Справа №463/6637/23
Провадження №2/463/1568/23
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

08 серпня 2023 року м. Львів

суддя Личаківського районного суду м. Львова - Мармаш В.Я., розглянувши матеріали позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про стягнення компенсації вартості житлової площі, -

встановив:

позивачі звернулися до суду із позовом, яким просили стягнути з відповідача на їх користь 3968136,9 грн. компенсації для придбання житла.

Оглянувши матеріали позову, вважаю, що слід відмовити у відкритті провадження у справі. Цей висновок підтверджується наступним.

Статтею 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Це означає, що право особи на звернення до суду не може бути обмеженим. Тобто, юрисдикція виникає там, де є спір про право. Предметом юрисдикції є суспільні відносини, які виникають у зв`язку з вирішенням спору. Поняття юрисдикції безпосередньо пов`язано з процесуальним законодавством.

Реалізуючи дискрецію при визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ, суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України, установлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктами 1, 2 частини першої статті 4 КАС України визначено, що адміністративна справа це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Частиною четвертою статті 5 КАС України передбачено, що суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Частиною четвертою статті 19 КАС України установлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Як вбачається із змісту позовної заяви позивачі звернулись до суду із вимогами про поновлення їх порушених прав шляхом зобов`язання держави в особі Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки надати їм житло як військовослужбовцю та членів його родини, або з урахуванням права на отримання житла відповідної грошової компенсації.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Наведені норми права прямо передбачають, що військова служба належить до служби публічної.

У постанові від 29.09.2020 у справі № 712/5476/19 (провадження № 14-62цс20) Велика Палата Верховного Суду для забезпечення єдності судової практики щодо визначення юрисдикції суду з розгляду спорів про оскарження відмови у забезпеченні жилим приміщенням або у призначенні грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей і про зобов`язання надати такі приміщення чи компенсацію відступила від висновку, сформульованого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 квітня 2018 року у справі № 806/104/16 за позовом особи, звільненої з військової служби, до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Житомира, житлової комісії військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій відповідачів з відмови у забезпеченні жилим приміщенням або грошовою компенсацією за належне для отримання жиле приміщення та про зобов`язання відповідачів надати позивачеві житлове приміщення або виплатити належну грошову компенсацію, щодо необхідності розгляду таких спорів за правилами цивільного судочинства, вказавши, що зазначені спори належать до юрисдикції адміністративних судів, оскільки стосуються проходження публічної (військової) служби, у зв`язку з якою держава передбачила відповідні соціальні гарантії (пільги), а також призначення та надання таких гарантій (пільг).

Дотримуючись єдності судової практики, із аналогічної правової позиції в подальшому виходив Верховний Суд в постанові від 25.11.2020, справа № 755/6184/19, закриваючи провадження в справі за позовом ОСОБА_4 до Міністерства оборони України про визнання права на додаткову жилу площу та стягнення вартості неотриманої жилої площі; в постанові від 23.12.2020, справа № 712/5476/19, закриваючи провадження в справі за позовом ОСОБА_5 до Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, 4 Територіального вузла урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України про захист права на житло; в постанові від 09.12.2020, справа № 323/2244/20, закриваючи провадження в справі за позовом ОСОБА_6 до Оріхівської районної державної адміністрації Запорізької області про визнання незаконним та скасування рішення районної державної адміністрації.

Зважаючи на наведене, оскільки спір у даній справі стосується проходження публічної (військової) служби, у зв`язку з якою держава передбачила відповідні соціальні гарантії (пільги) щодо житла після звільнення з військової служби то правовідносини, що виникли між сторонами у справі, є адміністративно-правовими, а тому спір підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Таким чином, приходжу до висновку, що у відкритті провадження у справі за позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про стягнення вартості житлової площі слід відмовити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

Одночасно позивачу слід роз`яснити, що відмова у відкритті провадження у справі перешкоджає повторному зверненню до суду з такими самими вимогами в порядку цивільного судочинства.

З огляду на вищенаведене, керуючись ст. 186 ЦПК України, суддя, -

постановив:

відмовити у відкритті провадження в справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про стягнення компенсації вартості житлової площі.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду в порядку і строки передбачені ст.ст. 353, 354, 355 ЦПК України.

Суддя Мармаш В.Я.