями декількох осіб, які за це відповідальні, тобто поведінка яких обов`язково є неправомірною, внаслідок чого вони разом спричинили завдання шкоди; 2) остання є неподільною (як-от у випадках із завданням шкоди здоров`ю чи моральної шкоди). Тільки за таких умов розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну особу з тих, які завдали шкоди, треба визначати шляхом поділу її розміру на кількість осіб, які цю шкоду завдали;

суди встановили, що загальний розмір суми страхового відшкодування становить 233 849,00 грн; страховим актом № 29806/20 від 12 червня 2020 року, складеним відповідачем, визначено розмір страхового відшкодування витрат на поховання в сумі 7 145 грн; cтраховим актом № 60573/1/2022 від 18 травня 2022 року, складеним відповідачем, визначено розмір страхового відшкодування моральної шкоди потерпілій ОСОБА_2 в сумі 113 352,00 грн;

суди не врахували, що моральна шкода в цій справі не завдана взаємопов`язаними, сукупними діяннями декількох осіб, які за це відповідальні, а тому підстави для застування абзацу 1 пункту 36.3.статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відсутні.

За таких обставин, суди зробили неправильний висновок про відмову у задоволенні позову. Тому судові рішення належить скасувати та ухвали нове рішення про задоволення позову.»

У межах розгляду цієї справи встановлено і не заперечується учасниками, що моральна шкода виникла внаслідок наїзду застрахованої особи на потеріплого, тобто відсутні взаємопов`язані, сукупні діяння декількох осіб, які є відповідальними за смерть потерпілого, отже у страховика - ПрАТ «СК «Євроінс Україна», не було законних підстав для застосування норм пункту 36.3 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при визначенні розміру страхового відшкодування.

Що стосується доводів відповідача про очевидну грубу необережність потерпілого, яка доведена постановою про закриття кримінального провадження, то слід зауважити, що сталою судовою практикою визначено, що сам факт перебування потерпілого у нетверезому стані і порушення ним, зокрема ПДР України, не є обставиною, яка свідчить про умисну протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату, що є підставою для застосування ч.5 ст.1187, ст.1193 ЦК України (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року (справа № 760/15471/15-ц), від 28 листопада 2018 року (справа № 727/8980/15-ц), від 05 грудня 2018 року (справа № 426/16825/16-ц), від 05 червня 2019 року (справа № 461/8496/15-ц); постанови Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року (справа № 148/2109/17), від 04 березня 2020 року (справа №641/3547/17), від 22 липня 2020 року (справа № 520/11029/14-ц), від 07 жовтня 2020 року (справа № 285/4223/17), від 07 жовтня 2020 року (справа № 569/10236/17), від 15 жовтня 2020 року (справа № 199/6848/16-ц), від 05 жовтня 2022 року (справа № 357/2446/21)).

Перевіряючи доводи апеляційної скарги в частині вирішення судом першої інстанції питання судових витрат апеляційний суд виходить з такого.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Докази, що підтверджують розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку, суд залишає таку заяву без розгляду (ч.8 ст.141 ЦПК).

Як вбачається з матеріалів справи, подаючи позов до суду, у прохальній його частині позивач просив стягнути з відповідача на його користь 8 000 грн витрат, понесених на професійну правничу допомогу (а.с.3 зворот).

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано копію договору № 13 про надання правової допомоги від 25 липня 2022 року (а.с.21-22) та копію ордеру (а.с.23).

18 квітня 2023 року адвокатом Синюк С.Л., представником ОСОБА_1 подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення та клопотання про слухання справи без участі позивача та її представника (а.с.128-132)

У вказаній заяві представник позивача просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та вирішити питання судових витрат, надавши суду при цьому детальний розрахунок наданих послуг, рахунок фактуру № 21 від 17 квітня 2023 року, платіжну інструкцію про оплату ОСОБА_1 послуг на суму 8 000 грн, копію акту прийому-передачі наданих послуг від 18 квітня 2023 року(а.с.129-130, 133, 134, 135).

Таким чином, адвокат Синюк С.Л., представник ОСОБА_1 , виконав вимоги ч.8 ст.141 ЦПК України та своєчасно подав усі необхідні документи для вирішення судом по суті питання відшкодування витрат, понесених на професійну правничу допомогу.

Згідно із висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналіз зазначеної постанови свідчить про те, що, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у додатковій постанові від 17 січня 2022 року у справі № 756/8241/20 (провадження № 61-9789св21).

Таким чином, ухвала суду першої інстанції про відмову в ухваленні додаткового рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині про задоволення вимоги позивача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 грн.

Керуючись ст. 367, п.1, п.2 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс України» на рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 17 квітня 2023 року залишити без задоволення.

Рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 17 квітня 2023 року залишити без змін.

Апеляційну скаргу адвоката Синюка Станіслава Леонідовича, представника ОСОБА_1 , на ухвалу Великобагачанського районного суду Полтавської області від 02 травня 2023 року задовольнити.

Ухвалу Великобагачанського районного суду Полтавської області від 02 травня 2023 року скасувати, ухвалити нове рішення по суті питання.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс України» (, адреса: 03150, м.Київ, вул. В.Василівська 102) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , мешк. АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 04 жовтня 2023 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов