Справа № 721/196/23
Провадження2/721/64/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

Путильський районний суд Чернівецької області у складі головуючої судді Стефанко У.Д., позивачки ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , за участю секретаря судових засідань Свідунович Ю.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Путила в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частку у спільному майні подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Путильського районного суду Чернівецької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частку у спільному майні подружжя.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 08.09.2009 року, який відповідно до рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 21.05.2019 було розірвано. Від шлюбу сторони мають троє неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Під час шлюбу сторонами за спільні кошти було придбано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстровано за відповідачем 29.02.2012 згідно свідоцтва про право власності виданого виконкомом Путильської селищної ради.

У зв`язку з тим, що суб`єктивне право позивачки, як власника, на спірне майно не підтверджено відповідними документами, змушена звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів, та просить суд: поділити житловий з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку літ. А, загальною площею 138,80 кв.м., житловою площею 87,00кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, а саме: 1/2 гаража - літ. Б (загальною площею 20,06 кв.м), частка сарая - літ. В (загальною площею 31,36 кв.м), 1/2 частка убиральні - літ. Г (загальною площею 1,32 кв.м), 1/2 частка колодязя - літ. К (загальною площею 0,63 кв.м), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 вищезгаданих будівель.

У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, не заперечували щодо ухвалення заочного рішення..

Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав.

На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивача та її представника, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 з 08.08.2009 року. Відповідно до рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 21.05.2019 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.13)

За час проживання в шлюбі у сторін народилося троє дітей: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження ( а.с.11-12).

Як вбачається з довідки №1434 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої виконавчим комітетом Путильської селищної ради 02.11.2022 року, за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані сторони з трьома непонолітніми дітьми (а.с.14).

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого виконкомом Путильської селищної ради 29.02.2012 року, за відповідачем ОСОБА_3 зареєстровано на праві приватної власності житловий будинок загальною площею 138,80 кв.м., житловою площею 87,00 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі рішення № 143/16 від 20.12.2011 року (а.с.17)

Згідно копії рішення виконкому Путильської селищної ради № 143/16 від 20.12.2011 року, ОСОБА_3 надано згоду на оформлення права власності на житловий будинок літ. А, загальною площею 138,80 кв.м., житловою площею 87,00 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами: гараж - літ. Б (загальною площею 20.06 кв.м), сарай - літ. В (загальною площею 31,36 кв.м), убиральня - літ. Г (загальною площею 1,32 кв.м), колодязь - літ. К (загальною площею 0,63 кв.м) за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 108).

Відповідно до копії рішення Путильської селищної ради Путильського району Чернівецької області № 634/17-09 від 30.01.2009 року, затверджено проект відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_3 0,1000 га для будівництва та ослуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_2 ( а.с.107).

Згідно витягу про державну реєстрацію прав №33504389 від 17.03.2012 року, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 29.02.2012 року являється ОСОБА_3 , зареєстровано Путильським комунальним районним бюро технічної інвентаризації 17.03.2012 року за реєстраційним номером 36110182 (а.с.18).

Як вбачається з копії технічного паспорта виданого Путильським КРБТІ на ім`я ОСОБА_3 , житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 складається із: житлового будинку літ. А, загальною площею 138,80 кв.м., житловою площею 87,00 кв.м.; гаража - літ. Б (загальною площею 20.06 кв.м), сарая - літ. В (загальною площею 31,36 кв.м), убиральні - літ. Г (загальною площею 1,32 кв.м), колодязя - літ. К (загальною площею 0,63 кв.м)(а.с.19-26).

Згідно з ч. 1 ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

За правилом ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначається за правилами ст. 70 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Отже, інститут шлюбу передбачає виникнення між подружжям тісного взаємозв`язку, а законодавцем встановлена презумпція спільності інтересів подружжя і сім`ї.

Верховний Суд у постанові від 01 квітня 2020 року у справі № 462/518/18 вказав, що факт реєстрації нерухомого майна, придбаного у період шлюбу, на ім`я одного з подружжя не означає, що воно належить лише особі, на ім`я якої зареєстроване.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Вирішуючи спори між подружжям про поділ майна, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час придбання зазначеного майна.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Конструкція норми ст. 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована. Один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24.05.2017 у справі № 6-843цс17.

Оскільки під час розгляду справи ніким із подружжя презумпція спільності права власності подружжя на майно не спростована, відповідачем не подано відзиву на заявлений позов, суд приходить до висновку, що у даній справі одним із подружжя в період шлюбу 29.02.2012 оформлено та зареєстровано право власності на житловий будинок літ. А, загальною площею 138,80 кв.м., житловою площею 87,00 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , та в силу ст. 60 СК України вказане нерухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя.

Таким чином, наведені обставини свідчать про те, що сторони у справі, перебуваючи у шлюбі, набули право власності на вказану квартиру, який відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України є майном, набутим подружжям за час шлюбу і належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Відтак, хоча відповідач і зазначений як титульний власник у правовстановлюючих документах на спірну квартиру та на ім`я відповідача здійснена реєстрація прав власності на нерухоме майно, з моменту придбання цього майна воно є спільною сумісною власністю подружжя та належить чоловікові та дружині в рівних частках.

Відповідно до ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 2 та 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Частинами 1, 2, 3 та 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалися позивачка із представником, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

У відповідності до вимог ч. 2 ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивачки 2045,98 грн. в рахунок відшкодування витрат зі сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 76-78, 81, 247, 258-268, 280, ЦПК України ЦПК України, ст.ст. 60, 63, 69, 70 СК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частку у спільному майні подружжя - задовольнити.

Поділити житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , як подружжям.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 ідеальну частку житлового будинку загальною площею 138,80 кв.м., житловою площею 87,00 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 2045 (дві тисячі сорок п`ять) грн. 98 коп. в рахунок відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Чернівецького апеляційного суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Сторони у справі

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 03.10.2023 о 15 год. 00 хв.

Суддя Уляна СТЕФАНКО