1Справа № 335/6726/21 2/335/2467/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Гашук К.В., за участю секретаря судового засідання Якимової О.С., представника позивача Шинкаренка Д.О., відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача адвоката Штабовенка Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за централізоване водопостачання та водовідведення,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року КП «Водоканал» звернулось до суду з вищевказаним позовом, в якому просило стягнути із ОСОБА_1 заборгованість по оплаті за централізоване водопостачання та водовідведення у розмірі 14 250 грн. 23 коп., та судові витрати у розмірі 2270,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач ОСОБА_1 своєчасно не здійснює оплату за послуги з централізованого водопостачання, які надаються за адресою його проживання: АДРЕСА_1 , у результаті чого за період з 01.07.2008 по 31.01.2012 та з 01.08.2014 по 30.04.2021 у нього утворилась заборгованість на суму 14 250 грн. 23 коп., що спонукало позивача звернутися до суду з відповідним позовом.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.10.2021 позов КП «Водоканал» було задоволено, стягнуто із ОСОБА_1 на користь КП «Водоканал» заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у розмірі 14 250 грн. 23 коп., та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 270 грн. 00 коп.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя суду від 12.07.2023, за заявою ОСОБА_1 , в особі представника-адвоката Штабовенка Д.В., заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.10.2021 скасовано, призначено розгляд справи до судового розгляду у загальному порядку, за правилами спрощеного позовного провадження із викликом учасників справи у судове засідання на 10-30 год. 07.08.2023, яке було відкладено на 14-30 год. 27.09.2023, за клопотання представника позивача.

01.08.2023 на адресу суду надійшов відзив ОСОБА_1 на позовну заяву, у якому відповідач просив відмовити у задоволені позову.

Зазначив, що 16.09.2010 механічним способом позивач заблокував відповідачу можливість водовідведення в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , а відтак з цього періоду відповідач не міг споживати послуги з водопостачання та водовідведення, та не повинен за них сплачувати.

Також, у відзиві відповідача просив застосувати строки позовної давності до заявлених позивачем позовних вимог.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. Зазначив, що дійсно 16.09.2010 відповідачу було призупинено надання послуг з водовідведення, у зв`язку із наявністю у нього заборгованості у розмірі 5 758,77 грн. 05.12.2012 під час технічного обстеження встановлено, що відповідач самовільно підключився до каналізації, знявши заглушку, а відповідно, відповідачу було відновлено нарахування за користування послугами з централізованого водопостачання та водовідведення.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив, та просив відмовити у їх задоволенні. Зазначив, що з 16.09.2010 позивачем не відновлювалось надання відповідачу послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. Крім того, позивачем разом з позовною заявою не було надано доказів, які б підтверджували відновлення надання відповідачу послуг з централізованого водопостачання та водовідведення.

Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив, та просив відмовити у їх задоволенні. Зазначив, що з 16.09.2010 йому призупинено надання послуг з водовідведення, а відтак він не повинен за них сплачувати. Крім того, позивач відмовився укладати з ним договір на його засадах, відтак, він не повинен оплачувати будь-які послуги КП «Водоканал», оскільки між сторонами не існує договірних правовідносин. На запитання суду повідомив, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Заслухавши представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов КП «Водоканал» підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

КП «Водоканал» включений до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України та є юридичною особою. Відповідно до п. 2.2 Статуту КП «Водоканал», предметом діяльності підприємства є забезпечення безперебійного постачання питної води, забезпечення постачання технічної води, забезпечення водовідведення й очищення господарсько-побутових стоків.

Статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 зроблено висновок, що «споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі».

Відповідач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповіддю Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від № 04-47/3627 від 30.06.2021, яка надійшла на адресу суду 01.07.2021 (а.с. 13), а відтак є споживачем комунальних послуг, які надаються за вказаною адресою. Він є зареєстрованим за вказаною адресою і на даний час, що було встановлено судом під час судового розгляду справи, згідно інформації, яка наявна у його паспорті. Більш того, у судовому засіданні при встановленні анкетних даних відповідач повідомив про те, що місце його фактичного проживання збігається із зареєстрованим його місцем проживання.

16.09.2010 працівниками КП «Водоканал» було відключено абоненту ОСОБА_1 водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом встановлення заглушки, у зв`язку із наявною станом на 01.09.2010 заборгованістю у розмірі 5758,77 грн., про що складено відповідний акт.

05.12.2012, у ході технічного обстеження, працівниками КП «Водоканал» було встановлено, що заглушка на проводі відсутня, та абонент самовільно підключився до внутрішньої мережі каналізації, тобто відновив водовідведення, про що складено акт технічного обстеження приватного домоволодіння та водокористування від 05.12.2012 за адресою: АДРЕСА_1 , абонент ОСОБА_1 , та відповідно ОСОБА_1 було відновлено нарахування за послуги централізованого водопостачання та водовідведення з моменту проведення попереднього огляду, з 09.05.2012.

Відповідно до положень ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, відповідно до якої цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Таким чином, ОСОБА_1 був споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, які надавались КП «Водоканал» у період з 01.07.2008 по 16.09.2010 та з 09.05.2012 по 30.04.2021.

Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, які діяли у період, за який позивачем нараховано заборгованість.

З позовної заяви та доданих до неї розрахунку заборгованості за послуги централізованого водопостачання та водовідведення та бухгалтерської довідки по особовому рахунку № НОМЕР_1 , які надані за адресою: АДРЕСА_1 , нарахована заборгованість відповідача за період з 01.07.2008 по 31.01.2012 та з 01.08.2014 по 30.04.2021, і вона становить 14 250 грн. 23 коп. (а.с.3-6), та, як зазначає позивач, вказана сума боргу підлягає стягненню із відповідача ОСОБА_1 , який зареєстрований за вказаною адресою.

Із вказаного розрахунку також встановлено, що КП «Водоканал» безпідставно нараховувало ОСОБА_1 плату за послуги водопостачання та водовідведення у період з 16.09.2010 по 09.05.2012, оскільки у вказаний період, згідно наявних у матеріалах справи актів, вказані послуги за адресою: АДРЕСА_1 , не надавались.

Згідно із приписами ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

У відповідності до п. 18 Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, які діяли у період, за який відповідачам нараховано заборгованість, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальні споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаї в ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У своєму відзиві та у судовому засіданні відповідач та його представник зазначали про те, що 16.09.2010 позивачем було відключено абоненту ОСОБА_1 водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку із наявною станом на 01.09.2010 заборгованістю у розмірі 5758,77 грн., про що складено відповідний акт, та водовідведення не було відновлене, а відтак відповідач не повинен сплачувати за вказані послуги, оскільки не користувався такими послугами.

У ході судового розгляду справи встановлено, що дійсно 16.09.2010 працівниками КП «Водоканал» було відключено абоненту ОСОБА_1 водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом встановлення заглушки, про що було складено відповідний акт. Разом з тим, 05.12.2012, у ході технічного обстеження, працівниками КП «Водоканал» було встановлено, що заглушка на проводі відсутня, та абонент самовільно підключився до внутрішньої мережі каналізації, тобто відновив водовідведення, про що складено акт технічного обстеження приватного домоволодіння та водокористування від 05.12.2012 за адресою: АДРЕСА_1 , відносно абонента ОСОБА_1 .

За таких обставин, суд доходить до висновку, що доводи відповідача з приводу того, що він не користувався та не користується послугами КП «Водоканал» з 16.09.2010, тобто з моменту відключення водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , є такими, що не відповідають дійсності та не підтверджені належними та допустимими доказами.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, а також те, що відповідач не виконував свого обов`язку із своєчасної сплати за надані позивачем послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, суд доходить до висновку, що позовні вимоги КП «Водоканал» про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у період з 01.07.2008 по 16.09.2010 та з 01.08.2014 по 30.04.2021 (в межах заявлених позовних вимог, тобто період, який визначено позивачем) є обґрунтованими, проте, є безпідставними вимоги позивача та нарахована сума заборгованості за період з 16.09.2010 по 09.05.2012.

Разом із тим, позовні вимоги КП «Водоканал» підлягають частковому задоволенню, оскільки стягненню з відповідача підлягає сума заборгованості у межах строку позовної давності, про застосування якої відповідачем ОСОБА_1 заявлено у відзиві на позовну заяву.

Так, згідно матеріалів справи, у відповідача існує заборгованість за надані у квартиру АДРЕСА_2 послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01.07.2008 по 16.09.2010 та з 01.08.2014 по 30.04.2021.

З позовом про стягнення вказаної суми заборгованості, у тому числі за вказаний період, позивач звернувся до суду 25.06.2021 (згідно штампу з відміткою суду).

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Вона обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків.

Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Метою встановлення в законі позовної давності є забезпечення захисту порушеного суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу в межах певного періоду часу, тобто тимчасове обмеження отримати захист за допомогою звернення до суду, можна зробити висновок, що об`єктом дії позовної давності є право на позовний захист (право на позов у матеріальному сенсі), що є самостійним правом (не ототожнюється із суб`єктивним матеріальним правом і реалізується в межах охоронних правовідносин), яким наділяється особа, право якої порушене.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного).

За ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Як встановлено судом, відповідач зобов`язаний щомісяця здійснювати оплату за житлово-комунальні послуги, а відтак вказані зобов`язання відповідача з оплати житлово-комунальних послуг виникали щомісяця. Розрахунковим періодом для оплати послуг, згідно п. 18 діючих Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005, які діяли у період, за який позивачем нараховано заборгованість, є календарний місяць. Плата за послуги повинна була вноситися не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Тобто, з 21 числа кожного місяця, що слідує за розрахунковим, починається період прострочення оплати наданих у попередньому місяці житлово-комунальних послуг, а отже, і перебіг позовної давності щодо відповідного щомісячного платежу, за яким споживач допустив прострочення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі №712/8916/17.

Пунктом 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Тобто, строк позовної давності за вимогою про стягнення з відповідача заборгованості в силу пункту 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України продовжено на строк дії карантину. Вказаний закон набрав чинності з 02 квітня 2020 року.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено на всій території України карантин з 12.03.2020, який неодноразово продовжувався та тривав до 30.06.2023.

З позовом до суду КП «Водоканал» звернулося 25.06.2021. Строк позовної давності продовжено з дня набрання чинності змін у Розділі «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо продовження строку позовної давності, з 02.04.2020.

Враховуючи викладені обставини, суд доходить до висновку, що позивач пропустив строк позовної давності за вимогами, які виникли з липня 2008 року по вересень 2010 року, та з серпня 2014 року по березень 2017 року включно. При цьому, позивачем не зазначено поважних причин пропуску строку позовної давності за цими позовними вимогами, а також не заявлено клопотання про поновлення цього строку.

За ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

У вказаній справі відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності, про що зазначено у відзиві на позовну заяву.

З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за централізоване водопостачання та водовідведення з відповідача ОСОБА_1 за період з липня 2008 року по 16 вересня 2010 року, та з серпня 2014 року по березень 2017 року, слід відмовити у зв`язку із пропуском позивачем строку позовної давності.

Проте, з урахуванням наданого позивачем розрахунку заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, задоволенню підлягають позовні вимоги у межах строку позовної давності, з урахуванням вимог п. 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у період з 01.03.2017 по 30.04.2021, яка у загальному розмірі становить 7534 грн. 76 коп.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1200,25 грн. (2270,00,00 грн. х 7534,76 грн./14 240,23 грн.).

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265, 259, 263-265, 268 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання та водовідведення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Комунального підприємства «Водоканал» (, місце знаходження: вул. Святого Миколая, буд. 61, м. Запоріжжя, р/р НОМЕР_3 в ПАО «ПУМБ») заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у розмірі 7 534 (сім тисяч п`ятсот тридцять чотири) гривень 76 копійок.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Комунального підприємства «Водоканал» (, місце знаходження: вул. Святого Миколая, буд. 61, м. Запоріжжя, р/р НОМЕР_3 в ПАО «ПУМБ») судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 200 (одна тисяча двісті) гривень 25 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступна та резолютивна частини рішення виготовлені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 27 вересня 2023 року.

Повний текст рішення складено 29.09.2023.

Суддя Гашук К.В.