Провадження № 2-п/752/105/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2023 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді- Машкевич К.В.

за участю секретаря- Гненик К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву адвоката Цимбалюка Михайла Григоровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення стягнення заборгованості, суд

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 20 квітня 2023 року позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитом в розмірі 107013,25 грн., судовий збір в сумі 2270,00 грн.

21 серпня 2023 року представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Цимбалюк М.Г. звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення суду.

В поданій заяві посилається на те, що відповідач категорично не погоджується з заочним рішенням ухваленим на користь АТ «Універсал Банк». Про існування вказаного рішення дізнався випадково через мобільний за стосунок «ДІЯ». За вказаною в позові адресою він не проживав з початку війни, оскільки приймав участь в обороні м. Києва та Київської області. Фактичним місцем проживання згідно з актом від 01 лютого 2023 року є АДРЕСА_1

Зазначає, що позивачем не надано до суду детельних розрахунків кредитної заборгованості, невідомий момент виникнення заборгованості, з якого банк проводив розрахунок. Відповідач сплатив всього на користь банку коштів на загальну суму 147835,58 грн. Позивач їх розділив на відсотки та тіло кредиту 50397,58 грн. та 97438,00 грн. В той же час ліміт кредитування 70000,00 грн. Крім того до позову не долучено додаткової угоди, яка визначає саме таку суму кредиту.

Вважаючи ці підстави достатніми, просить задовольнити заяву та скасувати заочне рішення.

В судове засідання представник заявник не з`явився про розгляд справи повідомлений належним чином, просив провести розгляд справи без його участі.

Представник позивача всудове засідання не з`явився, надав письмові пояснення із обґрунтуванням доведеності укладення кредитного договору із відповідачем та необхідністю стягнення саме вказаної суми заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного.

Встановлено, що заочне рішення в справі було ухвалене судом 20 квітня 2023 року за правилами загального позовного провадження.

Як вбачається з матеріалів справи ухвала про відкриття провадження та копія позовної заяви з додатками, що направлялись на адресу відповідача, не були отримані, про що було здійснено відмітку поштового відділення «за закінченням терміну зберігання» (а.с.85).

Таким чином, в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України відповідачів було повідомлено про відкриття провадження у справі та надіслано копію позовної заяви з додатками, за адресою встановленого судом зареєстрованого місця проживання відповідачів, не оспореного останніми.

Крім того, інформація щодо судового розгляду справи є загальнодоступною, оскільки розміщена на офіційному сайті суду «Судова влада».

12 жовтня 2022 року від відповідача через систему електронний суд надійшло клопотання про відкладення розгляду справи призначеного на 11 жовтня 2022 року.

18 січня 2023 року від відповідача надійшла заява якою останній просив закрити підготовче судове засідання та перейти до розгляду справи по суті.

На день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав.

В зв`язку із неявкою відповідача, та дотримуючись розумних строків розгляду справи, на підставі наявних у справі доказів, судом було ухвалено заочне рішення.

Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Статтею 288 ЦПК України передбачено, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто, скасування заочного рішення судом, що його ухвалив, можливе у випадку встановлення судом таких обставин: відповідач не з`явився в судове засідання, в якому ухвалено заочне рішення, та не повідомив про причини неявки та не подав відзив з поважних причин; докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Суд вважає, що обґрунтування заяви про перегляд заочного рішення є фактично непогодження сторони відповідача із винесеним рішенням по суті та є фактично обґрунтуванням апеляційної скарги.

У відповідність до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на які надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п. 1 ст. 6 конвенції, а також ст. 1 Першого протоколу до неї, оскільки у позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Так, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод наголошує, що термін «строк на оскарження рішення», що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів та позивачів, які можуть трапитись після прийняття судом рішення (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішеннявід 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Слід зазначити про те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суду необхідно виходити з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001.

Згідно положень ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В той же час, викладені в заяві доводи та обставини у своїй сукупності не можуть слугувати належними доказами, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, оскільки викладені факти являються по суті запереченнями відповідача у справі.

Виходячи з цього, відсутності мотивації усіх в сукупності підстав для скасування заочного рішення суду, підстави для задоволення заяви відсутні.

Керуючись ст.ст. 280, 284-288 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви адвоката Цимбалюка Михайла Григоровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя К.В.Машкевич