Справа №295/6279/23
07.09.2023 року м. Житомир
Богунський районний суд м. Житомира в складі:
головуючого судді Кузнєцова Д.В.,
з участю секретаря судового засідання Карпішиної С.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної злочином, -
ОСОБА_1 звернулася до суду із указаним позовом, в якому зазначила, що 17.09.2019 року близько 16 год. 05 хв. здійснювала перехід вулиці на регульованому пішохідному переході в районі проспекту Миру, 15 в м. Житомирі. Переконавшись, що автомобілі зупинились на червоний сингал світлофору, розпочала рух на зелений сигнал світлофору. За словами позивача, відійшовши близько 1 м від тротуару, помітила, що з лівої сторони по відношенню до неї рухається велосипедист, який не зупинився на червоний сигнал світлофору, і, не збавляючи швидкості, здійснив наїзд на ліву ногу, далі не втримав рівновагу та усією вагою свого тіла впав на неї. Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_2 позивач впала та вдарилася головою об асфальт. В результаті з вини ОСОБА_2 позивачу були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми у вигляді забійної рани на голові, геморагічного забою лобної, скроневої часток лівої половини головного мозку, лінійного перелому луски потиличної кістки з переходом на основу черепа, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя в момент спричинення. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 22.12.2022 року ОСОБА_2 було звільнено від кримінальної відповідальності за ст. 128 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження закрито. ОСОБА_1 вказує, що витратила на лікування значну суму коштів, проте документально спроможна підтвердити лише суму у розмірі 13 958,70 грн. Крім того, як вказує позивач, їй було завдано моральної шкоди, що полягала у перенесенні протягом тривалого часу сильного фізичного болю, лікуванні, стражданні від отриманих травм, втрати працездатності та, як наслідок, неможливості протягом декількох місяців обійтися без сторонньої допомоги. Все це негативно вплинуло на самопочуття, порушений життєвий ритм та змусило її додавати зусиль до організації свого життя.
З огляду на викладене у позовній заяві, ОСОБА_1 просить суд стягнути з відповідача 13 958,70 грн. витрат на лікування, 100 000 грн. заподіяної моральної шкоди, а також судові витрати.
Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 01.06.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.
У судове засідання позивач не з`явилася, від її представника адвоката Дмитрієвої Ж.А. надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, відзив на позовну заяву до суду не направляв.
Згідно із ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про спірні правовідносини сторін, суд вважає за можливе за згодою представника позивача провести заочний розгляд справи.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності та кожен окремо, дійшов наступного висновку.
За змістом згаданої ухвали, 17.09.2019 приблизно о 16 год. 05 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: м. Житомир, проспект Миру, 15, здійснювала перехід вулиці на регульованому пішохідному переході. Переконавшись, що автомобілі зупинились на червоний сигнал світлофора, розпочала свій рух на зелений сигнал світлофора. У цей час, відійшовши близько 1 метру від тротуару, ОСОБА_1 помітила, що з лівої сторони по відношенню до останньої рухається велосипедист ОСОБА_2 , який, здійснюючи рух на велосипеді марки «Neko», не збавляючи швидкості, рухається прямо на неї. В даний час, місці та за вказаних обставин ОСОБА_2 , рухаючись на швидкості на заборонений сигнал світлофору, не передбачаючи, хоча повинен був та міг передбачити, що потерпіла може впасти та одержати тілесні ушкодження, здійснив наїзд на ліву ногу ОСОБА_1 та у подальшому ОСОБА_2 , не втримавши рівновагу, усією вагою свого тіла впав на останню. Внаслідок чого обоє впали на асфальтоване покриття проїжджої частини та ОСОБА_1 вдарилась головою об асфальт, як результат у потерпілої утворились тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми у вигляді забійної рани голови, геморагічного забою лобної, скроневої часток лівої половини головного мозку, лінійного перелому луски потиличної кістки з переходом в основу черепа, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по критерію небезпеки для життя в момент спричинення. Таким чином, ОСОБА_2 , проявляючи злочинну недбалість, не передбачив можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння у вигляді спричинення ОСОБА_4 тяжкого тілесного ушкодження по критерію небезпеки для життя в момент спричинення, хоча повинен був і міг їх передбачити, такі дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ст. 128 КК України.
Згідно з частиною першою статті 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).
Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
З матеріалів справи слідує, що позивачем були понесені витрати на купівлю ліків (медичних препаратів) та оплату медичних послуг в сумі 13 958,70 грн. (а.с. 11-21).
Враховуючи викладене та аналізуючи фактичні обставини справи, оцінивши надані позивачем докази суд дійшов висновку про те, що у зв`язку з протиправними діями відповідача, а саме спричиненням тяжких тілесних ушкоджень позивачу внаслідок вчинення кримінального правопорушення, останній було заподіяно матеріальну шкоду, яка полягала у понесенні витрат на придбання ліків та оплату медичних послуг. Таким чином із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню матеріальна шкода в сумі 13 958,70 грн.
Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи тощо. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наведених у постанові від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Пунктом 9 указаної постанови Пленуму Верховного Суду України роз`яснено також, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.
Суд визнає обґрунтованими та аргументованими доводи позивача щодо спричинення їй моральної шкоди внаслідок глибини фізичних та душевних страждань, завданих ушкодженням здоров`я, їх тривалості, істотності спричиненої шкоди здоров`ю та незручностей, яких вона понесла у зв`язку із необхідністю відновлення здоров`я та необхідністю захисту своїх прав.
Разом з тим суд вважає, що заявлений ОСОБА_1 розмір моральної шкоди, зважаючи на встановлені в ході розгляду справи обставини та надані позивачем докази, не є достатньо аргументованим.
Враховуючи суть позовних вимог, характер заподіяної моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, завданих позивачу у зв`язку з вчиненням стосовно неї кримінального правопорушення, їх глибину та тривалість, характер вчиненого правопорушення, ступінь вини відповідача, а також з урахуванням вимог розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у розмірі 50 000 грн., що, на думку суду, відповідатиме вимогам розумності, виваженості та справедливості.
Щодо вимоги про стягнення з відповідача судових витрат, суд зазначає наступне.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови у задоволення позову - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Визначені ЦПК України види судових витрат є вичерпними, тому на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі, не може покладатися обов`язок нести інші витрати, не передбачені законодавством. Склад судових витрат по окремим його видам не є вичерпним.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України до судових витрат відносяться витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких належать, зокрема, і витрати на професійну правничу допомогу адвоката.
На підтвердження надання правової допомоги суду надано копію ордеру серії АМ №1054158 на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 адвокатом Дмитрієвою Ж.А., а також квитанцію №52 від 22.12.2022 року, з якої слідує, що ОСОБА_1 сплатила 5 000 грн. за надання юридичної допомоги у вигляді підготовки позовної заяви до ОСОБА_2 , представництва у суді.
Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо, - є неспівмірним.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).
Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Враховуючи складання адвокатом позовної заяви в інтересах позивача, представництво у суді, інші наведені у ч. 4 ст. 137 ЦПК України обставини, суд дійшов висновку, що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу в сумі 5 000 грн. є обґрунтованими та реальними. З огляду на викладене та положення ч. 2 ст. 141 ЦПК України, відсутність клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, із ОСОБА_2 на користь позивача підлягають стягненню 2 806,22 грн. витрат на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до положень статті 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 639,59 грн. за подання позову, від сплати якого відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена при зверненні до суду, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 22, 23, 1166-1168, 1177 ЦК України, ст.ст. 2-5, 10-13, 76-82, 89, 133, 137, 141, 259, 263-265, 273, 280-282, 284, 352, 354 ЦПК України, -
Позов задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 13 958,70 грн., 50 000 грн. моральної шкоди та 2 806,22 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 639,59 грн.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Д.В. Кузнєцов