Справа № 604/788/23
Провадження № 2/604/284/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2023 року сел.Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого судді Сташківа Н.Б.

за участю:

секретаря судового засідання Дериш М.Ю.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в сел. Підволочиську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 до Підволочиської територіальної громади (Підволочиської селищної ради), юридична адреса: вул. Шептицького,4, смт. Підволочиськ, Тернопільського району, Тернопільської області про визнання права власності та встановлення факту родинних відносин,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Кулеба І.І. звернулася до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 загальною площею 114,3 кв.м та житловою 61,4 кв.м., зокрема: на 2/3 частки будинковолодіння в порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та на 1/3 частку будинковолодіння, що належить їй як члену колгоспного двору, посилаючись на відсутність правовстановлюючого документу, у зв`язку з чим не може оформити право власності у позасудовому порядку, та просить встановити факт родинних відносин: що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є дочкою ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , посилаючись на наявність розбіжностей в документах.

23 червня 2023 року, до відкриття провадження у справі, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Кулеба І.І. подала до суду заяву про відмову від позовної вимоги в частині вимог про встановлення факту родинних відносин.

Ухвалою судді від 26 червня 2023 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання, заяву ОСОБА_1 до Підволочиської територіальної громади (Підволочиської селищної ради), про встановлення факту родинних відносин повернуто позивачу.

В судове засідання позивач не з`явилася, представник позивача подала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у їх відсутності.

Представник відповідача - Підволочиської територіальної громади в особі Підволочиської селищної ради Тернопільської області в судове засідання не з`явився, однак подали до суду заяву, згідно якої просять справу розглянути без їх участі, на підставі наявних даних, проти задоволення позову не заперечують.

У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, в зв`язку з визнанням відповідачем позову, суд вважає за можливе прийняти рішення у підготовчому засіданні на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти:

У відповідності до свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 30 січня 1992 року, виданого Хмелиськівською сільською радою народних депутатів на підставі рішення виконкому № 25 від 26 грудня 1991 року житловий будинок за АДРЕСА_1 , належить колгоспному двору, що складається з трьох членів, головою якого є ОСОБА_4 .

Згідно довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості №201-06129639, виданої 23.06.2023 р. Бюро технічної інвентаризації Підволочиського району, житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 , загальною площею 114,30 кв.м., житловою площею 61,40 кв.м., введений в експлуатацію у 1939 р., оціночна вартість об`єкта 684536,13 грн.

У відповідності до технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами що знаходиться в АДРЕСА_1 , загальною площею 114,30 кв.м., житловою площею 61,40 кв.м., виготовленого 21.12.2021 р., замовник технічної інвентаризації ОСОБА_1 , будинок складається з житлового будинку - літ. «А», прибудови - літ. «а», прибудови - літ. «а1», прибудови - літ. «а2», хліва - літ. «Б», підвалу - літ. «б», господарського будинку - літ. «В», вбиральні - літ. «Г», криниці - літ. «К», воріт - №1, хвіртки - №2.

Згідно копії рішення виконавчого комітету Хмелиськівської сільської ради № 31 від 26 грудня 1991 року «Про визнання права власності на жилі будинки жителів села Хмелиська», виданого архівним відділом Тернопільської районної військової адміністрації від 16.08.2022 року № 787, визнано факт належності та визнано право власності на житлові будинки, що знаходяться в АДРЕСА_1 , на голову двору, зокрема на колгоспний двір, що розташований по АДРЕСА_1 , головою якого є ОСОБА_4 .

З довідки, виданої архівним відділом Тернопільської області № 5 Тернопільської районної державної адміністрації № 836 від 18.11.2021 року убачається, що по документах архівного фонду «Хмелиськівська сільська рада» у погосподарських книгах с. Хмелиська станом на 1991 рік значиться господарство ОСОБА_4 - 1914 р.н., голови господарства, разом з яким проживали ОСОБА_2 - 1932 р.н., дружина, ОСОБА_1 , 1973 р.н. дочка, ОСОБА_5 1971 р.н. зять.

Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно із частиною другою статті 123 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

15 квітня 1991 року був введений в дію Закон України «Про власність» в якому відбулося усуспільнення власності і власність колгоспного двору припинила своє існування. Тому до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство.

Відповідно до роз`яснень, що викладені в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

Відповідно до роз`яснень, що викладені в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Таким чином, у відповідності до даних положень, ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 належало по 1/3 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 як членам колгоспного двору. Після припинення існування колгоспного двору свої частки вони не витребували і продовжували брати участь своєю працею і коштами у веденні спільного господарства колишнього колгоспного двору.

Враховуючи, що шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 був укладений 23 листопада 1991 року, що стверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 3 від 29 листопада 2022 р., то ОСОБА_5 не є членом колгоспного двору, оскільки на момент 15 квітня 1991 року не перебував у його складі.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 03 липня 1997 року, виданим Хмелиськівською сільською радою народних депутатів, актовий запис № 11.

З довідки, виданої архівним відділом Тернопільської області № 5 Тернопільської районної державної адміністрації №1083 від 02.12.2022 року убачається, що по документах архівного фонду «Хмелиськівська сільська рада» у погосподарських книгах с. Хмелиська станом на 1997 рік значиться господарство ОСОБА_4 - 1914 р.н., голови господарства, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з яким проживали ОСОБА_2 - 1932 р.н., дружина, ОСОБА_1 , 1973 р.н. дочка, ОСОБА_8 1992 р.н. онук.

Згідно довідки, виданої виконкомом Підволочиської селищної ради № 80 від 25.08.2022 року, після смерті ОСОБА_4 в управління спадковим майном вступила його дружина ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 08 лютого 2021 року, виданим виконавчим комітетом Підволочиської селищної ради Підволочиського району Тернопільської області, актовий запис № 21.

У відповідності до довідки, виданої виконкомом Підволочиської селищної ради № 110 від 03 червня 2021 року, на час смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та шість місяців потому, разом із нею в житловому будинку АДРЕСА_1 були зареєстровані: дочка ОСОБА_1 - 1973 р.н., онук ОСОБА_8 1992 р.н., онука ОСОБА_9 1998 р.н.

Відповідно до постанови приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу №83/02-32 від 26 вересня 2022 року вбачається, що після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкоємцем за законом є дочка померлої ОСОБА_1 . Проте, нотаріусом встановлено, що жилий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться під АДРЕСА_1 є колгоспним двором, форма власності якого не передбачена чинним законодавством, а тому, у зв`язку з наявністю неналежного правовстановлюючого документу, у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом відмовлено.

Згідно з Постановою Верховної Ради України від 17 липня 2020року №807-IX «Про утворення та ліквідацію районів» у Тернопільській області ліквідовано Бережанський, Борщівський, Бучацький, Гусятинський, Заліщицький, Збаразький, Зборівський, Козівський, Кременецький, Лановецький, Монастириський, Підволочиський, Підгаєцький, Теребовлянський, Тернопільський, Чортківський, Шумський райони. У Тернопільській області утворено Кременецький, Тернопільський та Чортківський райони. При цьому, до Тернопільського району (з адміністративним центром у місті Тернопіль) включено території Байковецької сільської, Бережанської міської, Білецької сільської, Великоберезовицької селищної, Великобірківської селищної, Великогаївської сільської, Залозецької селищної, Збаразької міської, Зборівської міської, Золотниківської сільської, Іванівської сільської, Козівської селищної, Козлівської селищної, Купчинецької сільської, Микулинецької селищної, Нараївської сільської, Озернянської сільської, Підволочиської селищної, Підгаєцької міської, Підгороднянської сільської, Саранчуківської сільської, Скалатської міської, Скориківської сільської, Теребовлянської міської, Тернопільської міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1217, 1258 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав визначені Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 №868. Статтею 5 Закону визначено об`єкти нерухомого майна, стосовно яких проводиться державна реєстрація прав, а саме: земельні ділянки, підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення. Законодавством не передбачена реєстрація права власності на такий об`єкт нерухомого майна, як колгоспний двір.

Відповідно до роз`яснень Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року №19-32/319 у випадку смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступному його власнику (спадкоємцю) повинно вирішуватися у судовому порядку.

У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України у п. 7 постанови від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах права приватної власності», судам слід враховувати, що відповідно до ст.55 Закону України «Про власність» громадянин не може бути позбавлений права власності на своє майно, крім випадків, передбачених цим законом та іншими законодавчими актами України.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником 2/3 частки будинковолодіння розташованого по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та 1/3 частки будинковолодіння, що належать їй як члену колгоспного двору. Проте позивач не може оформити належне їй право власності на будинковолодіння, оскільки відсутні належним чином оформлені правовстановлюючі документи.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною першою статті 316 ЦК України поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За вказаних обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог про визнання права власності, у зв`язку з чим право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.4, 5, 7, 9, 10, 77, 79, 80, 89, 211, 247, 263, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 316, 328, 392, 1217, 1218, 1223, 1268, Цивільного кодексу України (в редакції 2004 року), ст.ст. 120,123 Цивільного кодексу УРСР ( в редакції 1963 року), суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 до Підволочиської територіальної громади (Підволочиської селищної ради), юридична адреса: вул. Шептицького, 4, смт. Підволочиськ, Тернопільського району, Тернопільської області про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований по АДРЕСА_1 (до змін адміністративно-територіального устрою Підволочиського) району Тернопільської області, загальною площею 114,30 кв.м та житловою 61,40 кв.м., зокрема на 2/3 частку зазначеного будинковолодіння в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та 1/3 частки будинковолодіння, що належать їй як члену колгоспного двору.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Підволочиський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя-підпис

згідно з оригіналом:

Суддя Підволочиського районного суду

Тернопільської області Н.Б.Сташків