ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2023 року

м. Черкаси

Справа № 703/3354/23
Провадження № 22-ц/821/1493/23
категорія: на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Василенко Л. І.,

суддів: Гончар Н. І., Карпенко О. В.,

секретаря Винник І. М.,

учасники справи:

заявник акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Черкаське обласне управління АТ «Державний ощадний банк України»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Черкаське обласне управління АТ «Державний ощадний банк України» на ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 02 серпня 2023 року у справі за заявою акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Черкаське обласне управління АТ «Державний ощадний банк України» про забезпечення доказів, у складі головуючої судді Кривої Ю. В.,

в с т а н о в и в :

У липні 2023 року АТ «Ощадбанк» звернулось до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області із заявою про забезпечення доказів до подання позовної заяви.

Заяву мотивовано тим, що 19 вересня 2018 року між АТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 на умовах публічної оферти було укладено заяву № 561905/190916 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). В рамках договору ОСОБА_1 було відкрито поточний рахунок на умовах тарифів за користування платіжною карткою, розміщених на сайті Банку та на інформаційних стендах, що знаходяться у приміщеннях установ Банку. Також з відповідачем оформлено заяву на встановлення відновлюваної кредитної лінії в розмірі 19500 грн. Станом на 25.05.2020 по вищевказаному договору рахується заборгованість в сумі 23609,26 грн.

Зазначає, що 22.06.2020 з ухвали про відмову у відкритті провадження від 18.06.2020 АТ «Ощадбанк» стало відомо, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 помер.

17.09.2020 АТ «Ощадбанк» було направлено запит до Смілянської державної нотаріальної контори за номером № 121.20-14/1181.

Вказує, що 20.10.2020 Банком отримано відповідь про отримання заяви та долучення її до спадкової справи № 476/2019. При наступному зверненні спадкоємців зміст їхньої заяви їм має бути наведений.

Проте, нотаріальна контора так і не повідомила відомості осіб, які подали заяву про прийняття або відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_1 та будь-які відомості про видані свідоцтва про право на спадщину та про осіб, які такі свідоцтва отримали.

Тому Банк не зміг отримати інформацію щодо результатів розгляду претензії кредитора до спадкоємців померлого ОСОБА_1 , кола спадкоємців та складу спадкового майна.

Просив суд винести ухвалу про витребування доказів у Смілянської державної нотаріальної контори, а саме відомостей про спадкоємців ОСОБА_1 , копію паспорту, копію ідентифікаційного коду та витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі шляхом направлення до АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Черкаського обласного управління АТ «Ощадбанк» за адресою: бул. Шевченка, 320, м. Черкаси, 18005.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 02 серпня 2023 року в задоволенні заяви відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що в матеріалах, які є предметом розгляду, будь-яких обставин та доказів, які дають підставу припускати, що докази, які заявник наразі просить суд витребувати, можуть бути втрачені або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим, представник у своїй заяві не наводить.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що фактично мета відповідної заяви зводиться до отримання доказів, а не їх забезпечення, що є різними правовими поняттями та мають диференційоване правове регулювання та підґрунтя.

Не погоджуючись із ухвалою суду, АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Черкаське обласне управління АТ «Державний ощадний банк України» оскаржив її в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу, в якій, вважаючи оскаржувану ухвалу необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, просив скасувати ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 02 серпня 2023 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву АТ «Ощадбанк», шляхом винесення ухвали про витребування доказів у Смілянської державної нотаріальної контори, а саме відомостей про спадкоємців ОСОБА_1 , копію паспорту, копію ідентифікаційного коду та витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі шляхом направлення до АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Черкаського обласного управління АТ «Ощадбанк» за адресою: бул. Шевченка, 320, м. Черкаси, 18005.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позиція суду першої інстанції, що обрано невірний спосіб захисту не відповідає дійсності. КЦС ВС роз`яснив різницю між ухвалою про забезпечення доказів та ухвалою про витребування доказів, що не враховано судом першої інстанції.

Вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував положення ст. 116 ЦПК України про витребування доказів, як складової інституту забезпечення доказів та порушив вимоги ст. 260 ЦПК України, оскільки є невідповідність між висновками суду, викладеними в мотивувальній та резолютивній частинах.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо, зокрема, забезпечення доказів, відмови в забезпеченні доказів чи скасування ухвали про забезпечення доказів.

Згідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Переглянувши матеріали справи за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Згідно із ч. 3 ст. 116 ЦПК України заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Частиною 1 ст. 117 ЦПК України визначено, що у заяві про забезпечення доказів зазначається, зокрема, докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів; спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

За змістом ч. 2 ст. 84 ЦПК України у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено, зокрема який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Відомості, які можуть становити таємницю вчинення нотаріальних дій, відносяться до охоронюваної законом таємниці, яка міститься, зокрема, в документах.

Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про нотаріат» нотаріальна таємниця - сукупність відомостей, отриманих під час вчинення нотаріальної дії або звернення до нотаріуса заінтересованої особи, в тому числі про особу, її майно, особисті майнові та немайнові права і обов`язки тощо.

Будь-яке втручання в діяльність нотаріуса, зокрема з метою перешкоджання виконанню ним своїх обов`язків або спонукання до вчинення ним неправомірних дій, у тому числі вимагання відомостей, що становлять нотаріальну таємницю, забороняється і тягне за собою відповідальність відповідно до законодавства (ст. 8-1 ЗУ «Про нотаріат»).

Відповідно до ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про нотаріат», виходячи з цього, на нотаріуса покладається обов`язок зберігати нотаріальну таємницю, навіть якщо їх діяльність обмежується наданням правової допомоги чи ознайомленням з документами, і нотаріальна дія (або дія, яка прирівнюється до нотаріальної) не вчинялась.

Нотаріальна таємниця є важливою складовою захисту приватної інформації, тому доступ до неї може бути наданий лише тим суб`єктам, які визначені чинним законодавством та у встановленому порядку.

Розглядаючи заяву про забезпечення доказів, суд (суддя) має з урахуванням обґрунтування необхідності забезпечення доказів пересвідчитися, зокрема, в тому, що зволікання з цим питанням поставить під загрозу можливість подання доказів у майбутньому (вони можуть бути знищені, пошкодженні, витратити свою доказову цінність тощо).

За вимогами ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.

Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

З огляду на вищенаведені норми права Банк вважає, що при викладених обставинах він може дізнатись про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцями свідоцтва про право на спадщину після смерті позичальника шляхом забезпечення доказів до подання позову, а саме, витребування матеріалів спадкової справи судом у приватного нотаріуса.

Як вбачається з матеріалів справи, 19 вересня 2018 року між АТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 на умовах публічної оферти було укладено заяву № 561905/190916 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

17.09.2020 АТ «Ощадбанк» було направлено запит до Смілянської державної нотаріальної контори за номером № 121.20-14/1181.

20.10.2020 Банком отримано відповідь про отримання заяви та долучення її до спадкової справи № 476/2019. При наступному зверненні спадкоємців зміст їхньої заяви їм має бути наведений.

Нотаріальна контора так і не повідомила відомості осіб, які подали заяву про прийняття або відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_1 та будь-які відомості про видані свідоцтва про право на спадщину та про осіб, які такі свідоцтва отримали.

Тобто з матеріалів справи вбачається, що інформація, яку АТ «Ощадбанк» просить витребувати, має значення для правильного вирішення спору, оскільки без даної інформації неможливо встановити, зокрема коло осіб, які звертались до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, та яким видано свідоцтва про право на спадщину. Водночас, вказані докази отримати самостійно АТ «Ощадбанк» не може, оскільки, запитувана інформація становить нотаріальну таємницю та може бути витребувана лише на обґрунтовану письмову вимогу суду.

Проте, суд першої інстанції зазначені вимоги законодавства до уваги не взяв та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення доказів.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що якщо кредитор спадкоємця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцями свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцями свідоцтва про право на спадщину (ч. 3 ст. 1281 ЦК України).

Банк вважає, що при вищевикладених обставинах він може дізнатись про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцями свідоцтва про право на спадщину після смерті позичальника шляхом забезпечення доказів (витребування матеріалів вищезазначеної спадкової справи (фотокопії) судом у вищезазначеної нотаріальної контори у цій справі до подачі ним відповідного позову до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

У даному випадку Банк бажає реалізувати своє право на захист шляхом подання позову саме до належного відповідача, тобто спадкоємця позичальника, який є чи вважається в силу вимог закону таким, що прийняв спадщину після смерті позичальника.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

З урахуванням вищевикладеного висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви АТ «Ощадбанк» про забезпечення доказів до подання позову є помилковим.

За вказаних обставин оскаржувану ухвалу суду не можна визнати такою, що постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з направленням до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Черкаське обласне управління АТ «Державний ощадний банк України» задовольнити частково.

Ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 02 серпня 2023 року скасувати. Заяву направити до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Текст постанови складено 04 жовтня 2023 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: Н. І. Гончар

О. В. Карпенко