ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/1588/23 Номер провадження 22-ц/814/4385/23Головуючий у 1-й інстанції Бугрій В.М. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Карпушина Г.Л.; суддів: Бутенко С.Б., Кузнєцової О.Ю., при секретарі судового засідання Буйновій О.П., -

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 15 червня 2023 року (ухвалене суддею Бугрієм В.М., відомості щодо дати складення повного тексту судового рішення не зазначено) у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою, -

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаною позовною заявою до ОСОБА_1 , в якому прохав суд стягнути з нього 85000,00 грн у відшкодування моральної шкоди, завданої ДТП.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 24 грудня 2021 року, о 08 годині 20 хвилин, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Mazda 626, д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Монастирській, 41 у м. Полтаві, порушив п.12.1, 11.3 ПДР, а саме не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух, безпечно керувати ним, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки Nissan X-Trail, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в зустрічному напрямку по вул. Монастирській від вул. Лисенка в напрямку вул. Лугової. Внаслідок автопригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Крім того, позивач отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми та закритої травми грудної клітини. З 24.12.2021 по 31.12.2021 року він перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічно-гінекологічному відділенні у КНПІ «Козельщинська ЦРЛ», оскільки на той час він проживав у смт. Козельщина, Кременчуцького району, Полтавської області та його госпіталізували за місцем проживання. У подальшому з 31.12.2021 по 09.01.2022 він лікувався амбулаторно за місцем проживання.

Позивач вказує, що відповідач ОСОБА_1 виїхав на зустрічну смугу та допустив зіткнення автомобілів «лоб в лоб», що завдало йому дуже значного стресу та психологічної травми. За наслідком ДТП в нього постійно болить голова, відчуття тривоги та порушений сон.

На даний час пошкоджений автомобіль NissanX-trail, д.н.з. НОМЕР_2 не відремонтований, оскільки страхова компанія ПРАТ «ХМСК», з якою уклав договір страхування винуватець ДТП ОСОБА_3 , являється банкрутом та не здійснює страхові виплати (лист МТСБУ щодо здійснення виплат за ПРАТ «ХМСК» додається). У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу позивач зазнав душевних страждань та переживань. Крім того, тривалий час він позбавлений можливості користуватись транспортним засобом. Він перебуває у стані постійного стресу, спричиненого порушенням звичних комфортних умов проживання його та членів його сім`ї. Це спричиняє позивачу не лише моральні страждання, але і змушує звертатись до суду за захистом своїх порушених прав, що потребує не лише матеріальних витрат, а й витрат часу і емоційних затрат, що негативно впливає на його здоров`я. Постановою Октябрського районного суду від 26.01.2022 у адміністративній справі №554/50/22 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн. Вказана постанова суду набрала законної сили.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтава від 15 червня 2023 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 - 85000 грн. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,6 грн.

З вказаним рішенням суду не погодився ОСОБА_1 та подав на нього апеляційну скаргу, в якій прохав скасувати рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 15 червня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити. Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що судом неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Зокрема вказує, що суд першої інстанції при розгляді цієї справи не з`ясував чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань. Вказує, що наявність ДТП та визнання його винним у порушенні ПДР, а також визнання страховика банкрутом не є доказом завдання позивачеві моральної шкоди у розмірі 85000,00 грн. Суд не звернув уваги, що його відповідальність була застрахована, а відповідно відшкодування шкоди повинно здійснюватися страховою компанією.

Від представника ОСОБА_2 - адвоката Ткаченко А.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання спростовуючи доводи, які викладені в апеляційній скарзі та підтримуючи рішення суду першої інстанції прохала апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Судове засідання проводилось в порядку письмового провадження за відсутності сторін по справі, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 24 грудня 2021 року, о 08 годині 20 хвилин, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Mazda 626, д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Монастирській, 41 у м. Полтаві, порушив п.12.1, 11.3 ПДР, а саме не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух, безпечно керувати ним, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки Nissan X-Trail, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в зустрічному напрямку по вул. Монастирській від вул. Лисенка в напрямку вул. Лугової. Внаслідок автопригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Крім того, позивач отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми та закритої травми грудної клітини. 3 24.12.2021 по 31.12.2021 року він перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічно- гінекологічному відділенні у КНПІ «Козельщинська ЦРЛ», оскільки на той час він проживав у смт. Козельщина, Кременчуцького району, Полтавської області та його госпіталізували за місцем проживання У подальшому з 31.12.2021 по 09.01.2022 він лікувався амбулаторно за місцем проживання.

На даний час пошкоджений автомобіль Nissan X-trail, д.н.з. НОМЕР_2 не відремонтований.

Постановою Октябрського районного суду від 26.01.2022 у адміністративній справі №554/50/22 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн. Вказана постанова суду набрала законної сили.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, як особа, яка керувала джерелом підвищеної небезпеки, повинна нести відповідальність за моральну шкоду. Тому, виходячи з засад розумності та справедливості, з урахуванням глибини фізичних та душевних страждань позивача та з урахуванням особи відповідача та обставин, що він мав технічної можливості уникнути лобового зіткнення та виїзд на смугу зустрічного руху, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 85000 грн.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом.

Статтею 1168 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Згідно з ч.ч. 1,2 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч.5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.9 постанови № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової шкоди) суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ч. 2 - 5 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Колегія суддів, виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності, а також беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, характер та обсяг моральних страждань, вважає, що місцевий суд визначаючи розмір моральної шкоди правильно керувався вимогами вищезазначених норм права та врахував, як тяжкість та тривалість моральних страждань позивача, так і суттєвість змін у його життєвих стосунках, внаслідок спричинення тілесних ушкоджень та пошкодження майна, та дійшов правильного висновку щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у сумі 85000 грн.

Доводи апелянта про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження завдання йому моральної шкоди є не обґрунтованими, оскільки відповідачем не спростовано факти пошкодження автомобіля позивача та заподіяння йому тілесних ушкоджень.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 виїхав на зустрічну смугу та допустив зіткнення автомобілів «лоб в лоб», що завдало позивачу ОСОБА_2 дуже значного стресу та психологічної травми та страждань з приводу пошкодження належного йому майна, а також душевних страждань перенесених під час ДТП. За наслідком ДТП позивач зазнав травм, перебував у лікарні на лікуванні. Відповідач ніякої допомоги на лікування та ремонт транспортного засобу не надавав.

Доводи відповідача, що його відповідальність застрахована, є також необґрунтованими, оскільки ним застрахована в основному лише матеріальна шкода завдана майну та здоров?ю потерпілого в межах лімітів передбачених договором страхування. Можливість стягнення з страховика моральної шкоди у мінімальному відсотковому відношенні від завданої майнової шкоди передбачена законодавством, проте даний факт не позбавляє право потерпілу особу звернутися безпосередньо до винної особи з даним питанням.

Доводи апелянта про те, що у матеріалах даної справи відсутня психологічна експертиза, яка підтверджує факт заподіяння позивачу моральної шкоди у розмірі 85000 грн є також необґрунтованим, оскільки відповідач вразі незгоди з визначеним позивачем розміром моральної шкоди мав право заявити клопотання про її призначення під час розгляді у суді першої інстанції. Проте, цим правом відповідач не скористався.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому задоволенню вони не підлягають.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 15 червня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 28 вересня 2023 року.

Головуючий суддя : _______________________ Г.Л. Карпушин

Судді: _________________ С.Б. Бутенко ________________ О.Ю. Кузнєцова