Провадження № 2/686/3873/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі головуючого судді Заворотної О.Л.

секретаря судового засідання Сікори Ю.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, в обґрунтування якого вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 близько 22 год. 10 хв. ОСОБА_3 керуючи автомобілем «Chevrolet Nubira» р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі Н-03 «Житомир-Чернівці», за межами населеного пункту від м. Хмельницький до смт. Ярмолинці, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , 1985 р.н., який переходив проїзну частину автодороги. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 загинув на місці події. 23.02.2023 за даним фактом ГУНП в Хмельницькій області внесено відомості до ЄРДР № 0000098 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. 28.04.2023 кримінальне провадження № 0000098 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України. На час вчинення дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_3 перебував за кермом автомобіля «Chevrolet Nubira» р.н. НОМЕР_1 , який використовувався останнім як автомобіль служби таксі «2299». Внаслідок загибелі ОСОБА_4 , позивачці завдано моральну шкоду, розмір якої оцінено в 150 000 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вказала, що кримінальне провадження за фактом загибелі ОСОБА_4 , закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України, в діях ОСОБА_3 відсутній склад кримінального правопорушення, відсутня вина, а тому відповідно відсутні підстави для стягнення моральної шкоди, просить в позові відмовити.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши докази, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 близько 22 год. 10 хв. ОСОБА_3 керуючи автомобілем «Chevrolet Nubira» р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі Н-03 «Житомир-Чернівці», за межами населеного пункту від м. Хмельницький до смт. Ярмолинці, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , 1985 р.н., який переходив проїзну частину автодороги, внаслідок чого ОСОБА_4 загинув на місці події.

Із свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 вбачається що ОСОБА_4 був сином ОСОБА_1

23.02.2023 за фактом дорожньо-транспортної пригоди ГУНП в Хмельницькій області внесено відомості до ЄРДР № 0000098 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

На час вчинення дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_3 перебував за кермом автомобіля «Chevrolet Nubira» р.н. НОМЕР_1 .

Згідно повідомлення ТОВ «АТК КОМФОРТ» від 17.07.2013 № 482/1707, ОСОБА_3 не перебуває у трудових відносинах зі службо. таксі «2299», не орендує автомобіль«Chevrolet Nubira» р.н. НОМЕР_1 .

28.06.2023 кримінальне провадження № 0000098 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України.

При цьому встановлено, що водій ОСОБА_3 не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_5 , шляхом гальмування із зупинкою до місця наїзду, в діях водія не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху, які б з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди..

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

При завданні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на особу, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не може бути покладено обов`язок з її відшкодування, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України). Під непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (пункт 1 частини першої статті 263 ЦК України), тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату (наприклад, суїцид).

Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом (частина друга статті 1193 ЦК України).

Згідно з частиною четвертою статті 1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину.

Положення статті 1193 ЦК України про зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються і в інших випадках завдання шкоди майну, а також фізичній особі, однак у кожному разі підставою для цього може бути груба необережність потерпілого (перебування у нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху тощо), а не проста необачність.

Питання про те, чи є допущена потерпілим необережність грубою (частина друга статті 1193 ЦК України), у кожному конкретному випадку має вирішуватись з урахуванням фактичних обставин справи (характеру дії, обставин завдання шкоди, індивідуальних особливостей потерпілого, його стану тощо).

Врахувавши наведені обставини та норми матеріального права, суд дійшов висновку, що відповідач, як особа, яка керували джерелом підвищеної небезпеки, повинен нести відповідальність за моральну шкоду, завдану такими джерелом, незалежно від наявності його вини.

Відповідно до вимог частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до частини другої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Ураховуючи наведене суд дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування позивачці моральної шкоди, завданої загибеллю її сина. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходити із засад розумності та справедливості, з урахуванням глибини фізичних та душевних страждань позивачки та з урахуванням обставин, що відповідач не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода.

Оцінюючи в сукупності встановлені обставини справи, а саме: характер правопорушення, відсутність вини відповідача, характер стосунків позивача та померлого, довічність негативних наслідків та істотність вимушених змін у способі життя позивачки ОСОБА_1 , пов`язаних із втратою сина, виходячи із принципів розумності і справедливості, суд визначив розмір завданої моральної шкоди 65000грн.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 76, 81, 133, 137, 141, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 23, 1167, 1187, 1193 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 65 000 грн. 00 коп. (шістдесят п`ять тисяч гривень 00 коп.).

В решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду шляхом подання в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач : ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .

Відповідач : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, АДРЕСА_2 .

Дата складення повного тексту рішення суду 29.09.2023.

Суддя: