Постанова

Іменем України

02 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 457/1089/22

провадження № 61-9420св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідачі: товариство з обмеженою відповідальністю «Еко Перспектива», приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць Андрій Андрійович, акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк», державне підприємство «СЕТАМ»;

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Еко Перспектива» на ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 22 березня 2023 року у складі судді Марчука В. І. та постанову Львівського апеляційного суду від 18 травня 2023 року у складі колегії суддів: Копняк С. М., Бойко С. М., Ніткевича А. В.

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст заявлених вимог

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Еко Перспектива» (далі - ТОВ «Еко Перспектива»), приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А. А., акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» (далі - АТ «Креді Агріколь Банк»), державного підприємства «СЕТАМ» (далі - ДП «СЕТАМ») про визнання недійсним електронного аукціону (торгів) та акта про проведення електронного аукціону (торгів). В позовній заяві ОСОБА_1

просив:

- визнати недійсними електронні торги від 04 листопада 2022 року, оформлені протоколом № 578814 від 04 листопада 2022 року проведення електронного аукціону (торгів) з продажу нежитлового приміщення, позначеного на плані літ. «А1», загальною площею 570,6 кв. м, що знаходиться на АДРЕСА_1 ;

- визнати недійсним протокол № 5788814 від 04 листопада 2022 року проведення електронного аукціону (торгів);

- визнати недійсним акт про проведення електронного аукціону (торгів) з продажу нежитлового приміщення, позначене на плані літ. «А1», загальною площею 570,6 кв. м, що знаходиться на АДРЕСА_1 .

В березні 2023 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив заборонити приватному виконавцю Пиць А. А., АТ «Креді Агріколь Банк», ДП «СЕТАМ» і будь-яким іншим особам вчиняти реєстраційні дії і будь-які дії щодо нежилого приміщення загальною площею 570,6 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у тому числі щодо відчуження, передання в оренду, управління, суборенду, лізинг, інші види оплатного чи безоплатного користування іншим особам, видавати довіреності щодо зазначеного майна, укладати інші види договорів, в тому числі попередніх, договорів охорони, зберігання з будь-якими іншими особами чи організаціями та установами до вирішення справи по суті.

Заява мотивована тим, що предметом забезпечення позову є вимоги, пов`язані з нежитловим приміщенням, яке належить заявнику на праві власності, проте в порушення його прав вибуло з володіння такого. Запропоновані заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими вимогами та не збігаються з позовними вимогами. Доводи позову свідчать про те, що між сторонами виник спір.

Короткий зміст судових рішень суду першої та апеляційної інстанції

Ухвалою Трускавецького міського суду Львівської області від 22 березня 2023 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. Заборонено приватному виконавцю Пиць А. А., АТ «Креді Агріколь Банк», ДП «СЕТАМ» і будь-яким іншим особам вчиняти реєстраційні дії і будь-які дії щодо нежилого приміщення загальною площею 570,6 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у тому числі щодо відчуження, передання в оренду, управління, суборенду, лізинг, інші види оплатного чи безоплатного користування іншим особам, видавати довіреності щодо зазначеного майна, укладати інші види договорів, у тому числі, попередніх, договорів охорони, зберігання з будь-якими іншими особами чи організаціями та установами до вирішення справи по суті.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що невжиття заходів забезпечення позову може у подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Постановою Львівського апеляційного суду від 18 травня 2023 року апеляційну скаргу ТОВ «Еко Перспектива» задоволено частково. Ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 22 березня 2023 року в частині забезпечення позову шляхом заборони приватному виконавцю Пиць А. А., АТ «Креді Агріколь Банк», ДП «СЕТАМ» вчиняти реєстраційні дії і будь-які дії щодо нежилого приміщення загальною площею 570,6 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у тому числі щодо відчуження, передання в оренду, управління, суборенду, лізинг, інші види оплатного чи безоплатного користування іншим особам, видавати довіреності щодо зазначеного майна, укладати інші види договорів, в тому числі попередніх, договорів охорони, зберігання з будь-якими іншими особами чи організаціями та установами до вирішення справи по суті - скасовано, та ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення прозову в цій частині. Ухвалу суду в частині забезпечення позову шляхом заборони вчиняти реєстраційні дії іншим особам змінено, викладено її резолютивну частину у новій редакції. Заборонено особам, уповноваженим на вчинення реєстраційних дій вчиняти такі щодо нежилого приміщення загальною площею 570,6 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до вирішення справи по суті.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що вжитий судом першої інстанції вид заходів забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами, однак, з огляду на те, що приватний виконавець Пиць А. А., АТ «Креді Агріколь Банк» та ДП «СЕТАМ» не є уповноваженими суб`єктами, які мають право вчиняти реєстраційні дій щодо нерухомого майна, оскаржувана ухвала в частині заборони їх вчинення означеними особами підлягає скасуванню, з постановленням в цій частині нової про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову щодо цих осіб. Враховуючи, що реєстраційна дія охоплює поняття відчуження, передання в оренду, управління, суборенду, лізинг, інші види оплатного чи безоплатного користування іншим особам, видачу довіреності щодо зазначеного майна, укладення інших видів договорів, в тому числі попередніх, договорів охорони, зберігання з будь-якими іншими особами чи організаціями та установами, а оскаржуваною ухвалою заборонено вчиняти реєстраційні дії щодо спірного майна будь-яким іншим особам, а не особам, які вправі їх вчиняти на підставі положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ухвала суду в цій частині підлягає зміні, шляхом викладення резолютивної частини в новій редакції, з урахуванням наведеного.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

21 червня 2023 року ТОВ «Еко Перспектива» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 22 березня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 18 травня 2023 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Касаційна скарга подана на підставі пункту 1 абзацу 1 частини другої, абзацу 2 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) та обґрунтована тим, що суди неправильно застосували норми матеріального права та порушили норми процесуального права, а також не врахували правових висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19), від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20), в постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 754/4437/18 (провадження № 61-47464св18), від 03 липня 2019 року у справі № 331/1255/17 (провадження № 61-11180св18).

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 липня 2023 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали зТрускавецького міського суду Львівської області.

У серпні 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду за результатами розгляду даної справи, однак не навели жодних мотивів на підтвердження існування таких обставин. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За змістом пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Пунктом 3 частини першої статті 353 ЦПК України передбачено, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Згідно з пунктом 1 абзацу першого частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

Абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції у нескасованій частині та постанова суду апеляційної інстанції винесені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення у разі задоволення позову.

Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову і захистити інтереси позивача.

Фундаментальними критеріями, які формують висновок про наявність дійсних підстав для забезпечення позову, є логічний та юридичний аналіз обставин справи, на які посилається позивач, доводи заяви про забезпечення позову та заперечення іншої сторони. Процесуальні норми лише вказують на порядок вчинення дій.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод чи інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Правова природа арешту майна чи іншого обмеження стосовно майна, вчиненого у зв`язку із провадженням у цивільній справі, полягає у обмеженні права розпорядженні ним (продаж, дарування, відчуження в інший спосіб, передання в заставу, іпотеку, укладення інших правочинів чи перероблення майна), при цьому за власником зберігається право користування. Таке обмеження допускається, якщо воно передбачено законом і є обґрунтованим.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчитися, що між сторонами виник спір.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначила, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними для захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Подібні правові висновки сформульовані також в постановах Верховного Суду від 10 листопада 2020 року у справі № 910/1200/20, від 31 січня 2023 року у справі № 295/5244/22 (провадження № 61-12011св22) та від 28 серпня 2023 року у справі № 493/1457/22 (провадження № 61-6886св23).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії, однак не звернув увагу на те, що приватний виконавець Пиць А. А., АТ «Креді Агріколь Банк», ДП «СЕТАМ» не є уповноваженим на вчинення реєстраційних дій щодо спірного нерухомого майна.

Пунктами 1, 9 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Реєстраційна дія - державна реєстрація прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, а також інші дії, що здійснюються державним реєстратором у Державному реєстрі прав, крім надання інформації з цього реєстру.

Згідно із статтею 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» організаційну систему державної реєстрації прав становлять: 1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи; 2) суб`єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; 3) державні реєстратори прав на нерухоме майно. Виконавчі органи сільських, селищних та міських рад (крім міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення) набувають повноважень у сфері державної реєстрації прав відповідно до цього Закону у разі прийняття відповідною радою такого рішення.

Враховуючи вищенаведені положення Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що приватний виконавець Пиць А. А., АТ «Креді Агріколь Банк», ДП «СЕТАМ» не уповноважені на вчинення реєстраційних дій щодо спірного нерухомого майна, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала в частині заборони їх вчинення означеними особами підлягає скасуванню, з постановлення в цій частині нової про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову щодо цих осіб, а в іншій частині - зміні шляхом встановлення заборони особам, уповноваженим на вчинення реєстраційних дій вчиняти такі щодо нежилого приміщення загальною площею 570,6 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до вирішення справи по суті.

Доводи касаційної скарги зводяться до власного тлумачення норм процесуального права та до незгоди з наданою судами оцінкою наявності підстав для забезпечення позову ОСОБА_1 , висновків судів не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають, а тому не можуть бути підставою для їх скасування.

Крім того, висновки судів попередніх інстанцій не суперечать правовим висновкам, наведеним у вищезгаданих постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19), від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20), а також в постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 754/4437/18 (провадження № 61-47464св18), від 03 липня 2019 року у справі № 331/1255/17 (провадження № 61-11180св18), на які послався заявник в касаційній скарзі.

Питання щодо забезпечення позову вирішується судом з урахуванням конкретних обставин справи та доводів заявника. У справі, що переглядається, суд апеляційної інстанції дав належну оцінку доводам позивача щодо необхідності вжиття таких заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, ухвалу суду першої інстанції в незміненій після апеляційного перегляду частині та постанову апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416, ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Еко Перспектива» залишити без задоволення.

Ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 22 березня 2023 року в незміненій після апеляційного перегляду частині та постановуЛьвівського апеляційного суду від 18 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Осіян

О. В. Білоконь

Н. Ю. Сакара