Справа № 214/7767/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2023 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Прасолова В.М.

при секретарі Петренко К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.04.2020 року по цивільній справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 26 травня 2023 року звернувся до суду з заявою, в якій просить: скасувати заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.04.2020 року по цивільній справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування заяви вказує наступне. 23.04.2020 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу по справі №214/7767/19 було прийнято заочне рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором №б/н від 11.03.2010 у розмірі 35 895,52 грн. та судового збору в сумі 1921,00 грн. Про те, що зазначене рішення є заочним зазначено в самому тексті рішення, а саме: «Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлена належним чином, про причини неявки в судове засідання заяв не надавав, відзиву на подавав, у зв`язку з чим на підставі ст.ст.223, 280 ЦПК України, за згодою представника позивача, судом проведено заочний розгляд справи». Але про судове засідання, що було призначене на 23.04.2020 року, відповідач не був повідомлений належним чином, тому не міг захистити свої законні права та інтереси, а також подати відзив на позовну заяву. Про заочне рішення від 23.04.2020 року відповідач дізнався лише 15.05.2023 року, коли його представник адвокат Колісниченко Є.Ю. ознайомився з матеріалами справи в Саксаганському районному суді м. Кривого Рогу. Будь-які докази про отримання відповідачем копії заочного рішення суду від 23.04.2020 року в матеріалах справи також відсутні. З вимогами позивача АТ КБ «Приватбанк» відповідач не згоден з наступних підстав: Відповідно до ст. 257 ЦК України позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в 1 рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно ст. 267 ЦК України сплив позовної давності є підставою для відмови у позові. Ст. 266 ЦК України встановлює, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). В позовній заяві банк просить стягнути заборгованість за період з 11.03.2010 року по 12.09.2019 року. Якщо умовами кредитного договору передбачені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути весь борг частинами кожного місяця, а процентів кожного календарного місяця, у рахунок якого вносяться кошти, та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право позивача вважається порушеним з моменту недотримання відповідачем строку погашення кожного чергового платежу. Отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку Зазначене узгоджується з правовими позиціями висловленими Верховним Судом України у постановах від 06.11.2013 року справа № 6-116цс13, 19.03.2014 року справа №6-20цс14 та 18.06.2014 року справа № 6-61цс14, 6-1825цс15 от 30.09.2015 року. Тобто строк позовної давності для стягнення суми кредиту, процентів, які були нараховані за весь час дії кредитного договору та неустойки, сплив на момент подання позовної заяви до суду. Відсутність мене в судовому засіданні позбавила мене можливості подати заяву про застосування судом строку позовної давності, чим були порушені мої права, як відповідача. Також, вважаю, що у даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період 3 часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - B анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Отже, підписана анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами та пені за невиконання кредитного договору, оскільки така анкета- заява не може розцінюватись як стандартна (типова) форма кредитного договору. Вказана правова позиція підтверджується судовою практикою, а саме Постановою Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 р. по справі №342/180/17. В зв`язку з цим вважаю, що позовні вимоги позивача не можуть бути задоволені без встановлення вказаних обставин, що мають істотне значення для правильного вирішення спору, шляхом дослідження необхідних доказів урахуванням відповідних пояснень сторін по справі. Щодо поновлення пропущеного процесуального строку на подання заяви про перегляд заочного рішення. Відповідно до ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Заява про перегляд заочного рішення подається представником відповідача з пропуском строку, передбаченого ст. 284 ЦПК України, але відповідач має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення - так як така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду (з повним рішенням суду представник відповідача ознайомився 15.05.2023).

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідач в судове засідання не з`явився, представник відповідача подав до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати за його відсутності та відсутності відповідача. Заяву підтримує в повному обсязі, просить задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про скасування заочного рішення підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з наступного.

Як передбачено ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

У судовому засіданні встановлено, що рішення по даній справі прийнято за наслідками заочного розгляду. При цьому суду виходив з того, що відповідач викликався судом належним чином, за місцем його реєстрації. Як це вбачається з матеріалів справи, відповідач не отримав повідомлення суду, яке було направлене поштою, це повідомлення повернулося до суду за закінченням строку зберігання, тобто згідно вимог ст. 128 ЦПК України у суду були підстави вважати її належно повідомленою. Враховуючи, що відповідач фактично не отримав виклик суду, є підстави прийти до висновку, що відповідач фактично не був обізнаний про розгляд справи, а отже не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В своїй заяві про перегляд заочного рішення представник відповідача посилається на те, що в позовній заяві банк просить стягнути заборгованість за період з 11.03.2010 року по 12.09.2019 року. Якщо умовами кредитного договору передбачені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути весь борг частинами кожного місяця, а процентів кожного календарного місяця, у рахунок якого вносяться кошти, та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право позивача вважається порушеним з моменту недотримання відповідачем строку погашення кожного чергового платежу. Отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку. Зазначене узгоджується з правовими позиціями висловленими Верховним Судом Його погашення. України у постановах від 06.11.2013 року справа № 6-116цс13, 19.03.2014 року справа №6-20цс14 та 18.06.2014 року справа № 6-61цс14, 6-1825цс15 от 30.09.2015. Тобто строк позовної давності для стягнення суми кредиту, процентів, які були нараховані за весь час дії кредитного договору та неустойки, сплив на момент подання позовної заяви до суду. Відсутність відповідача в судовому засіданні позбавила його можливості подати заяву про застосування судом строку позовної давності, чим були порушені мої права, як відповідача. У даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Надані позивачем Правила надання банківських послуг «Приватбанку», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Отже, підписана анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами та пені за невиконання кредитного договору, оскільки така анкета- заява не може розцінюватись як стандартна (типова) форма кредитного договору.

Зазначення представником відповідача вказаних фактичних обставин, на переконання суду, є доказами, так як вони безпосередньо стосуються вирішення справи. Ці докази, на які посилається представник відповідача, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. ст. 288, 258-260 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 квітня 2020 року по цивільній справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 квітня 2020 року по цивільній справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов