Ухвала

29 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 760/18758/18

провадження № 61-14052ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Зайцева А. Ю., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Орган опіки і піклування Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування Ічнянської районної державної адміністрації Чернігівської області, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Солом`янський районний суд м. Києва рішенням від 12 жовтня 2021 року в задоволенні позову відмовив.

Київський апеляційний суд постановою від 01 вересня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2021 року - без змін.

У січні 2023 року ОСОБА_1 уперше звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 вересня 2022 року у цій справі.

Ухвалою Верховного Суду від 13 лютого 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявнику з підстав, передбачених частиною третьою статті 185, частиною другою статті 393 ЦПК України (заявник не усунув недоліки касаційної скарги, визначені ухвалою Верховного Суду від 26 січня 2023 року).

У березні 2023 року ОСОБА_1 удруге звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 вересня 2022 року у цій справі.

Ухвалою Верховного Суду від 23 березня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявнику. З урахуванням змісту касаційної скарги, Верховний Суд визнав дії заявника проявом неповаги до суду та зловживанням процесуальними правами.

У травні 2023 року ОСОБА_1 утретє звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 вересня 2022 року у цій справі.

Ухвалою Верховного Суду від 18 травня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявнику. З урахуванням змісту касаційної скарги, Верховний Суд визнав дії заявника проявом неповаги до суду та зловживанням процесуальними правами.

У травні 2023 року ОСОБА_1 учетверте звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 вересня 2022 року у цій справі.

Ухвалою Верховного Суду від 12 червня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявнику. З урахуванням змісту касаційної скарги, Верховний Суд визнав дії заявника проявом неповаги до суду та зловживанням процесуальними правами.

У червні 2023 року ОСОБА_1 уп`яте звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 вересня 2022 року у цій справі.

Ухвалою Верховного Суду від 30 червня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявнику. З урахуванням змісту касаційної скарги, Верховний Суд визнав дії заявника проявом неповаги до суду та зловживанням процесуальними правами.

У липні 2023 року ОСОБА_5 ушосте звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 вересня 2022 року у цій справі.

Ухвалою Верховного Суду від 08 серпня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявнику. З урахуванням змісту касаційної скарги, Верховний Суд визнав дії заявника проявом неповаги до суду та зловживанням процесуальними правами.

У серпні 2023 року ОСОБА_1 усьоме звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 вересня 2022 року у цій справі.

Ухвалою Верховного Суду від 29 серпня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявнику. З урахуванням змісту касаційної скарги, Верховний Суд визнав дії заявника проявом неповаги до суду та зловживанням процесуальними правами.

У вересні 2023 року ОСОБА_1 увосьме звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 вересня 2022 року у цій справі.

Ухвалою Верховного Суду від 11 вересня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявнику. З урахуванням змісту касаційної скарги, Верховний Суд визнав дії заявника проявом неповаги до суду та зловживанням процесуальними правами.

28 вересня 2023 року ОСОБА_1 удев`яте звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 вересня 2022 року у цій справі.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційну скаргу необхідно повернути особі, що її подала, з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з правилами частини другої цієї ж статті суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом і неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами (принципами) цивільного судочинства (пункти 2 та 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу (пункт 1 частини другої статті 43 ЦПК України).

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

За змістом частини другої цієї статті перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.

Нецензурна лексика, образливі та лайливі слова чи символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям) не можуть використовуватися ані у заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ані у виступах учасників судового процесу та їх представників.

Використання учасниками судового процесу та їх представниками нецензурної лексики, образливих і лайливих слів чи символів у поданих до суду документах і у спілкуванні з судом (суддями), з іншими учасниками процесу та їхніми представниками, а також вчинення аналогічних дій є виявом очевидної неповаги до честі, гідності зазначених осіб з боку тих, хто такі дії вчиняє. Ці дії суперечать основним засадам (принципам) цивільного судочинства (пунктам 2 і 11 частини третьої статті 2 ЦПК України), а також його завданню, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга вказаної статті). З огляду на це вчинення таких дій суд може визнати зловживанням процесуальними правами та застосувати, зокрема, наслідки, передбачені частиною третьою статті 44 ЦПК України (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 199/6713/14-ц (провадження № 14-92цс19)).

Подібні висновки також сформульовані у постанові Великої палати Верховного Суду від 07 квітня 2021 року у справі № 9901/23/21 (провадження № 11-64заі21), у постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 274/4944/20 (провадження № 61-393св21), а також застосовані - в ухвалі Верховного Суду від 08 січня 2019 року у справі № 826/3515/18 (провадження № К/9901/69661/18).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, ЄСПЛ констатує зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживає образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року (Rehak v. the Czech Republic, заява № 67208/01), «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 04 лютого 2003 року (Duringer and Grunge v. France, заяви № 61164/00 і № 18589/02)).

У тексті касаційної скарги ОСОБА_1 використовує набір текстів та цитат, переважна частина яких носить непристойний характер, заявник використовує образливі висловлювання щодо учасників справи та інших осіб, що виходять за межі нормальної, коректної та легітимної критики, є неприпустимим при оформленні будь-яких заяв, звернень, адресованих суду, зокрема й касаційної скарги.

Відповідно до змісту частини третьої статті 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

З урахуванням змісту поданої касаційної скарги Верховний Суд визнає дії ОСОБА_1 крайнім проявом неповаги до суду та зловживанням процесуальними правами, що суперечить основним засадам (принципам) цивільного судочинства та його завданню.

У зв`язку з викладеним касаційна скарга підлягає поверненню заявникові.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 43, 44, 260, 263, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 вересня 2022 року повернути особі, що її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя А. Ю. Зайцев