Справа №718/2465/23
Провадження №2/718/481/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2023 року м.Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі: головуючої судді Масюк Л.О., секретаря Харабари А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кіцмань цивільну справу № 718/2465/23 за позовною заявою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , інтереси якої представляє ОСОБА_2 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів.

Свої вимоги мотивує тим, що позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_4 перебували у шлюбі з 05.07.2013 р по ІНФОРМАЦІЯ_1 . В шлюбі у них народився син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказує, що рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21.05.2019 року шлюб між позивачкою і відповідачем розірвано.

Зазначає, що після розірвання шлюбу, відповідач не здійснював матеріальної допомоги позивачці на утримання сумісного сина і позивачка була вимушена звернутися до Артемівського міськрайонного суду Донецької області із заявою про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання сина ОСОБА_6 .

Посилається на те, що 21.03.2019 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області видав судовий наказ (справа № 219/1653/19) про стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання сумісного сина, в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, але не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 15.02.2019 року і до повноліття дитини.

Вказаний судовий наказ було пред`явлено позивачкою до виконання до Заставнівського відділу державної виконавчої служби у Чернівецькому районі Чернівецької області, де до теперішнього часу і перебуває на виконанні.

Згідно до листа № 9117 від 20.06.2023 р позивачка дізналася про те, що відповідач змінив своє прізвище з ОСОБА_7 на ОСОБА_6 .

Відповідач скриває свої офіційні доходи, аліменти не сплачує та відповідно до розрахунку із сплати аліментів станом на 20.06.2023 р відповідач має борг зі сплати аліментів перед позивачкою за виконавчим провадженням в сумі 129 004,75грн.

З урахуванням положень ч.1 ст.196 СК України та правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 року розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у спірному періоді становить 123663,88 грн.

Враховуючи наведене, просила позов задовольнити, стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 15.02.2019 року по 30.06.2023 року у розмірі 123663,88 грн.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник, адвокат Деменкова Є.С., в судове засідання не з`явилися, однак представник подала заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача. Позов підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляд усправи, однак скерував на адресу суду письмові заперечення, згідно яких вказує, що він проживає за кордоном і не має можливості зявитися в судове засідання.

Зазначає, що він не відмовлявся від забезпечення дитини, але не згідний з тим, що з 2019 року не сплачує аліменти, однак не має фіксованих доказів про передачу фінансової допомоги на дитину, але є велика кількість свідків, які знають про його ставлення до дитини, він не відрікається від свого сина.

Посилається на те, що про вказану заборгованість йому стало відомо саме зараз, а тому просить взяти до уваги даний лист.

Заходів спрямованих на забезпечення доказів не вживалось, як і заходів забезпечення позову.

Зупинення і поновлення провадження не здійснювалося.

У відповідності до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини у справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 14.01.2014 року вбачається що ОСОБА_4 є батьком, а ОСОБА_1 матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с.7).

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21.05.2019 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 розірвано. (а.с. 9).

21.03.2019 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області видав судовий наказ (справа № 219/1653/19) про стягнення аліментів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 на утримання сумісного сина, в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, але не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 15.02.2019 року і до повноліття дитини (а.с.10).

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 20.06.2023 року (справа № 219/1653/19) на утримання сина ОСОБА_6 у відповідача ОСОБА_8 розмір заборгованості становить 129 004,75 грн. (а.с.12-13).

Згідно Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про зміну імені №9 від 14.06.2023 року вбачається, що відповідач змінив своє прізвище з ОСОБА_7 на ОСОБА_6 (а.с.13 зворот,14).

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Положеннями ст. 4 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.2 ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Отже, відповідач ОСОБА_4 зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 1ст. 196 СК України. Крім того, обов`язок надавати дитині допомогу (аліменти) батько несе не лише на підставі рішення суду, а й з факту народження дитини, згідно з вимогами СК України.

Статтею 196 СК України передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

За змістом ч.4 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; подання заяви стягувачем або боржником; надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи-підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію чи інші доходи; надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; закінчення виконавчого провадження.

Як роз`яснено у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи; на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові витрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Таким чином, виходячи зі змісту ст.196 СК України, суд повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні, та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки.

У постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах та зробила висновок про те, що пеня на заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

Аналогічно вирішено питання у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18).

Таким чином, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

S=(A1 х 1% х Q1)+(A2 х 1% х Q2)+………+(An х 1% х Qn), де:

S - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Таким чином, заборгованість відповідача ОСОБА_3 зі сплати пені за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_5 згідно вищевказаної формули за період з 15.02.2019 року по 19.07.2023 рік становить 123663,88 грн.

Згідно з частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищезазначене, відповідач, як батько дитини, зобов`язаний нести витрати на його утримання, однак доказів про добровільну сплату аліментів у розмірі визначеному рішенням суду не надано, внаслідок чого утворилася заборгованість з їх сплати, тим самим фактично намагається перекласти свій обов`язок піклуватись та матеріально забезпечувати дитину виключно на позивача, що є порушенням норм чинного сімейного законодавства України.

На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог, що підтверджені доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання сина ґрунтуються на законі і підлягають до задоволення.

Крім того, позивачем ОСОБА_1 понесено судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі три тисячі гривень, що підтверджується наданими та дослідженими у судовому засіданні доказами.

Статтею 133 ЦПК України, передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

Також суду надано Договір про надання правничої допомоги від 14.06.2023 року згідно якого ОСОБА_1 та адвокат Деменова Є.С. погодили зобов`язання про надання правової допомоги, а також те, що за такі послуги замовник сплачує виконавцю гонорар у розмірі 3000 грн. (а.с.15 зворот, 16).

Відповідно до розрахункової квитанції від 14.06.2023 адвокат Деменова Є.С. отримала від ОСОБА_1 за надання професійної правничої допомоги у справі №718/2465/23 гонорар у сумі 3000 грн. (а.с.18).

Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог щодо стягнення пені за прострочення сплати аліментів, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 1073 гривень 60 копійок, від сплати яких позивач був звільнений при подачі позову, на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», - підлягають стягненню з відповідачки.

На підставі викладеного, ст. 51 Конституції України, ст. ст. 180-181, 196 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 3-7, 10-13, 17, 18, 76-81, 141, 223, 247, 259, 263, 264, 265, 268, 280-289, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , пеню за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у сумі 123663 (сто двадцять три тисячі шістсот шістдесят три) гривні 88 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , витрати на правову допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь держави 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок судового збору.

Судове рішення не проголошувалося в силу ч. 4 ст. 268 ЦПК України.

Ріш ення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Кіцманський районний суд Чернівецької області до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Кіцманського

районного суду: Л.О.Масюк