КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 756/11952/21

02 жовтня 2023року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 квітня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Марчука О.Л., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

У січні 2023 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до Васильківського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування позовних вимог зазначало, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету- заяву № б/н від 15 вересня 2010 року. При підписанні анкети - заяви відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у заяві.

Зазначає, що заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які надані їй для ознайомлення в письмовій формі.

За умовами вказаного договору банк відкрив картковий рахунок із початковим лімітом у розмірі, що зазначений в довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, який у подальшому збільшився до 10 900,00 грн. Для користування кредитним картковим рахунком відповідачка отримала кредитну картку.

Вважає, що АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, проте, у зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором, відповідачка має заборгованість станом на 26 грудня 2022 року у розмірі 117 407,77 грн., яка складається із: 96 460, 70 грн. заборгованість за кредитом, 6 037,92 грн. заборгованість за нарахованими відсотками, 14 909,15 грн. заборгованість за простроченими відсотками.

З огляду на викладене, просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 15 вересня 2010 року у розмірі 117 407,77 грн., яка складається із: 96 460, 70 грн. заборгованість за кредитом, 6 037,92 грн. заборгованість за нарахованими відсотками, 14 909,15 грн. заборгованість за простроченими відсотками.

30 березня 2023 року до Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшов відзив на позовну заяву. Відповідно до якого ОСОБА_1 повністю заперечує щодо задоволення позовних вимог. Зазначає, що позивачем подано завідомо безпідставний позов. Вказує на те, що в позовній заяві зазначено договір від 15 вересня 2010 року, а посилання на Умови та Правила в редакції 01 березня 2019 року. Окрім того, відповідно до довідки про видані картки, жодна із них не видана 01 березня 2019 року.

Зазначає, що 24 лютого 2022 року, о 05 год. 30 хв., в Україні було введено воєнний стан, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», ТПП України прийняла рішення спростити процедуру засвідчення форм-мажорних обставин.

З урахуванням того, що положення Умов та Правил, що затверджується позивачем, передбачають, що обставини «форс-мажору» автоматично продовжують строк виконання зобов`язання на період їх дії та ліквідації наслідків. Якщо обставини «форс-мажору» триватимуть більше ніж 6 (шість) місяців, то кожна із сторін має право відмовитися від подальшого виконання зобов`язань за цим договором, і в такому разі, жодна із сторін не має права на відшкодування другою стороною можливих збитків. Враховуючи наведене, зазначає що строк виконання нею зобов`язання за договором не настав.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 квітня 2023 року позов Акціонерного товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 117 407 грн. 77 коп., та судовий збір в розмірі 2 684 гривень 00 копійок.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 02 травня 2023 року відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 квітня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Зазначає, що позивачем, в порушення вимог ч. 1 ст. 177 ЦПК України, додані до позовної заяви копії документів для відповідача дрібним шрифтом, що унеможливлювало їх читання, про що відповідач повідомив суд першої інстанції, але прохання про зобов`язання позивача надати належні копії документів були проігноровані судом першої інстанції.

Враховуючи зазначене, відповідачка була позбавлена можливості підготувати свої обґрунтовані заперечення та продати їх до суду, чим було порушено принцип змагальності сторін.

Також апелянт не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення з неї на користь позивача відсотків за користування кредитом, оскільки суд першої інстанції не зазначив з яких підстав він застосував у даному випадку редакцію Умов та правил від 01 березня 2019 року, яка передбачає більшу процентну ставку, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦПК України.

Зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що 24 лютого 2022 року о 05 год. 30 хв. в Україні було введено воєнний стан відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», ТПП України прийняла рішення спростити процедуру засвідчення форм-мажорних обставин.

Вказує на те, що відповідачка повідомила позивача про настання форс- мажорних обставин та отримала відповідь, проте, до суду першої інстанції зазначена заява та відповідь не були подані у зв`язку з тим, що вони знаходяться у позивача.

З огляду на вище викладене, просила суд скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог АТ КБ " ПриватБанк" про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

04 липня 2023 року до Київського апеляційного суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому представник зазначав, що відповідачка скористалась своїм правом та подала відзив на позовну заяву.

Стосовно посилання відповідачки на те, що вона звільнена від сплати заборгованості на підставі п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України зазначає, що зазначена норма не містить посилань на прощення боргу та звільнення від сплати заборгованості на період дії в Україні воєнного стану.

Звертає увагу суду на те, що позивачем не було нараховано відповідачці для сплати жодних штрафних санкцій, а також відсотків, передбачених ст. 625 ЦК України.

З огляду на вище викладене, просив суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15 вересня 2010 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на ОСОБА_1 , вбачається, що 15 вересня 2010 року їй було встановлено початковий кредитний ліміт, в подальшому розмір кредитного ліміту було збільшено до 10 900, 00 грн, 26 грудня 2022 року кредитний ліміт було зменшено до 0,00 грн.

Як вбачається з наданої позивачем довідки 15 вересня 2010 року відповідач отримала кредитну картку № НОМЕР_1 , терміном дії до 04/14; 07 лютого 2012 року - отримала кредитну картку № НОМЕР_2 , терміном дії до 02/16; 03 вересня 2014 року - отримала кредитну картку № НОМЕР_3 , терміном дії до 01/18; 22 січня 2016 року - отримала кредитну карту № НОМЕР_4 , терміном дії до 01/20; 09 лютого 2018 року - отримала кредитну картку № НОМЕР_5 , терміном дії до 09/21; 09 лютого 2018 року - отримала кредитну картку № НОМЕР_6 , терміном дії до 09/21; 13 вересня 2019 року - отримала кредитну картку № НОМЕР_7 , терміном дії до 07/23; 10 лютого 2020 року - отримала кредитну картку № НОМЕР_8 , терміном дії до 01/24; 10 червня 2021 року - отримала кредитну картку № НОМЕР_9 , терміном дії до 06/24; 10 червня 2021 року - отримала кредитну картку № НОМЕР_10 , терміном дії до 06/24.

Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем АТ КБ «ПриватБанк», відповідачка має заборгованість за договором б/н від 15 вересня 2010 року у розмірі 117 407, 77 грн., яка складається із: 96 460,70 грн. заборгованість за кредитом, 6 037,92 грн. заборгованість за нарахованими відсотками, 14 909,15 грн. заборгованість за простроченими відсотками.

Задовольняючи позовні вимоги Акціонерного товариства «ПриватБанк» та, стягуючи з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту у розмірі 96 460,70 грн., суд першої інстанції посилався на те, що відповідачка своєчасно їх не повернула, що призвело до виникнення у неї заборгованості, яку вона в добровільному порядку не сплачує, а тому позовні вимоги банку про стягнення з відповідачки заборгованості по тілу кредиту в судовому порядку є обґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

З досліджених доказів встановлено, що анкета-заява від 15 вересня 2010 року, яка підписана позичальником, містить анкетні дані ОСОБА_1 , її контактну інформацію. Зі змісту вказаної заяви вбачається, що відповідачка погодилася з тим, що дана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складають між нею та банком договір банківського обслуговування.

З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на ОСОБА_1 , вбачається, що 15 вересня 2010 року їй було встановлено початковий кредитний ліміт, в подальшому розмір кредитного ліміту було збільшено до 10 900, 00 грн, 26 грудня 2022 року кредитний ліміт було зменшено до 0,00 грн.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що наявні у справі докази в своїй сукупності підтверджують факт надання позивачем ОСОБА_1 кредитних коштів, користування ними та не повернення відповідачем наданих позивачем коштів.

Окрім тіла кредиту, позивач просив суд стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за нарахованими процентами в сумі 6037,92 грн. та заборгованість за простроченими процентами в сумі 14 909,15 грн. Зазначав, що в редакції Умов і Правил, що почала діяти з 01.03.2019 року згідно з п. 2.1.1.2.12.сторони дійшли згоди, що починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі : 86,4% - для картки "Універсальна"; 84,0% - для картки "Універсальна голд.

Задовольняючи позовні вимоги в зазначеній частині, суд першої інстанції посилався на те, що відповідачка належним чином не виконує свої зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплати процентів у строки, передбачені договором, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідачки заборгованості по відсоткам є обгрунтованими.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з огляду на наступне.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Звертаючись до суду з позовом, АТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за нарахованими та простроченими відсотками.

На підтвердження позовних вимог в цій частині до позовної заяви було надано копію анкети- заяви від 15 вересня 2010 року, проте надана анкета-заява не містить умов щодо погодженої сторонами ставки за процентами за користування кредитними коштами.

Також до позовної заяви позивачем було надано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт " Універсальна" та Умови і Правила надання послуг в АТ КБ " ПриватБанк", які не підписані відповідачкою та які не містять п. 2.1.1.2.12. в тій редакції, яка вказана у позовній заяві.

З огляду на вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто, кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів та витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Такі висновки відповідають правовій позиції, зазначеній у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі 342/180/17 від 3 липня 2019 року.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про наявність підстав вважати, що сторони погодили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів від суми неповернутого в строк кредиту у розмірі: 86,4% - для картки "Універсальна"; 84,0% - для картки "Універсальна голд., як зазначав позивач в позовній заяві, а тому колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідачки на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за нарахованими та простроченими процентами у сумі 20 947,07 грн.

Отже, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з відповідачки ОСОБА_1 заборгованості по відсоткам ухвалене з порушенням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні вказаних позовних вимог.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості, вбачається, що відповідач має заборгованість за договором б/н від 15 вересня 2010 року у розмірі 117 407, 77 грн., яка складається із: 96 460,70 грн. заборгованість за кредитом, 6 037,92 грн. заборгованість за нарахованими відсотками, 14 909,15 грн. заборгованість за простроченими відсотками.

Також з наданого розрахунку вбачається, що станом на 26 грудня 2022 року відповідачем було сплачено на користь позивача нараховані відсотки у розмірі 1 569,97 грн. та прострочені відсотки у розмірі 135,30 грн.

З огляду на те, що колегія суддів прийшла до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача відсотків не підлягали задоволенню, то і сплачені відповідачем відсотки у розмірі 1 705,27 грн. підлягають зарахуванню на погашення тіла кредиту.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 квітня 2023 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитним договором в розмірі 94 755,43 грн. (96 460,70 грн. -1 705,27 грн.) та про відмову у стягнення заборгованості за відсотками.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України , якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача в разі задоволення позову.

При подачі позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 684,00 грн.

Після перегляду справи в суді апеляційної інстанції позов було задоволено частково (80,70%)

При подачі апеляційної скарги відповідачем було сплачено судовий збір у розмірі 4 026,00 грн.

За результатами апеляційного перегляду справи апеляційну скаргу було задоволено частково (19,30%), рішення суду було скасовано та ухвалене нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог, а тому з відповідачки ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 2 165,98 грн., а з позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь відповідачки ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 777,01 грн.

Керуючись ст.ст.526, 549, 611, 626, 628, 634, 638, 1054, 1056-1 ЦК України ст. ст. 141, 263, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 квітня 2023 року скасувати та ухвалити нове судового рішення.

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_11 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» () заборгованість за тілом кредиту в розмірі 94 755,436 грн.

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_11 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» () витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2 165,98 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_11 ) витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 777,01 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Судді: