З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И
13 вересня 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді Усатової І.А.., за участю секретаря - Омелько Г.Т., розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, суд,-
Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача завдану йому майнову шкоду в розмірі 475 775, 66 грн. - завдання шкоди у зв`язку з пошкодженням транспортному засобу автомобіль «SkodaSuperb» д.н.з. НОМЕР_1 ; 1 000, 00 грн. - витрат у зв`язку з виготовленням Звіту №08/01/16 від 11.06.2016р. про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу; 7 426, 95 грн. - витрати на лікування, 50 000, 00 грн. - завданої моральної (немайнової) шкоди.
Позовні вимоги обґрунтував завданням йому вдповідачем матеріальною та моральною шкоди, у зв`язку з дорожньо - транспортною пригодою, що сталася з вини Відповідача і отриманням Позивачем тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, а автомобіля марки «SkodaSuperB», д.н.з. НОМЕР_1 механічних пошкоджень.
Позивач вказує, що внаслідок ДТП отримав закриту черепно-мозкову травма, струс головного мозку, забій м`яких тканей лобу, астенічний синдром, розтяжіння зв`язок шийного відділу хребта з больовим синдромом, забій м`яких тканин обох стегон по передній поверхні, посттравматичний неврит поверхньо-шкіряного нерву правового стегна, у зв`зку з чим перебував на лікуванні в стаціонарному відділенні Київської міської клінічної лікарні № 7.
Також зазначає, що внаслідок пошкодження його транспортного засобу, ухилення відповідача від здійснення матеріального відшкодування, вимушений був збирати велику кількість документів, звертатись за юридичною допомогою. Це, в свою чергу, позначилося на його душевному стані, спричинило короткочасові розлади здоров`я та призвело до конфліктних ситуацій з рідними та друзями, внаслідок чого він зазнав моральної шкоди. Також через ДТП, залишився без засобу пересування, оскільки його автомобіль після ДТП був у непридатному для поїздок стані.
З огляду на викладене, просить задовольнити позов у повному обсязі.
Ухвалою Солом`янського районного суду від 27.09.2021 прийнято справу до провадження та відкрито спрощене позовне провадження.
Ухвалою Солом`янського районного суду від 03.04.2023 призначено справу за позовом ОСОБА_1 до до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди до розгляду у судовому засіданні з повідомленням сторін на 07 червня 2023 р. на 11:00 годин.
02.06.2023 до суду від позивача надійшло клопотання про долучення доказів - звіту № 08/01/16 від 11 червня 2016 року про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ).
Позивач в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. В заяві поданій до суду представником позивача 13.09.2023, останній вказав, що проти розгляду справи без його участі та винесення заочного рішення судом не заперечує.
Відповідач до суду не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином.
Про причину неявки суд до відома не поставив.
Судові повістки на 13.09.2023, направлені на адресу відповідача, повернулись до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
На день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав.
Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини.
Ухвалою Солом`янськго районного суді м.Києва від 22 липня 2021 року ОСОБА_2 було звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.286 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності. Кримінальне провадження щодо ОСОБА_2 - закрито. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_1 залишено без розгляду.
Як встановлено судом, кримінальне правопорушення було вчинено ОСОБА_2 за наступних обставин.
01.12.2015р., приблизно о 18:10 год., ОСОБА_2 , перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «ВМW 535», д.н.з. НОМЕР_2 , рухався по просп. Перемоги в місті Києві, зі швидкістю приблизно 80 км/год. Під`їжджаючи до електроопори № 111 розташованої по просп. Перемоги, водій ОСОБА_2 , грубо порушуючи та ігноруючи вимоги п.п. 1.5., 2.3. /б/, /д/, 2.9. /а/, 12.3 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність до дорожньої обстановки та рухаючись по вищевказаній проїзній частині, виконавши маневр перестроювання з другої смуги для руху у крайню праву смугу для руху, не дотримавшись безпечної швидкості скоїв зіткнення із припаркованим автомобілем марки «SkodaSuperB», д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився Позивач - ОСОБА_1 , який в подальшому зіштовхнувся із припаркованим автомобілем марки «ВАЗ 2106», д.н.з. НОМЕР_3 .
Згідно висновку від 01.12.2015р. щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість уваги встановлено, що ОСОБА_2 перебував у стані наркотичного (маріхуанна) сп`яніння.
Внаслідок вказаного ДТП водій автомобіля марки «SkodaSuperB», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, а автомобіль марки «SkodaSuperB», д.н.з. НОМЕР_1 механічні пошкодження.
Як зазначено у висновку судово-медичної експертизи від 07 березня 2016 року за № 95/е тілесні ушкодження, які отримані ОСОБА_1 в результаті ДТП, відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
Докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, є належними і допустимими та у взаємозв`язку свідчать про їх достатність стверджувати, що Відповідач вчинив кримінальне правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та завдав Позивачу майнової шкоди.
У відповідності до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.
Як встановлено судом, такий позов було подано під час кримінального провадження, але позов було судом залишено без розгляду, у зв`язку з закриттям кримінального провадження щодо ОСОБА_2 .
Згідно з ч.7 ст.128 КПК України, особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Як пояснив Позивач, в період з 02 по 16 грудня 2015 року він перебував на лікуванні в стаціонарному відділенні Київської міської клінічної лікарні № 7 з діагнозом - закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій м`яких тканей лобу, астенічний синдром, розтяжіння зв`язок шийного відділу хребта з больовим синдромом, забій м`яких тканин обох стегон по передній поверхні, посттравматичний неврит поверхньо-шкіряного нерву правового стегна.
Майнова шкода, заподіяна в результаті дорожньо - транспортної пригоди - це шкода, пов`язана з пошкодженням транспортного засобу.
Згідно звіту № 08/01/16 від 11 червня 2016 року про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ), підтверджено вартість матеріального збитку, нанесеного власнику внаслідок пошкодження КТЗ Scoda Superb, р.н. НОМЕР_1 , сума якої заявлена позивачем та становить 475 775, 66 грн, витрати у зв`язку з виготовленням даного Звіту складають 1000, 00 грн., а всього 476 775, 66 грн.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні даного спору про відшкодування матеріальної шкоди підлягає: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Відповідно до вимог п. 3,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» із змінами та доповненнями, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, а шкода, заподіяна одному з володільців з вини іншого - відшкодовується винним.
Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі.
Як передбачено ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ч. 1, 2 ст 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Стосовно вимог Позивача про стягнення з Відповідача заподіяної моральної шкоди у розмірі 50 000, 00грн., суд виходить з наступного.
Відповідно до положень ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Як передбачено п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду.
Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п. 9 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами та доповненнями, розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених позовних вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеню вини відповідача та інших обставин. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ст.ст. 12, 81 ЦПК України.
Заявляючи вимоги про відшкодування моральної шкоди, Позивач посилається на те, що внаслідок ДТП отримав ушкодження здоров`я, а також зазначає, що неправомірними суспільно - небезпечними діями Відповідача Позивачу завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у житті Позивача: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; важкість виконання повсякденних обов`язків, фіксованість уваги на проблемі одужання та реабілітації, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, що призводило до конфліктних ситуацій з рідними та друзями, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності; побоювання щодо майбутнього стану здоров`я. В момент отримання тілесних ушкоджень, Позивач переніс значний фізичний біль, пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, тривоги, страху за своє здоров`я та життя.
Зазначені обставини призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін: порушення сну, швидка втомлюваність, пасивність, знижений настрій, пригніченість, нервозність, дратівливість, чутливість, реакції замикання, фіксованість на негативних переживаннях, емоційна напруга, насторога, невпевненість в собі, відчуття власної трудової неповноцінності, тривога з приводу майбутнього.
Суд приймає до уваги твердження Позивача щодо спричинення йому діями Відповідача фізичного болю та страждань, які він зазнав через ушкодження здоров`я, що підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.
Як встановлено матеріалами справи, в період з 02 по 16 грудня 2015 року Позивач перебував на лікуванні в стаціонарному відділенні Київської міської клінічної лікарні № 7 з діагнозом - закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій м`яких тканей лобу, астенічний синдром, розтяжіння зв`язок шийного відділу хребта з больовим синдромом, забій м`яких тканин обох стегон по передній поверхні, посттравматичний неврит поверхньо-шкіряного нерву правового стегна, у зв`язку з чим вимушений був терпіти болісні лікувальні та діагностичні процедури, отримувати медикаментозне лікування. В подальшому Позивач був вимушений проходити реабілітацію. Впродовж всього періоду лікування та реабілітаційного періоду Позивач почувався незручно, дискомфортно, з необхідністю пристосовуватися до негативних умов існування (ліжковий режим, гігієнічні проблеми, залежність від оточення). В період стаціонарного лікування потребував зовнішньої допомоги з боку близьких, з приводу чого почувався як джерело клопоту та обмежень для родичів.
Окрім того, на підставі оцінки наведених у позовній заяві доводів і аргументів суд дійшов висновку про доведеність факту завдання позивачу душевних страждань та переживань, зумовлених знищенням цінного майна, що призвело до змін у звичному способі його життя, оскільки він втратив можливість користуватися автомобілем і змушений був витрачати час, зусилля та власні кошти на збирання необхідних документів, звернення до поліції, оцінювача, адвоката та до суду, щоб довести порушення своїх прав.
Відтак, з огляду на характер та ступінь вини відповідача, глибину душевних та фізичних страждань позивача, зміну її звичного способу життя, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з Відповідача на користь Позивача моральної шкоди в розмірі 30 000,00 грн., вважаючи такий розмір моральної шкоди цілком розумним і справедливим. Підстав для стягнення моральної шкоди у більшому розмірі суд не знаходить.
У відповідності до ч.3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 16; 22; 23; 1166; 1167; 1187 ЦК України, ст. 128 КПК України, ст. 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 259, 263-265, 268, 279, 354 ЦПК України, суд
Позов задовольнити частково.
В іншій частині позову відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його отримання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: І.А. Усатова