Дата документу 03.10.2023 Справа № 331/4257/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/1160/23 Головуючий у 1-й інстанції: Скользнєва Н.Г.
Є.У.№ 331/4257/21 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючої: Кочеткової І.В.,

суддів: Дашковської А.В.,

Подліянової Г.С.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , державний реєстратор виконавчого комітету Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області, про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та припинення права власності на об`єкт нерухомого майна,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 вересня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , державний реєстратор виконавчого комітету Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області, про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та припинення права власності на об`єкт нерухомого майна.

Просила суд скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняте 08.09.2020 року державним реєстратором виконавчого комітету Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області Христенком Є.В. та припинити право власності ОСОБА_2 на 2/25 частки домоволодіння літ А,Б, В що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 08.09.2020 державним реєстратором виконавчого комітету Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області Христенком Є.В. проведена державна реєстрація права власності ОСОБА_2 на 2/25 частки домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Підставою для проведення державної реєстрації слугувало рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя № 2-170/02, видане 14.11.2002. На запит адвоката до суду отримана відповідь, що за номером 2-170/02 в архіві суду зберігається справа з іншими сторонами судового процесу, та суть справи не збігається. Перевіркою алфавітних покажчиків цивільних справ за 2002 рік, будь-яка цивільна справа за участю сторін ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - не зареєстрована. Таким чином, державна реєстрація права власності на 2/25 частини домоволодіння була проведена на підставі неіснуючого, підробленого рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, що стало підставою звернення до суду із вказаним позовом.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 вересня 2022 року позов задоволено.

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 53945605,прийняте 09 вересня 2020 року державним реєстратором виконавчого комітету Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області Христенком Є.В. (адреса місця перебування: АДРЕСА_3 ).

Припинено право власності ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на 2/25 частки домоволодіння літери А, Б, В, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (номер запису про право власності - 38072776).

Стягнуто з ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Ухвалою цього ж суду від 2 грудня 2022 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись напорушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, і ухвалити по справі нове рішення яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що на думку апелянта, рішення суду першої інстанції ухвалено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи. Апелянт зазначає, про те, що вона не була обізнана про те, що в Жовтневому районному суді м.Запоріжжя розглядається цивільна справа за її участю, судових повісток не отримувала та не була належним чином повідомлена про день та час слухання справи, а відмітка на конверті «за закінченням терміну зберігання» не свідчить про відмову відповідача про отримання судової кореспонденції.

Окрім того, скаржник зазначає, що під час звернення до суду із вказаним позовом позивач не дотримався вимог статті 175,177 ЦПК України та не в повній мірі сплатив судовий збір, а суд першої інстанції на вказане уваги не звернув та прийняв з порушенням норм процесуального права позов до свого провадження.

Також апелянт вказує на те, що підстав на звернення до суду із вказаним позовом ОСОБА_1 не мала, вона не довела, не надала належних та допустимих доказів на підтвердження того, що її права були порушені відповідачем. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які свідчать про порушення прав ОСОБА_1 . Право власності на 1/10 частки домоволодіння є сумнівними, оскільки не пройшло державну реєстрацію.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Великанов М.О. вказав, що жодні доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції. Наведені доводи про те, що апелянт під час розгляду справи в суді першої інстанції не була обізнана про її розгляд спростовуються матеріалами справи, оскільки матеріали справи містять відзив на позовну заяву.

Окрім того, представник ОСОБА_1 адвокат Великанов М.О. зазначив, що твердження апелянта стосовно сумнівності набуття права власності ОСОБА_1 на 1/10 частини домоволодіння є хибними, оскільки матеріали справи містять копію договору купівлі продажу від 01.11.1985, який підтверджує право власності ОСОБА_1 . А зареєстроване право власності ОСОБА_2 на 2/25 частини домоволодіння надавало їй право впливати на порядок здійснення співвласниками права спільної часткової власності на домоволодіння, і, відповідно впливало на реалізацію ОСОБА_1 свого права власності. Зауважив, що ОСОБА_2 так і не надала жодних належних та допустимих доказів на підтвердження свого права власності, що в черговий раз підтверджує незаконну державну реєстрацію її права власності на 2/25 частини домоволодіння. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення залишити без змін.

Інші учасники своїм правом надання відзиву на апеляційну скаргу не скористались, проте це не заважає розгляду апеляційної скарги за наявними матеріалами справи.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке:

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками єдиного майнового комплексу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , із частками 1/10 частини і 2/25 відповідно (а.с. 14-15).

Відповідно до інформаційної довідки № 225453564 від 24.09.2020 Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 08.09.2020 державним реєстратором виконавчого комітету Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області Христенком Є.В. було прийняте рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 53945605, та проведена державна реєстрація права власності ОСОБА_2 на 2/25 частки домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Підставою для державної реєстрації зазначеного права власності було рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, серія та номер - 2- 170/02, видане 14.11.2002 (а.с 9-12).

Згідно відповіді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18.01.2021 на запит адвокатського бюро «Великанов та партнери» за номером 2-170/02 в архіві суду зберігається справа за іншими сторонами судового процесу, та суть справи не збігається із запитом. Перевіркою алфавітних покажчиків цивільних справ за 2002 рік, будь-яка цивільна справа за участю сторін ОСОБА_1 та ОСОБА_4 - не зареєстрована (а.с. 13).

Відповідач ОСОБА_2 вимогу суду першої інстанції не виконала, оригінал рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, номер 2- 170/02, видане 14.11.2002 для огляду у судовому засіданні не надала.

Окрім цього, ОСОБА_2 не надала оригінал рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, номер 2- 170/02, видане 14.11.2002 для огляду у судовому засіданні і в суді апеляційної інстанції.

ОСОБА_1 звертаючись до суду першої інстанції із вказаним позовом зазначила, що державна реєстрація права власності ОСОБА_2 на 2/25 частини спірного домоволодіння була проведена на підставі неіснуючого, підробленого рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, що порушує права ОСОБА_1 , в тому числі у здійснені права власності.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що є підстави для скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 53945605, прийнятого 08.09.2020 державним реєстратором виконавчого комітету Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області Христенком Є.В., оскільки відповідачем не доведений факт існування рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя № 2- 170/02, виданого 14.11.2002..

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

За змістом статей 15 і 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частинами першою, третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», «у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав)».

Реєстрація права власності на нерухоме майно є лише офіційним визнанням права власності з боку держави (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17).

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 680/214/16 та від 07 квітня 2020 року у справі № 916/2791/13 зроблено висновок про те, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним з юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для підтвердження права власності, однак самостійного значення для виникнення права власності немає. Така реєстрація визначає лише момент, з якого держава визнає та підтверджує право власності за наявності інших юридичних фактів,

Запис про скасування державної реєстрації прав вноситься до Державного реєстру речових прав на підставі рішення суду про скасування рішення про державну реєстрацію прав.

Аналогічний правовий висновок Велика Палата Верховного Суду виклала у постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18).

ОСОБА_2 не надала до суду першої інстанції та суду апеляційної інстанції для огляду рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя № 2- 170/02, виданого 14.11.2002, а тому суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та припинення права власності ОСОБА_2 на часту у спільному майні у відповідності до норм 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Що стосується доводів апеляційної скарги про не належне повідомлення ОСОБА_2 про розгляд справи в суді першої інстанції, то апеляційний суд зазначає про таке.

Ухвалою суду від 9 вересня 2021 року провадження у справі відкрито ; вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження ; справу призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні на 7 жовтня 2021 року ( т. 1 а.с.43-44).

Копія ухвали суду від 09.09.2021 року була надіслана на адресу відповідачки ОСОБА_2 , зазначену в позові, а саме : АДРЕСА_1 (т.1 а.с.45).

Саме така адреса вказана ОСОБА_2 в заяві про перегляд заочного рішення ( т. 1 а.с. 206-216).

Кореспонденція, адресована ОСОБА_2 , повернулася до суду першої інстанції з поштовою відміткою про те, що адресат відсутній за вказаною адресою ( т.1 а.с.48).

7 жовтня 2021 року на адресу ОСОБА_2 повторно було надіслано копію позовної заяви з додатками на 25-ти аркушах та повідомлено про те, що розгляд справи призначено на 09 листопада 2021 року -13.00 годин (т.1 а.с.53). Проте, судова кореспонденція, адресована ОСОБА_2 , повернулася до суду із відміткою пошти про закінчення терміну зберігання (т.1 а.с.101).

Згідно відповіді Управління державної реєстрації фізичних осіб департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 07.20.2021 року , адресою реєстрації відповідачки ОСОБА_2 є : АДРЕСА_1 (т.1 а.с.56).

Проте, 1 листопада 2021 року від ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позов (т.1 а.с.107-111).

Із змісту відзиву вбачається, що ОСОБА_2 відомо про те, що в провадженні суду на розгляді знаходилася справа № 331/4257/21 за позовом ОСОБА_1 ; копію позовної заяви з додатком ОСОБА_2 отримала 16.10.2021 року. Крім того, ознайомлена із ухвалою суду від 9.09.2021 року про відкриття провадження по справі, у зв`язку з чим скористалася своїм процесуальним правом на подачу відзиву на позов. ( т.1 а.с.107-111).

Вказане спростовує доводи апелянта про необізнаність про розгляд справи в суді першої інстанції, то такі доводи апеляційний суд визнає не обґрунтованими.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що позивач не дотримався вимог статті 175,177 ЦПК України при подачі позову до суду та не в повній мірі сплатив судовий збір, а суд першої інстанції на вказане уваги не звернув та прийняв з порушенням норм процесуального права позов до свого провадження.

Колегія суддів не погоджується із вказаними доводами, оскільки вказані доводи не відповідають існуючим нормам діючого законодавства та не є підставою, визначеною статтею 376 ЦПК України для скасування судового рішення.

Щодо заперечень ОСОБА_2 підстав на звернення до суду із вказаним позовом ОСОБА_1 , то вказані заперечення є безпідставними.

Статтею 328 ЦК встановлюються принципові засади набуття права власності.

За загальним правилом, момент набуття права власності за договором пов`язується з переданням майна, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 334 ЦК).

Так, в матеріалах справи наявна копія договору купівлі продажу від 01.11.1985 року, який підтверджує право власності ОСОБА_1 на 2/25 частини спірного домоволодіння. Вказаний документ підтверджує право власності ОСОБА_1 на 2/25 частини спірного домоволодіння.

Не законно зареєстроване право власності ОСОБА_2 на 2/25 частини домоволодіння надає їй право впливати на порядок здійснення співвласниками права спільної часткової власності на домоволодіння, і, відповідно впливає на реалізацію ОСОБА_1 свого права власності.

Аналіз викладеного свідчить, що оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим, таким, що відповідає нормам статті 263 ЦПК України. Підстав для скасування вказаного судового рішення апеляційний суд не вбачає, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 вересня 2023 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 05 жовтня 2023 року.

Головуюча: І.В. Кочеткова

Судді: А.В. Дашковська

Г.С. Подліянова