Справа № 143/1506/20
03 жовтня 2023 року м. Погребище
Погребищенський районний суд Вінницької області
головуючого судді Сича С.М.,
за участю секретаря Левченко М.О.,
розглянувши в місті Погребище Вінницького району Вінницької області цивільну справу за позовом за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-
Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 19.09.2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики станом на 15.12.2020 року, що складається із суми позики - 400 (чотириста) доларів США, пені за несвоєчасне виконання зобов`язання - 100 (сто) доларів США, три проценти річних 23 (двадцять три) долара США 44 цента, а разом - 523 (п`ятсот двадцять три) долара США 44 цента.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 145 (сто сорок п`ять ) грн. 85 коп.

Проте, під час ухвалення рішення судом не було вирішено питання про розподіл інших судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, так як представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 заявив, що докази понесення позивачем витрат на правничу допомогу відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Крім того, представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 у судовому засіданні просив стягнути із позивача понесені відповідачем витрати на проведення експертизи.

27.09.2023 року на адресу суду засобами поштового зв`язку надійшло клопотання позивача ОСОБА_1 від 25.09.2023 року про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу із доданими до нього письмовими доказами.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 просив стягнути із позивача на користь відповідача понесені ним витрати на виготовлення висновку експерта пропорційно до задоволених позовних вимог. При цьому відзначив, що сума надміру сплаченого платежу за проведення експертизи в розмірі 943 грн. 85 коп. має бути повернута відповідачеві експертною установою. Водночас, просив відмовити у задоволенні клопотання позивача про стягнення із відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн. 00 коп., посилаючись на ту обставину, що у позовній заяві попередній (орієнтовний) розрахунок таких судових витрат становить лише 6000 грн. 00 коп. Крім того, звернув увагу суду на те, що докази понесення таких витрат, виходячи із положень цивільного процесуального законодавства, мали б бути подані до закінчення судових дебатів.

Заслухавши пояснення представника відповідача Гасера Х.В., дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення у справі, виходячи із наступного.

За правилами ст.246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Згідно із п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За змістом пунктів 1, 2 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати на проведення експертизи.

В силу ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За ч.1 ст.123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч.3 ст.124 ЦПК України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

В силу ч.6 ст.124 ЦПК України строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Із доданих до клопотання позивача про стягнення судових витрат матеріалів слідує, що воно було здано на пошту 25.09.2023 року.

Враховуючи, що останній день на подання позивачем доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу - 24.09.2023 року припав на вихідний день (неділя), то останнім днем цього процесуального строку є 25.09.2023 року, а отже зазначене клопотання з доказами було подано вчасно.

За правилами ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 ч.3 ст.2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Зі змісту ст.ст.10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді вбачається, що при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (ч.1 ст.182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Це підтверджується також іншими нормами ЦПК України, зокрема приписами ч.1 ст.81 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин 5 та 6 6 ст.137 ЦПК України, в силу яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

З огляду на викладене склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Такий висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 та від 19.02.2020 року в справі №755/9215/15-ц.

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано:

-ордер серії ЧК №181422, виданий адвокатом Бегеймою М.О. (Т.1, а.с.6);

-договір про надання правової (правничої) допомоги від 14.12.2020 року, укладений із адвокатом Бегеймою М.О., відповідно до п.4.2 якого гонорар адвоката складає 10000 грн. 00 коп., які клієнт зобов`язується сплатити протягом 3 днів з моменту підписання цього договору (Т.2, а.с.77);

-акт виконаних робіт та наданих послуг від 20.05.2022 року, складений ОСОБА_1 та адвокатом Бегеймою М.О., за змістом якого вартість наданих правових послуг адвоката становить 10000 грн. 00 коп. (Т.2, а.с.79);

-квитанцію до прибуткового касового ордера про сплату позивачем гонорару адвокату в сумі 10000 грн. 00 коп. (Т.2, а.с.78).

Суд вважає неприйнятними доводи представника відповідача ОСОБА_4 про те, що докази понесення таких витрат, виходячи із положень цивільного процесуального законодавства, мали б бути подані позивачем до закінчення судових дебатів, оскільки вони не засновані на приписах ч.8 ст.141 ЦПК України, за змістом яких докази понесення судових витрат подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Також не заслуговують на увагу аргументи представника відповідача ОСОБА_4 стосовно того, що у позовній заяві попередній (орієнтовний) розрахунок таких судових витрат становить лише 6000 грн. 00 коп., що є істотно меншою сумою, аніж та, яку просить стягнути позивач із відповідача, а тому, на його думку, ця обставина є самостійною підставою для відмови у задоволенні відповідного клопотання позивача, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У позовній заяві дійсно обумовлено, що попередній (орієнтовний) розмір витрат на правничу допомогу становить 6000 грн. 00 коп. (Т.1, а.с.4).

За правилами ч.4 ст.141 ЦПК України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Суд вважає, що перевищення позивачем суми витрат на професійну правничу допомогу не є істотним в розумінні ч.4 ст.141 ЦПК України, оскільки заявлена ним до відшкодування сума таких судових витрат не є такою, що значно перевищує відповідну суму, заявлену у попередньому (орієнтовному) розрахунку.

Крім того, у п.152 постанови від 16.11.2022 року у справі №922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що відмова у відшкодуванні витрат на правову допомогу є правом суду, а не обов`язком, реалізація якого є наслідком доведення стороною обставин того, що неподання іншою стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які ця особа понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, порушило принцип змагальності та завадило стороні спору належним чином висловити свої міркування щодо їх обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення витрат.

Представником відповідача не доведено, що невідповідність визначеного позивачем у позовній заяві попереднього (орієнтовного) розрахунку витрат на правничу допомогу, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом цієї справи, із заявленою до відшкодування сумою, порушило принцип змагальності та завадило стороні відповідача належним чином висловити свої міркування щодо їх обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення витрат.

За змістом п.3 ч.1 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (витрати на проведення експертизи) , покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ціна позову становить 3279 доларів США. За наслідками розгляду справи судом стягнуто із відповідача на користь позивача 523 долара США 44 цента, що становить 15,96 відсотка від ціни позову.

Отже, із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню пропорційно до задоволених позовних вимог витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1596 грн. 00 коп. (10000, 00 грн.: 100 х 15,96 %).

Разом із цим, вирішуючи заяву представника відповідача ОСОБА_4 про розподіл витрат на проведення судової експертизи, суд ураховує, що згідно із ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору (ч.2 ст.134 ЦПК України).

Як вбачається із матеріалів справи разом із поданням першої заяви по суті спору (відзиву на позовну заяву) відповідачем ОСОБА_2 не було подано попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які він очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Однак, позивачем та його представником не доведено, що неподання відповідачем попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом цієї справи, порушило принцип змагальності та завадило стороні позивача належним чином висловити свої міркування щодо їх обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення витрат.

З огляду на наведене суд не вбачає підстав для відмови у відшкодуванні понесених відповідачем судових витрат на проведення експертизи через неподання попереднього (орієнтовного) розрахунку суми таких судових витрат.

Суд бере до уваги, що за змістом ч.6 ст.139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Частиною 8 ст.141 ЦПК України унормовано, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Зі змісту ухвали суду від 18.01.2022 року вбачається, що оплату за проведення судової почеркознавчої експертизи покладено на відповідача (Т.1, а.с.163).

В матеріалах справи міститься рахунок від 23.06.2022 року №1205, із якого слідує, що оплата за проведення експертизи становить 9438 грн. 50 коп. (Т.1, а.с.179).

Разом із цим, згідно із актом здачі приймання висновку експертів №15800/15801/22-32 від 12.01.2023 року загальна вартість експертизи становить 8494 грн. 65 коп., а попередня оплата за проведення експертизи - 9438 грн. 50 коп. (Т.1, а.с.209).

За таких обставин суд погоджується із позицією представника відповідача про те, що розподілу між сторонами підлягають понесені відповідачем витрати на проведення експертизи в сумі 8494 грн. 65 коп., а сума надміру сплаченого платежу за проведення експертизи в розмірі 943 грн. 85 коп. має бути повернута відповідачеві експертною установою.

За змістом п.3 ч.1 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (витрати на проведення експертизи) , покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню пропорційно до задоволених позовних вимог витрати на проведення судової експертизи в сумі 7138 грн. 90 коп. (8494, 65 грн.: 100 х 84,04%).

В ч.10 ст.141 ЦПК України визначено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

З огляду на викладене із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 слід стягнути судові витрати в розмірі 5542 грн. 90 коп. (7138,90 грн. 1596,00 грн.)

Керуючись ст.ст.246, 260, 263, 270 ЦПК України, суд, -

Ухвалив:

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 5542 (п`ять тисяч п`ятсот сорок дві) грн. 90 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення буде складений протягом десяти днів з дня оголошення його вступної та резолютивної частини.

Повний текст рішення складений 04.10.2023 року.

Суддя