г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/2736/18
Номер провадження 4-с/213/9/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року м.Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Мазуренка В.В.,

за участі секретаря судового засідання Гусарової О.С.

за відсутності учасників справи

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , представника скаржника адвоката Крамчаніна Олександра Вячеславовича, стягувач: АТ КБ «ПриватБанк» на бездіяльність Інгулецького відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), та зобов`язання вчинити дії по зняттю арешту з майна,

В С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_2 звернувся в суд в інтересах ОСОБА_1 із скаргою та просить визнати неправомірною бездіяльність Інгулецького відділу ДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), яка полягає у не знятті арешту з майна боржника ОСОБА_1 у ВП №58569024 за виконавчим листом №213/2736/18, виданим Інгулецьким районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області та зобов`язати вчинити дії по зняттю вказаного арешту.

В обґрунтування скарги вказує, що на примусовому виконанні Інгулецького відділу ДВС у місті Кривому Розі перебувало виконавче провадження №58569024 за виконавчим листом №213/2736/18, виданим судом на підставі заочного рішення від 30.11.2018 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості по кредитному договору в сумі 116976,58 грн та суму судового збору. У виконавчому провадженні старшим державним виконавцем було винесено постанову від 20.03.2019 про арешт на все майно боржника. 27.10.2020 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Ухвалою суду від 03.04.2023 заочне рішення скасовано та 24.05.2023 ухвалено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог банку, стягнуто із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 2496,36 грн.

ОСОБА_1 звернувся до Інгулецького відділу ДВС із заявою про зняття арешту з майна, але йому було відмовлено у зв`язку з тим, що виконавчий документ було повернуто стягувачу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.08.2023 справу передано у провадження судді Мазуренка В.В. Скаргу призначено до розгляду.

ОСОБА_1 та його представник в судове засідання не з`явились, про дату та час розгляду справи повідомлялись судом. В скарзі зазначено, що просять її розглянути за відсутності заявника та його представника.

Від Інгулецького відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшов відзив на скаргу, в якому зазначають, що на виконанні у відділі з 07.03.2019 перебувало виконавче провадження ВП 58569024 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованості у розмірі 116976,08 грн, яке завершене на підставі п.7 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження». Однак частина боргу на користь позивача не стягнута, а також не погашено витрати на проведення виконавчих дій, тому вважають, що у державного виконавця відсутні підстави щодо зняття арешту з майна боржника. Крім того, заявник не вказує в скарзі, в чому полягає саме бездіяльність державного виконавця. Держаним виконавцем відділу вчинені всі дії, передбачені законодавством для виконання рішення суду. Вважають, що скарга не підлягає задоволенню. Скаргу просять розглядати без участі представника відділу.

Згідно з ч.2 ст.450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання

всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши скаргу та матеріали справи, судом встановлено таке.

Постановою старшого державного виконавця Інгулецького відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Статьєвою І.О. від 07 березня 2019 року відкрито виконавче провадження ВП№58569024 з примусового виконання виконавчого листа №213/2736/18 2/213/1379/18, виданого 15.02.2019 Інгулецьким районним судом міста Кривого Рогу про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 116976,08 грн. В межах даного виконавчого провадження постановою від 02.03.2019 винесено постанову про арешт майна боржника, 01.10.2019 року постанову про розшук майна боржника.

Постановою державного виконавця Інгулецького відділу ДВС від 27 жовтня 2020 року виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п.7 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» та зазначено, що боржник за адресою, вказаною у виконавчому листі не мешкає, встановити фактичне місце його мешкання виявилось неможливим, інформацію про його місце роботи та отримання пенсії не знайдено. Згідно відповіді з ДФР боржник доходів не має, рахунки у фінансових установах відсутні. Належне йому авто оголошено в розшук, проте протягом року не розшукано. Не належне боржнику нерухоме майно накладено арешт.

Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 квітня 2023 року скасовано заочне рішення суду від 30.11.2018 у справі 213/2736/18 та рішенням суду від 24 травня 2023 року позовні вимоги АТ «КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 задоволені частково, стягнуто з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором від 14.10.2013 у розмірі 2496,36 грн, а також 37,60 грн на відшкодування сплаченого судового збору.

ОСОБА_1 було відмовлено у знятті накладеного арешту на майно через відсутність правових підстав для цього.

Повно і всебічно вивчивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до положень ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) виконавець зобов?язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з положеннями ст. 56 вказаного Закону, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Встановлено судом, що в межах виконавчого провадження ВП 58569024 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.7 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п.7 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу якщо боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Відповідно до частини першої статті 40 вказаного Закону у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених із боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів із дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості зі сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що підлягає примусовому виконанню.

За змістом положень частини п`ятої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених цим Законом.

Повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 7 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» не є підставою для зняття арешту з майна, оскільки відповідно до частини третьої статті 37 зазначеного Закону арешт із майна знімається у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону. Розширеному тлумаченню такі підстави не підлягають. Аналогічний висновок зазначений у постановах Верховного Суду від 12 серпня 2020 року у справі № 569/17603/18 та від 22 грудня 2021 року у справі № 634/292/21.

Отже, встановлено, що у державного виконавця не було законних підстав для зняття арешту з майна боржника у ВП №58569024 при поверненні виконавчого листа. На даний час виконавче провадження завершено, виконавчі дії не провадяться.

Згідно з вимогами ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги, оскільки дії державного виконавця в межах вказаного виконавчого провадження відповідали вимогам закону. У задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст.4, 37, 59 ЗУ "Про виконавче провадження", ст. ст. 260, 261, 447 - 453 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 , представника скаржника адвоката Крамчаніна Олександра Вячеславовича, стягувач: АТ КБ «ПриватБанк» на бездіяльність Інгулецького відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), та зобов`язання вчинити дії по зняттю арешту з майна - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Дата складення повного тексту ухвали суду - 23 серпня 2023 року.

Суддя В.В. Мазуренко