ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/2412/20 Номер провадження 22-ц/814/2665/23Головуючий у 1-й інстанції Андрієнко Г. В. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Одринської Т.В.,

суддів Кузнєцової О.Ю., Пікуля В.П.,

за участю секретаря Сальної Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс" до ОСОБА_1 про захист ділової репутації та відшкодування моральної шкоди

за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс"- адвоката Тути Інни Вікторівни на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 29 листопада 2022 року,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2020 року ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» звернулось до суду із вказаним позовом у якому в остаточній редакції позовних вимог прохало:

- визнати недостовірною та такою, що принижує ділову репутацію інформацію про позивача, зазначену відповідачем в заяві про відвід суддів Верховного Суду Стрільчука В. А., Кузнєцова В. О., Тітова М. Ю. у справі 554/9012/16, а саме: «ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» готує хабар за декілька рішень, у тому числі і за цю справу, а також справу № 814/129/20 (провадження № 61-8104ав20), однак яка вже розглянута Верховним Судом у складі колегії суддів: Стрільчука В. А., Кузнєцова В. О., Тітова М. Ю., що також стосується нерухомого майна, розташованого по АДРЕСА_1 »;

- визнати недостовірною та такою, що принижує ділову репутацію, інформацію про Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс», зазначену ОСОБА_2 в заяві про відвід судді Абрамова П. С. у справі 554/1180/18, а саме: «Суддям Полтавського апеляційного суду передано суму у розмірі 3000 американських доларів. Постанову від 15.04.2019 року було винесено випадково. Однак, враховуючи той факт, що судді гроші отримали та назад не повернули, вони їх будуть відпрацьовувати по іншим судовим справам, де є стороною ТОВ «ФК «Поліс»;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Поліс» моральну шкоду в розмірі 100 000,00 гривень;

- стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000,00 гривень та витрати зі сплаченого судового збору.

В обґрунтування позовних вимог товариство посилалось на те, що в провадженні Верховного Суду знаходиться справа № 554/9012/16-ц за касаційною скаргою ТОВ «ФК «Поліс» на постанову Полтавського апеляційного суду від 15 квітня 2019 року. 04 вересня 2020 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід суддів. 23 вересня 2020 року Верховним Судом постановлена ухвала, якою вказану заяву про відвід суддів визнано необґрунтованою і передано на розгляд іншому складу суду.

09 вересня 2020 року Верховним Судом у справі № 554/9012/16-ц постановлена ухвала, котрою в задоволенні заяви відмовлено з причин її необґрунтованості. При цьому, в зазначеній ухвалі встановлені наступні обставини: «Заява ОСОБА_1 обґрунтована тим, що участь суддів Стрільчука В. А., Кузнєцова В. О., Тітова М. Ю. у розгляді цієї справи викликає сумнів у їх неупередженості, оскільки йому стало відомо, що ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» готує хабар за декілька рішень, у тому числі і за цю справу, а також справу № 814/129/20 (провадження № 61-8104ав20), однак яка вже розглянута Верховним Судом у складі колегії суддів: Стрільчука В. А., Кузнєцова В. О., Тітова М. О., що також стосується нерухомого майна, розташованого по АДРЕСА_1 ».

Позивач вважає, що інформація, поширена в заяві є недостовірною, а подібне поширення недостовірної інформації, котра за своєю суттю є звинуваченням у вчиненні злочину, порушує немайнове право позивача на ділову репутацію і завдає йому моральної шкоди.

Стверджує, що відповідач у заяві прямо вказав, що «ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» готує хабар за декілька рішень, у тому числі і за цю справу», чим виклав відомості, які були доведені до відома не лише суддів Верховного Суду, а й в силу доступності судових рішень в Єдиному державному реєстрі судових рішень, - невизначеному колу осіб.

Зазначаено, що звертаючись до Верховного Суду, ОСОБА_1 поширив інформацію, котра є негативною, оскільки в ній стверджується про порушення товариством норм чинного законодавства та є недостовірною в силу презумпції добропорядності, адже не довів протилежного, що й стало підставою постановлення ухвали. Поширена інформація є твердженням про факти, яких не існувало, які не були перевірені та які не можуть бути підтверджені, що порушує принцип презумпції невинуватості, закріплений у ст. 62 Конституції України та інших актах законодавства. Зокрема, посилається на правові позиції Верховного Суду, викладені при застосуванні правових норм при розгляді справ № 761/37180/17 у постанові від 08 травня 2019 року, та № 903/927/19 у постанові від 04 серпня 2020 року.

Також зазначає, що ТОВ «ФК «Поліс» є фінансовою компанією на ринку фінансових послуг з 2014 року і надає послуги факторингу, взаємодіючи з великою кількістю контрагентів, а тому бездоганна ділова репутація є гарантією реалізації її діяльності та отримання прибутку.

Відомості, викладені ОСОБА_1 у заяві не можна вважати фактичною чи юридичною підставою заяви у розумінні, встановленому процесуальним законом, яка стосувалась предмету заяви, оскільки не є доведеним юридичним фактом, який мав місце, чи доказом в розумінні ЦПК України.

Вважає, що в діях відповідача є склад правопорушення, наявність якого може бути підставою для захисту ділової репутації. Способом захисту порушеного особистого немайнового права зазначає шляхом відшкодування моральної шкоди, оскільки внаслідок поширення недостовірної інформації щодо вчинення ТОВ «ФК «Поліс» злочинів, пов`язаних із хабарництвом, товариство зазнає втрат майнового характеру, моральної шкоди, що унеможливлює закінчення ряду переговорних процесів та може призвести до негативних наслідків, серед яких, зниження престижу та авторитету компанії на ринку фінансових послуг, дискредитації способу ведення господарської діяльності, втрати постійних та потенційних ділових партнерів тощо.

Вказує, що один із контрагентів позивача письмово повідомив товариство про відмову від переговорів щодо укладення угоди, десятки інших зробили аналогічно в усній формі. Тому вважає, що між діями відповідача і втратами немайнового характеру існує прямий причинно-наслідковий зв`язок, а отже є підстави для відшкодування моральної шкоди, яку оцінює в 100000 грн.

В поданій заяві від 16 лютого 2021 року про зміну предмету позову, позивач вказав, що після ознайомлення з матеріалами справи № 554/1180/18 йому стало відомо, що відповідачем до Полтавського апеляційного суду подавалася заява про відвід судді Абрамова П. С. від 04 лютого 2021 року, в якій вкотре було поширено недостовірну інформацію, про начебто передачу суддям Полтавського апеляційного суду суми у розмірі 30000 американських доларів. Вказаною дією відповідач розширив коло осіб, на яких поширювалася недостовірна інформація та щодо позивача додатково повідомлена інформація, яка принижує його ділову репутацію.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 29 листопада 2022 року у задоволенні позову ТОВ «ФК «Поліс» відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржила представник ТОВ «ФК «Поліс» - адвокат Тута І.В., посилаючись на його незаконність та необґрунтованість.

Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що висновок суду про те, що викладена відповідачем інформація була адресована суду і обумовлювалася його потребою реалізувати процесуальне право на відвід, що не може розглядатися як поширення недостовірної інформації, не відповідає чинному законодавству, оскільки на думку апелянта не існує жодної норми про те, що реалізація відповідачем своїх прав, в тому числі і процесуальних, звільняє його від відповідальності за поширення недостовірної інформації та приниження ділової репутації.

Вважає, що викладена в заявах відповідача інформація, може бути спростована в судовому порядку.

Вказувала на те, що суд першої інстанції проігнорував той факт, що позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, всі обставини юридичного складу правопорушення, які с підставою для задоволення позову про захист ділової репутації.

Зазначала, що в даній справі мають місце всі складові юридичного правопорушення, які свідчать, що поширення ОСОБА_1 інформації в заявах про відвід суддів, що порушило немайнове право ТОВ «ФК «Поліс» на ділову репутацію. В свою чергу, відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції фактично не врахував ст. ст. 91, 94, 201, 277 ЦК України, а також Постанову Пленуму та практику ВС, формально зазначаючи, що правовідносини не є подібними із даною справою.

Ураховуючи викладене, прохала скасувати рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 29 листопада 2022 року а ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що в провадженні Верховного Суду перебувала на розгляді касаційна скарга ТОВ «ФК «Поліс» на постанову Полтавського апеляційного суду від 15 квітня 2019 року по цивільній справі № 554/9012/16-ц.

Під час розгляду 04 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із письмовою заявою про відвід суддів цього суду, в якій, серед іншого, зазначив про те, що йому стало відомо про нібито готування ТОВ «ФК «Поліс», як відповідачем, до давання хабаря за декілька судових рішень, в тому числі у зазначеній справі, у зв`язку з чим у нього виникли сумніви щодо неупередженості суддів (а. с. 20-23 т. 1).

Ухвалою Верховного Суду від 23 вересня 2020 року зазначену заяву ОСОБА_1 про відвід суддів визнано необґрунтованою й передано іншому складу суду, визначеному в порядку встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України (а. с. 25-28 т. 1).

29 вересня 2020 року ухвалою Верховного Суду у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Верховного Суду Стрільчука В. А., Кузнєцова В. О., Тітова М. Ю. від участі у розгляді справи за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» на постанову Полтавського апеляційного суду від 15 квітня 2019 року відмовлено (а. с. 31-34 т. 1).

Крім того, в іншій судовій справі № 554/1180/18 ОСОБА_1 подавав до Полтавського апеляційного суду заяву про відвід судді Абрамова П. С. від 04 лютого 2021 року, в якій, серед іншого, зазначив, що «Суддям Полтавського апеляційного суду передано суму у розмірі 30000 американських доларів. Постанову від 15.04.2019 року було винесено помилково. Однак, враховуючи той факт, що судді гроші отримали та назад не повернули, вони їх будуть відпрацьовувати по іншим справам, де є стороною ТОВ ФК «ПОЛІС» (а. с. 85-89 т. 1).

Позивач, звертаючись до суду, посилається на те, що зазначені ОСОБА_1 відомості не відповідають дійсності та є недостовірною інформацією, яка була доведена до відома не лише суддів відповідного суду, а й в силу доступності судових рішень в Єдиному державному реєстрі судових рішень, - невизначеному колу осіб. Таке поширення недостовірної інформації, котра за своєю суттю є звинуваченням у вчиненні злочину, порушує немайнове право позивача на ділову репутацію і завдає йому моральної шкоди.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що інформація, яку позивач просить визнати недостовірною, була викладена у відповідних заявах ОСОБА_1 , як учасника справи, а також судових рішеннях ухвалених з процесуальних питань.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Відповідно до статей 94, 277 ЦК фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Згідно зі статтею 34 ГК України дискредитацією суб`єкта господарювання є поширення у будь-якій формі неправдивих, неточних або неповних відомостей, пов`язаних із особою чи діяльністю суб`єкта господарювання, які завдали або могли завдати шкоди діловій репутації суб`єкта господарювання.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного суду України від 27 лютого 2009року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді даної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

В постанові Верховний Суд від 10 червня 2020 року в справі № 404/3230/16-ц (провадження № 61-47450св18) зазначено, що саме сукупність наведених у вказаній Постанові Пленуму обставин, може бути підставою для задоволення позову.

Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

При цьому, недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

У пунктах 17, 18 та 19 постанови Пленуму судам роз`яснено, що позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього порушено його особисті немайнові права.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Інформація, зазначена у позовній заяві чи іншій заяві, адресованій суду, а також в процесуальних документах (запереченнях на позов, апеляційних чи інших скаргах тощо), може бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації, за винятком випадків, коли ця інформація була визначена підставою пред`явленого позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі, а так само предметом апеляційного чи іншого перегляду в порядку, встановленому процесуальним законом.

У справі встановлено, що поширення оспорюваної позивачем інформації відбулося у межах перегляду відповідних судових проваджень в апеляційному та касаційному порядку, а саме: в заявах ОСОБА_1 , як учасника справи, про відвід суддів. Викладені в заяві обставини не можна розглядати, як поширення недостовірної інформації, так як, наведена інформація була викладена у межах розгляду судових справ та оцінювалась судом при вирішенні процесуальних питань по яких ухвалені відповідні судові рішення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач, подаючи, в межах розгляду цивільної справи, заяви про відвід суддів, реалізував своє процесуальне право, передбачене цивільно процесуальним кодексом України.

Крім того, позивач не надав суду жодного належного доказу про те, що інформація викладена в заявах про відвід суддів, певним чином вплинула на його господарську діяльність чи ділову репутацію або порушує його немайнові права, чи перешкоджає повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право, та має для нього негативні наслідки.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду, оскаржуване рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Суд першої інстанції, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 258, 263, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс"- адвоката Тути Інни Вікторівни залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 29 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26.09.2023.

Головуючий Т.В. Одринська

Судді О.Ю. Кузнєцова

В.П. Пікуль