Провадження № 2-н/638/1015/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2023 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Орос О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з Приватного підприємства «Ізюмжитлосервіс» нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі заявник) звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ПП «Ізюмжитлосервіс» (далі боржник) на її користь нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за січень 2022 року у розмірі 256,40 грн., за лютий 2022 року у розмірі 5380,29 грн., за листопад 2022 року у розмірі 320,90 грн., нарахованої, але не виплаченої компенсації за 54 дні невикористаної відпустки у розмірі 9561,66 грн.

Дослідивши матеріали поданої заяви, суд дійшов наступного висновку.

Частиною 1 ст. 160 ЦПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 ЦПК України.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата є винагородою за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки ). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Відповідно до вимог ст. 94 Кодексу законів про працю України, заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

Таким чином, інші платежі: зокрема, компенсація за невикористану відпустку, вихідна допомога, добові тощо, не є заробітною платою і тому, в разі заявлення таких вимог, останні не підлягають розгляду в порядку наказного провадження та щодо вказаних виплат не може видаватися судовий наказ.

Разом із тим, як вбачається із прохальної частини, заявник просить суд окрім основної заробітної плати, стягнути з підприємства також несплачену компенсацію за невикористані дні відпустки, що не передбачено положеннями ЦПК України у наказному провадженні, а є прерогативою позовного провадження.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу у частині вимог про стягнення з боржника нарахованої, але не виплаченої компенсації за 54 дні невикористаної відпустки у розмірі 9561,66 грн.

Керуючись ст.ст.160-165 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу в частині вимог про стягнення з Приватного підприємства «Ізюмжитлосервіс» нарахованої, але не виплаченої компенсації за 54 днів невикористаної відпустки у розмірі 9561,66 грн.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя О.В.Орос