Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/3936/23
Провадження №: 2/332/1299/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 вересня 2023 р. м. Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
Головуючого судді - Марченко Н.В.,
при секретарі Петракей Р.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Заводського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.
ОСОБА_1 звернулася до Заводського районного суду м. Запоріжжя до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.
В обґрунтування позову зазначила, що їй належить 1/6 частка квартири АДРЕСА_1 , яку вона одержала у спадщину після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 2/3 частки вказаної квартири належить її дядькові ОСОБА_3 ЇЇ рідна сестра ОСОБА_2 після смерті батька, хоча і звернулася у 2009 році до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини на 1/6 частку квартири, але свідоцтва про прийняття спадщини не отримувала. Після смерті батька, за домовленістю з ОСОБА_3 , позивач з січня 2010 року постійно проживає у вказаній квартирі до теперішнього часу. Відповідач ОСОБА_2 з 2009 року в квартирі не з`являлася, не проживала, жодних прав на належну їй 1/6 частку не заявляла, не приймала участі у сплаті комунальних платежів та не цікавилася станом квартири. В тож же час, проживаючи в вказаній квартирі, позивач постійно та безперервно сплачує комунальні платежі, несе всі інші витрати, пов`язані з утриманням, зберігає в ній свої речі та речі своєї родини. Постійно робить поточні та капітальні ремонти за власні кошти, тобто відкрито, безперервно володіє нерухомим майном на протязі більше ніж 13 років. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд визнати за нею право власності на 1/6 частку квартири АДРЕСА_1 за набувальною давністю.
Ухвалою судді від 14.07.2023 позовна заява залишена без руху як така, що подана з порушенням вимог ст. 177 ЦПК України.
Вимоги ухвали виконані, ухвалою судді від 01.08.2023 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначене на 09.08.2023.
З отриманих відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Запорізькій області вбачається, що за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 як особа, яка зареєстрована чи знята з реєстрації не значиться.
Згідно Свідоцтва про прийняття спадщини за законом від 15.06.2016 №3-397, вбачається, що на час подання заяви про прийняття спадщини, відповідачка, ОСОБА_2 , була громадянкою рф та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 . Більш точною інформацією суд не володіє.
Відзив на позов відповідачем у визначений термін не надано.
В підготовче судове засідання з`явилася представник позивача.
Відповідач та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору в підготовче засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому процесуальним законом порядку, шляхом направлення судових повісток засобом поштового зв`язку та розміщенням офіційного оголошення на сайті суду.
Підготовче судове засідання відкладено на іншу дату з метою повторного повідомлення відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору про дату, час та місце розгляду.
В підготовче судове засідання з`явилася представник позивача.
Відповідач та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору в підготовче засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому процесуальним законом порядку, шляхом направлення судових повісток засобом поштового зв`язку та розміщенням офіційного оголошення на сайті суду.
Ухвалою суду від 25.08.2023 підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до розгляду по суті в судовому за сіданні на 08.09.2023.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 підтримала позовні вимоги ОСОБА_1 , на тих підставах, що викладені в позові, надала відповідні пояснення.
Відповідач та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору в підготовче засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому процесуальним законом порядку, шляхом направлення судових повісток засобом поштового зв`язку та розміщенням офіційного оголошення на сайті суду, будь-яких заяв чи клопотань від них до суду не надходило .
Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі:1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин.
У Постанові Верховного Суду від 01.10.2020 року у справі № 361/8331/18 зазначено, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Враховуючи те, що відповідач, яка про час та дату судового засідання повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності або про відкладення розгляду справи до суду не надходили, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні, без участі відповідача, на підставі доказів наявних у справі.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлені вимоги законними та обґрунтованими, у зв`язку з чим вони підлягають задоволенню з наступних підстав.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 пояснила, що вона проживає в квартирі АДРЕСА_4 майже рік. ОСОБА_1 є її сусідкою. Їй точно відомо те, що в квартирі АДРЕСА_5 крім ОСОБА_7 ніхто не мешкає та те, що у ОСОБА_7 є рідна сестра, яка проживає на території рф , з якою позивач не спілкується. Вона бачила, що ОСОБА_1 міняла вікна у квартирі.
Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 пояснив, що проживав майже рік у квартирі АДРЕСА_6 , був сусідом ОСОБА_1 . Йому відомо, що вона проживала у квартирі АДРЕСА_5 одна постійно, оскільки він її бачив щодня. Спілкувалися вони, як сусіди. Іншими відомостями він не володіє.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 пояснила, що вона проживає у квартирі АДРЕСА_7 з 2010 року. З 2010 року вона спілкується з ОСОБА_1 , як з сусідкою. Їй відомо, що у ОСОБА_7 є сестра, але де вона проживає їй не відомо. Декілька разів була у ОСОБА_1 вдома, інших, крім ОСОБА_7 речей, вона в квартирі не бачила. ЇЇ сестру, ОСОБА_10 вона ніколи не бачила.
Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про прийняття спадщини за законом від 15.06.2016 №3-397 належить 1/6 частки квартири АДРЕСА_1 ( а.с. 6).
Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 та 1/6 частки ОСОБА_1 ( а.с. 7).
З отриманих відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Запорізькій області вбачається, що за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 як особа, яка зареєстрована чи знята з реєстрації не значиться. ( а.с. 48).
З пояснень представника позивача слідує, що позивачу належить 1/6 частка квартири АДРЕСА_1 , яку вона одержала у спадщину після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 2/3 частки вказаної квартири належить її дядькові ОСОБА_3 ЇЇ рідна сестра ОСОБА_2 після смерті батька, хоча і звернулася у 2009 році до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини на 1/6 частку квартири, але свідоцтва про прийняття спадщини не отримувала. Після смерті батька, за домовленістю з ОСОБА_3 , позивач з січня 2010 року постійно проживає у вказаній квартирі до теперішнього часу. Відповідач ОСОБА_2 з 2009 року в квартирі не з`являлася, не проживала, жодних прав на належну їй 1/6 частку не заявляла, не приймала участі у сплаті комунальних платежів та не цікавилася станом квартири. В тож же час, проживаючи в вказаній квартирі, позивач постійно та безперервно сплачує комунальні платежі, несе всі інші витрати, пов`язані з утриманням квартири, зберігає в ній свої речі. Постійно робить поточні та капітальні ремонти за власні кошти.
Тобто, з пояснень представника позивача, які підтверджені показами свідків, слідує, що ОСОБА_1 з 2010 року і по теперішній час вільно, відкрито і безперервно володіє вказаною часткою нерухомого майна, тобто 13 років.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
За ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.
Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Згідно з Постановою пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.
При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч. 3 ст. 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч. 2 ст. 344 ЦК України).
З врахуванням вказаних норм законодавства правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності. Це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ. Воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у ч. 1 ст. 344 ЦК України, а саме: - наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; - законність об`єкта володіння; - добросовісність заволодіння чужим майном; - відкритість володіння; - безперервність володіння; - сплив установлених строків володіння; - відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю.
Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень ст.ст. 15,16 ЦК України, а також ч. 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.
Отже судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 2010 року і по теперішній час проживає в квартирі АДРЕСА_1 , користується і володіє нею відкрито та безперервно, добросовісно і ніхто не заявляв вимог щодо повернення вказаного нерухомого майна. Отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Тобто відповідно до ст. 344 ЦК України, яка передбачає десятирічну межу користування, за рішенням суду за позивачем може бути визнане право власності на 1/6 частку квартири..
Тому позов обґрунтовано і підлягає задоволенню.
Позивач не заявляє вимог про стягнення судових витрат, тому суд це питання не вирішує.
Керуючись ст.ст. 263-265, 268, 280-284, 288 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 за набувальною давністю .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Суддя Н.В. Марченко