провадження № 4-с/389/4/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року Знам`янський міськрайонний суд

Кіровоградської області

у складі: головуючого - судді Українського В.В.

за участю секретаря судового засідання - Гой І.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Перемот Оксана Григорівна, на бездіяльність державного виконавця Знам`янського відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду в інтересах ОСОБА_1 зі скаргою на бездіяльність державного виконавця та зобов`язання знати арешт з нерухомого майна заявниці.

На обґрунтування скарги зазначила, що на примусовому виконанні у відділі перебувало виконавче провадження за виконавчим листом №2-369, виданим Знам`янським міськрайонним судом 09.06.2008 про стягнення з ОСОБА_1 на користь «УкрСиббанк»17163,33 гривень. За сплином часу неможливо пригадати які саме виконавчі провадження були відкриті на підставі виконавчого листа, але у заявника є постанова державного виконавця у ВП 17999952 про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з повною сплатою божником боргу. Пунктом 2 вказаної постанови припинено чинність арешту майна боржника та скасовані інші заходи примусового виконання рішення.

Однак, державним виконавцем не знаті арешти за виконавчим провадженням та в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна існують записи про обтяження всього нерухомого майна №8944548 зареєстроване 06.08.2009 на підставі виконавчого листа №2-369 та №9445893 зареєстроване 25.01.2010 на підставі виконавчого листа №2-369. Знам`янським ВДВС відмовлено ОСОБА_1 у знятті арешту з її майна з підстав того, що в автоматизованій системі виконавчих проваджень не виявлено виконавчих проваджень, на підставі яких було накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_1 , а паперові провадження знищені за закінченням строку їх зберігання.

Заявник в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник надав заяву, відповідно до якої підтримав вимоги скарги, просить її задовольнити та розглядати справу без його участі.

Начальник Знам`янського відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи без участі представника та просить при розгляді справи врахувати відсутність предмету оскарження. Вказав, що при вивченні матеріалів доданих до скарги виявлено копію постанови про закінчення виконавчого провадження від 21.01.2011 по примусовому виконанню виконавчого листа №2-369 виданого 09.06.2008 Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області про стягнення 17167,33 гривень з ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк», тому припинені обтяження №8944548 від 06.08.2009 та № 9445893 від 25.01.2010.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09.06.2008 в справі №2-369/08 стягнуто з ОСОБА_1 борг на користь АКІБ «УкрСиббанк» в розмірі 17167,33 гривні. Постановою державного виконавця ВДВС Знам`янського МРУЮ від 21.10.2011 виконавче провадження за виконавчим листом №2-369 виданим 09.06.2008 про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» в розмірі 17167,33 грн закінчене так як боржник борг сплатив в повному обсязі. Припинена чинність арешту майна боржника та скасовані інші заходи примусового виконання рішення.

Однак, державним виконавцем на час звернення скаржника до суду не виконана постанова про закінчення виконавчого провадження в частині зняття арешту з майна боржника та неправомірно відмовлено скаржнику у такому знятті.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із положеннями статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Аналогічні положення містяться і у редакції Закону на час накладення арештів на нерухоме майно.

Згідно зі ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону на час закінчення виконавчого провадження № 606-XIV від 21.04.1999) У разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.

Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Судом встановлено, що Знам`янським відділом державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 25.09.2023 внесено відомості до Державного реєстру речових прав про припинення обтяження зареєстрованого в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №8944548 від 06.08.2009 на підставі рішення державного виконавця від 21.10.2011№ 17999952 та 26.09.2023 внесено відомості до Державного реєстру речових прав про припинення обтяження зареєстрованого в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №9445893 від 25.01.2010 на підставі рішення державного виконавця від 21.10.2011№ 17999952.

Відповідно до ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Крім того, згідно із ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

За своїм змістом принцип обов`язковості судових рішень, як один з визначальних принципів здійснення правосуддя в Україні, полягає в обов`язковому виконанні на всій території України судових рішень, що набрали законної сили, а також у встановленні відповідальності за невиконання таких рішень.

Аналіз норм Закону України «Про виконавче провадження» щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. ст. 447, 448 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, шо рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Крім того, суд зауважує, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом .

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

На підставі викладеного, суд вважає через те, що виконавче провадження закінчене через повне його виконання , власник майна має право розпорядитися свої майном на власний розсуд, державний виконавець мав сумлінно виконати постанову про закінчення виконавчого провадження в частині зняття арешту, чого не зробив своєчасно, тому враховуючи припинення обтяження на час розгляду справи, скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 260, 354, 450,451 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Перемот Оксана Григорівна задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Знам`янського відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

В задоволенні інших вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Суддя Український В.В.