Провадження № 2/752/1778/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18.09.2023 року Голосіївський районний суд міста Києва

у складі: головуючого по справі судді - Мазура Ю.Ю.,

при секретарі - Луценко А.В.,

за участю сторін:

представника позивача - ОСОБА_2.,

представника відповідача-1 - Галай Г.С.,

представника відповідача-2 - Безбородного А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Територіальне міжгосподарче об`єднання «Ліко-Холдінг», Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліко-Житлосервіс» про відшкодування майнової та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2021 року позивач ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Територіальне міжгосподарче об`єднання «Ліко-Холдінг», Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліко-Житлосервіс» про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 05.08.2021 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Територіальне міжгосподарче об`єднання «Ліко-Холдінг», Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліко-Житлосервіс» про відшкодування майнової та моральної шкоди - передано за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва.

16.08.2021 року представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 було подано апеляційну скаргу на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 05.08.2021 року.

Постановою Київського апеляційного суду від 05.11.2021 року апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишено без задоволення.

У листопада 2021 року вищезазначена цивільна справа надійшла до Голосіївського районного суду м. Києва.

Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що ОСОБА_1 як власнику транспортних засобів було завдано значної майнової шкоди у зв`язку із знищенням одного та пошкодженням іншого транспортних засобів, що знаходилися на території підземної автостоянки, що перебувала на утриманні та у власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліко-житлосервіс», у зв`язку із порушенням взятих на себе зобов`язань щодо утримання паркінгу.

Враховуючи викладене, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів на його користь 2838041,08 грн., завданої ТОВ «ТМО «Ліко-Холдінг» внаслідок бездіяльності у вигляді порушень законодавства України щодо зберігання транспортного засобу, що спричинило знищення автомобіля марки BMW 730D, державний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 та 80938,80 грн., завданої ТОВ «ТМО «Ліко-Холдінг» внаслідок бездіяльності у вигляді законодавства України щодо зберігання транспортного засобу, що спричинило знищення автомобіля марки BMW Х1, державний номер НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , що загалом складає 2918979,88 грн.; стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача моральну шкоду у розмірі 200000,00 грн., що були спричинені ТОВ «ТМО «Ліко-Холдінг» внаслідок бездіяльності у вигляді порушень законодавства України щодо зберігання транспортних засобів та спричинило позивачу значну майнову шкоду; стягнути солідарно з відповідачів судові витрати та витрати на правову допомогу.

Ухвалою Голосіївського районного суду від 26.11.2021 відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Голосіївського районного суду від 07.03.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача-2 про зупинення провадження по справі до набрання законної сили судового рішення (вироку) кримінальної справи № 752/19555/19 та відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача-2 про витребування доказів. Зазначив, що просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача-1 підтримав клопотання представника відповідача-2 про зупинення провадження по справі до набрання законної сили судового рішення (вироку) кримінальної справи № 752/19555/19 та відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача-2 про витребування доказів. Зазначив, що просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача-2 просив зупинити провадження по справі до вирішення кримінальної справи № 752/19555/19 та задовольнити клопотання про витребування доказів. Зазначив, що просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Протокольною ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 18.09.2023 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача-2 про зупинення провадження по справі до набрання законної сили судового рішення (вироку) кримінальної справи № 752/19555/19 та відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача-2 про витребування доказів.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, представника відповідача-1, представника відповідача-2, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, всебічно та об`єктивно встановивши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що у липні 2015 відповідачем-1 було завершено будівництво багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1 та підземний паркінг № 1. У зв`язку з цим, Державною архітектурно-будівельною інспекцією України 28.07.2015 було засвідчено відповідність вказаного житлового будинку проектній документації та підтверджено його готовність до експлуатації, шляхом видачі Сертифікату серії ІУ за № 25.

28.07.2015 зазначений будинок переданий експлуатуючій організації - Товариству з обмеженою відповідальністю «Ліко-житлосервіс» разом з усією наявною у Товариства та необхідною для експлуатації і обслуговування виконавчою та технічною документацією, відповідно до вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

На підставі договору № 283 від 01.11.2015 відповідачем-1 відповідачу-2 були передані машиномісця в оренду (тимчасове платне користування).

За умовами вказаного договору відповідач-1 передав, а відповідач-2 прийняв в оренду (тимчасове користування) нежитлові приміщення (машиномісця) в кількості 7 одиниць, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які є власністю відповідача-1.

Пунктом 2.2. вказаного договору передбачено, що передача приміщень в оренду не призводить до переходу права власності на них до орендаря, тобто до відповідача-2.

ОСОБА_1 є власником транспортних засобів: автомобіля марки BMW 730D, державний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ; автомобіля марки BMW Х1, державний номер НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 .

01.07.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ліко-житлосервіс» та ОСОБА_3 було укладено договір № В19/14-37 про відшкодування витрат на утримання підземної автостоянки (паркінгу), за умовами якого ОСОБА_3 є замовником, а ТОВ «Ліко-житлосервіс» - виконавцем послуг з утримання підземної автостоянки.

Згідно п.1.1. договору, замовник відшкодовує виконавцю вартість витрат з утримання підземної автостоянки (паркінгу) за адресою: АДРЕСА_1 , а виконавець за рахунок коштів замовника, забезпечує належний санітарний та технічний стан підземної автостоянки у строк та на умовах, що передбачені цим договором.

09.07.2018 між ОСОБА_3 (Сторона 1) та ОСОБА_1 (Сторона 2) було укладено договір безоплатного користування машиномісцем, у відповідності до якого Сторона 1 безоплатно передав Стороні 2, а Сторона 2 прийняв від Сторони 1 машиномісце № 37 підземної автостоянки (паркінгу) блок В19/14 за адресою: АДРЕСА_1 , для користування протягом строку встановленого даним договором, з метою зберігання транспортного засобу, автомобіля BMW 730D, державний номер НОМЕР_5 , чорного кольору.

У відповідності п. 2 договору безоплатного користування право безперебійної експлуатації машиномісця № 37 підземної автостоянки (паркінгу) блок В19/14 за адресою: АДРЕСА_1 , виникло у Сторони 1 на підставі договору № В19/14-37 про відшкодування витрат на утримання підземної автостоянки від 01.07.2018, укладеного між Стороною 1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ліко-житлосервіс» в особі директора Соколова В.О., який діяв на підставі Статуту, за умовами якого ОСОБА_3 є замовником, а ТОВ «Ліко-житлосервіс» виконавцем послуг з утримання підземної автостоянки.

29.03.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Територіальне міжгосподарче об`єднання «Ліко-Холдінг» та ОСОБА_3 був укладений попередній договір купівлі-продажу машиномісця № НОМЕР_6 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . За умовами вказаного договору машиномісце передається покупцеві протягом одного дня після нотаріального посвідчення Основного договору за актом прийму-передачі машиномісця, за умови виконання покупцем зобов`язань щодо оплати вартості машиномісця.

Машиномісце № 37, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 було передане ОСОБА_3 за відповідним актом у день укладання договору купівлі-продажу, тобто 24.09.2018.

У зв`язку із запланованим відчуженням машиномісця № НОМЕР_6 , зважаючи на відсутність його користувачів, відповідачем-2 вказане машиномісце було повернуто відповідачу-1 за Актом прийому-передачі (повернення) від 30.06.2018.

Тобто, машиномісце № НОМЕР_6 , розташоване за адресою: АДРЕСА_1 було у строковому платному користуванні відповідача-2 до 30.06.2018.

Починаючи з 30.06.2018 до 24.09.2018 відповідач-1 не передавав вказане машиномісце ОСОБА_3 та не надавав йому право користування машиномісцем у будь-який інший спосіб, позивачем не надано доказів на спростування зазначеного.

Як вбачається з договору № В19/14-37 про відшкодування витрат на утримання автостоянки від 01.07.2018, то згідно п. 3.6., плата за послуги для замовників, які стали власниками, починає нараховуватись з моменту отримання ними правовстановлюючих документів на машиномісце, а отже такий договір стосується виключно утримання машиномісця і оплати вартості такого утримання.

Таким чином, з липня 2018 позивач використовував машиномісце № НОМЕР_6 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 без належної на те правової підстави, адже відповідач-1, як власник вказаного машиномісця до 24.09.2018 та відповідач-2, як його законний володілець до 30.06.2018 не надавали право користування вказаним машиномісцем.

При цьому, 01.07.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ліко-житлосервіс» та ОСОБА_4 було укладено договір № В19/14-39 про тимчасове користування машиномісцем та відшкодування витрат на утримання підземної автостоянки (паркінгу), за умовами якого ОСОБА_4 є замовником, а ТОВ «Ліко-житлосервіс» - виконавцем послуг з утримання підземної автостоянки.

Комісією у складі: головного інспектора відділу запобігання надзвичайним ситуаціям Голосіївського РУ ГУ ДСНС України у м. Києві майора служби цивільного захисту Заклетного Р.А., начальника караула 44 - ДПРЧ капітана служби цивільного захисту Бережного В.С., командира відділення Поліщука О.Г. було складено Акт про пожежу від 27.07.2018.

Як зазначено у вказаному Акті від 27.07.2018 пожежа виникла 27.07.2018 орієнтовно о 23:07 на об`єкті - легковий автомобіль, марки BMW 730D, державний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , місце виникнення пожежі - кузов автомобіля. Пожежу ліквідовано 28.07.2018 о 00:10. Пожежею знищено легковий автомобіль, BMW 730D, державний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 . Пожежею пошкоджено лако-фарбове покриття лівої сторони дверей, крила, капоту та пластикових деталей кузову легкового автомобіля, марки BMW Х1, державний номер НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_1 , а користувачем є ОСОБА_4 . Ймовірна причина пожежі - занесення стороннього джерела запалювання.

Відповідно до Звіту № 22-08/18 про оцінку транспортного засобу від 27.08.2018, виконаного ТОВ «РМ Консалтинг», вартість відновлювального ремонту транспортного засобу автомобіля марки BMW 730D, державний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 складає 2838041,08 грн., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля складає 2838041,08 грн.

Зі Звіту № 22-08-01/18 про оцінку транспортного засобу від 27.08.2018, виконаного ТОВ «РМ Консалтинг», вартість відновлювального ремонту транспортного засобу автомобіля марки BMW Х1, державний номер НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_1 складає 80938,80 грн., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля складає 80938,80 грн.

Згідно відповідей головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві № 65/18/758 від 08.02.2019 та № 65/18/810 від 11.02.2019 відсутня інформація щодо наявності порушень правил пожежної безпеки та норм чинного законодавства в момент виникнення пожежі, тобто 27.07.2018.

Зазначене також підтверджує той факт, що відповідачі належним чином виконали свої зобов`язання щодо належного технічного обслуговування паркінгу.

За заявою позивача порушено кримінальне провадження № 0007242 від 28.07.2018, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Разом з тим, досудовим розслідуванням встановлено, що 27.07.2018 невстановлені особи, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи протиправний характер дій, шляхом підпалу знищили автомобіль марки BMW 730D, державний номер НОМЕР_1 , який належить потерпілому ОСОБА_1 , в результаті чого потерпілому ОСОБА_1 заподіяно майнову шкоду.

Згідно ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом.

Згідно із загальними нормами цивільно-правової відповідальності при вирішенні спору про відшкодування шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність дій, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювана шкоди. Відсутність у діях особи умислу або необережності звільняє її від відповідальності, крім випадків, встановлених нормами ЦК України.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Аналогічні положення містяться у п. 5 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки».

Крім того, у Постанові зазначено, що оскільки зазначена норма не містить вичерпного переліку видів джерел підвищеної небезпеки (видів підвищеної небезпечної діяльності), суд, беручи до уваги особливі властивості предметів, речовин або інших об`єктів, що використовуються в процесі діяльності, має право визнати джерелом підвищеної небезпеки також й іншу діяльність. До цих особливих властивостей слід відносити створення підвищеної ймовірності завдання шкоди через неможливість повного контролю за ними з боку людей.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 5 цієї ж статті передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкода була завдана внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

У свою чергу, загальні підстави відшкодування майнової шкоди визначені ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 ЦК України за змістом якої майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Крім того, статями 128, 129 КПК України встановлено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0007242 триває, позивач визнаний потерпілим у вказаному кримінальному провадженні .Він не позбавлений права на відшкодування такої шкоди у разі завершення кримінального провадження. Така позиція висловлена і у постанові Верховного Суду 03.02.2022 у справі №757/5974/19-ц.

Суд приходить до висновку, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження зазначених в позові обставин, вина заподіювача шкоди не доведена у встановленому порядку, не надано доказів протиправності діяння заподіювача шкоди, не доведено наявність причинного зв`язку між протиправними діями заподіювача шкоди і зазначеними позивачем наслідками.

Відповідно до положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодження здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків.

Враховуючи викладене, та те, що позивачем всупереч вищевказаним нормам цивільного процесуального права, належним чином не доведений факт заподіяння відповідачами шкоди, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювачів та вини останніх в її заподіянні, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Територіальне міжгосподарче об`єднання «Ліко-Холдінг», Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліко-Житлосервіс» про відшкодування майнової та моральної шкоди є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача не підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Голосіївський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя Ю.Ю. Мазур