Справа № 525/757/22
Провадження №2/525/31/2023 Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.09.2023 селище Велика Багачка
Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі:
головуючої судді Прасол Я.В.,
секретаря судових засідань Фесенко Ю.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка Полтавської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Смірнов Сергій Іванович, до Решетилівської міської ради Полтавського району Полтавської області про визнання права власності,
18.10.2022 на адресу суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Смірнов С.І., до Решетилівської міської ради про визнання права власності.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 01.02.2001 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу №НМ-0224, згідно якого ОСОБА_1 придбала житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Договір зареєстрований ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» у книзі №2 під реєстровим номером 342.
Правочин виконаний обома сторонами, з 2001 року позивач постійно проживає у даному будинковолодінні, утримує його та вважає своєю власністю.
У 2013 році позивач побудувала на прибудинковій земельній ділянці гараж та у 2022 році звернулася до ТОВ «Миргородське бюро технічної інвентаризації» з метою виготовлення технічної документації для подальшої реєстрації права власності на гараж, їй було роз`яснено, що для реєстрації права власності необхідно звернутися до суду, оскільки договір купівлі-продажу не посвідчений в установленому Законом порядку.
Враховуючи вищевказані обставини, з посиланням на норми чинного законодавства, позивач просила суд визнати за нею право власності на будинок з господарськими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та складається з: житлового будинку «А-1», літньої кухні «Б», тамбуру «б», сараю «В», сараю «Г», сараю «Д», гаражу «Ж», колодязя №1, на підставі договору купівлі-продажу №НМ-0224 від 01.02.2001 укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на Українській універсальній біржі та зареєстрованого ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» в реєстровій книзі №2 під №342.
21.10.2022 судом відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання, відповідачу направлено копію позову з додатками, роз`яснено право подати відзив у справі ( а.с. 20).
Відповідач копію позовної заяви з додатками отримав, відзиву у встановленому порядку на адресу суду не подав.
09.12.2022 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду, розгляд справи неодноразово відкладався з поважних причин.
У ході судового розгляду позивач та її представник адвокат Смірнов С.І. заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити. Надалі представник позивача подав на адресу суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, зазначає, що позов підтримують у повному обсязі, просять його задовольнити.
Представник відповідача Решетилівської міської ради повторно у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, подав на адресу суду заяви про розгляд справи без його участі, при вирішенні справи покладається на розсуд суду.
Враховуючи те, що усі учасники судового розгляду у судове засідання не з`явилися, суд проводить розгляд справи з урахуванням положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, вивчивши та проаналізувавши у сукупності всі докази зібрані по справі, приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що 01.02.2001 на Українській універсальній біржі між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу № НМ-0224 за яким ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_1 придбала житловий будинок А-1, літню кухню Б, тамбур б, сарай В, сарай Г, сарай Д, колодязь - №1, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с. 5).
Договір купівлі-продажу житлового будинку було зареєстровано Колективним підприємством Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» у реєстровій книзі №2 під №342, про що видано реєстраційне посвідчення про реєстрацію житлового будинку за ОСОБА_1 ( а.с. 6).
З листа ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» встановлено, що 05.04.2001 було здійснено реєстрацію права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу № НМ-0224 від 01.02.2001 ( а.с. 109-110).
Згідно довідки виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області, рішенням №3 від 22.01.2016 5 сесії 7 скликання Остап`ївської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, провулок Коцюбинського в селі Остап`є перейменовано в АДРЕСА_1 ( а.с. 14).
Станом на 20.09.2022 будинковолодіння, що розташоване по АДРЕСА_1 складається з житлового будинку «А-1», літньої кухні з тамбуром «Б, б», сараїв «В, Г, Д», гаражу «Ж», колодязя №1, що підтверджується технічним паспортом ТОВ «Миргородське бюро технічної інвентаризації» ( а.с. 7-8).
Згідно Звіту №31 про проведення технічного обстеження, гараж «Ж», який розташований по АДРЕСА_1 , побудований у 2013 році, за результатами технічного обстеження об`єкта встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації ( а.с. 9-12).
Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області Крамар В.В. №66822461 від 17.03.2023 відмовлено ОСОБА_1 у проведенні реєстраційних дій щодо реєстрації права власності на спірне будинковолодіння з тих підстав, що подані документи не відповідають вимогам, встановленим Законом ( а.с. 75 76).
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.
Позивачем у позові про визнання права власності є власник - особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через пред`явлення позову).
З огляду на те, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України.
На момент переходу права власності позивача на спірне домоволодіння правовідносини підлягали регулюванню за нормами ЦК України (в редакції 1963 року).
Згідно зі ст. 153 ЦК України (в редакції 1963 року), який діяв на момент укладення правочину та підлягає застосуванню до спірних правовідносин, договір є укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 224 ЦК України (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ст. 227 ЦК України (в редакції 1963 року), договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).
Відповідно до ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року) нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу.
Якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. У цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 року № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу (у тому числі при придбанні на біржових торгах). Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов.
Зі змісту договору №НМ-0224 від 01.02.2001 вбачається, що даний договір укладений у відповідності до вимог ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», зареєстрований на Українській універсальній біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає, підлягає реєстрації у Полтавському БТІ.
Відповідно до реєстраційного посвідчення КП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» право приватної власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за позивачем по справі, на підставі договору купівлі-продажу.
Отримавши державну реєстрацію в КП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» право власності на вказане домоволодіння, яке позивач придбала за договором купівлі-продажу №НМ-0224 від 01.02.2001, держава цим самим визнала її право власності на спірне домоволодіння, як таке, що виникло на незаборонених законом підставах.
Таким чином, оскільки сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу та така домовленість підтверджується письмовими доказами, повністю виконали умови угоди, яку не було нотаріально засвідчено з посиланням на ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», суд приходить до переконання, що договір купівлі-продажу №НМ-0224 від 01.02.2001 є чинним, його дійсність сторонами договору не оспорювалася.
Враховуючи те, що позивачу було відмовлено у проведенні державної реєстрації права власності на будинковолодіння є підстави для визнання за нею права власності на нього на підставі договору купівлі-продажу.
У частині визнання права власності на гараж літ. Ж на підставі договору купівлі-продажу, суд приходить до переконання, що в цій частині вимоги позивача задоволенню не підлягають. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
У постановах Верховного Суду від 08.08.2019 у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 у справі №235/499/17 зазначено, що аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.
З матеріалів справи встановлено, що гараж, який розташований по АДРЕСА_1 , побудований у 2013 році, позивач у позовній заяві посилалася та підтвердила у судовому засіданні, що гараж збудувала вона самостійно, тому відсутні підстави для визнання права власності на спірний гараж за позивачем на підставі договору купівлі-продажу №НМ-0224 від 01.02.2001.
Таким чином, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення.
Керуючись ст. ст. 4, 11, 12, 13, 76-80, 81, 83, 247, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України,
Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на будинок з господарськими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та складається з: житлового будинку «А-1», літньої кухні «Б», тамбуру «б», сараю «В», сараю «Г», сараю «Д», колодязя №1, на підставі договору купівлі-продажу №НМ-0224 від 01.02.2001 укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на Українській універсальній біржі та зареєстрованого ПП «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» в реєстровій книзі №2 під №342.
В іншій частині заявлених вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України судом зазначається повне найменування сторін:
позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ;
представник позивача: адвокат Смірнов Сергій Іванович свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №2764 від 23.04.2019, адреса здійснення діяльності: АДРЕСА_3 ;
Повне рішення суду складено 29.09.2023.
Суддя Я.В. Прасол