Дата документу 20.09.2023
Справа № 501/2886/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2023 року м. Чорноморськ Одеської області

Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

Головуючого судді - Смирнова В.В.,

при секретарі судового засідання - Кочкіної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в місті Чорноморськ цивільну справу № 501/2886/23

за позовом ОСОБА_1 , місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1

до

відповідача: Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області, місцезнаходження за адресою: 68003, Одеська область, м. Чорноморськ, проспект Миру, буд. 33,

третя особа: Чорноморський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), місцезнаходження за адресою: 68001, Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Данченка, буд. 3Б,

третя особа: ОСОБА_2 , місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_2 ,

третя особа: ОСОБА_3 , місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 ,

третя особа: ОСОБА_4 , місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 ,

третя особа: ОСОБА_5 , місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 ,

предмет та підстави позову: про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності за набувальною давністю,

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

ВСТАНОВИВ

І. виклад позиції позивача та відповідача.

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власністю за набувальною давністю та про встановлення факту, що має юридичне значення, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що на підставі розпорядження органу приватизації Іллічівської міської ради народних депутатів Одеської області від 31 грудня 1996 року за № 1008 було ОСОБА_6 та членам його сім`ї ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в порядку безоплатної приватизації було передано у власність квартиру в рівних долях, тобто по 1/7 частці кожному, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

У своєму позові позивач вказала, що з 1996 року вона проживала разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в квартирі що розташована за адресою: АДРЕСА_1 що належала їм на праві спільної часткової власності.

ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивача ОСОБА_6 помер та його 1/7 частину квартири успадкувала позивачка та с 10 грудня 1997 стала власником 2/7 частин квартири.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мачуха позивача ОСОБА_7 .

Будь-яких спадкоємців в неї не залишилось, а тому 1/7 частина квартири на даний час немає власника.

На сьогоднішній день позивачка продовжує проживати в квартирі, тобто добросовісно та відкрито володіти цим майном більше десяти років Постійно сплачує комунальні послуги за цією адресою.

У своєму позові позивач просить визнати за нею право власності на 1/7 частину квартири АДРЕСА_3 .

Також позивач зазначає, що реєстрація смерті ОСОБА_7 була здійснена Відділом реєстрації актів громадянського стану м. Іллічівська Одеської області 19серпня 2000 року, який видав свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , актовий запис № 123. В зазначеному свідоцтві про смерть в графі "Прізвище" вказано " ОСОБА_8 ", у той час як прізвище померлої « ОСОБА_9 ».

Чорноморським відділом ДРАЦС в Одеському районі Одеської області було відмовлено у виправленні помилки.

У своєму позові позивач просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт неправильності запису в актовому записі про смерть, складеному Відділом реєстрації актів громадянського стану м. Іллічівська Одеської області 19серпня 2000 року, актовий запис № 123, (Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 ), в якому невірно зазначено в графі «Прізвище» - « ОСОБА_10 » замість вірного в графі «Прізвище» - « ОСОБА_9 ».

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Представник відповідача ОСОБА_11 надав до суду від 24.08.2023 року відзив по справі, просив суд позов задовольнити та розглядати справу без їх участі (а.с. 40-48).

Третя особа Чорноморський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) від 28.08.2023 року надав до суду пояснення по справі (а.с. 39).

Третя особа ОСОБА_2 надав до суду від 29.08.2023 року клопотання про розгляд справи за його відсутністю. Проти задоволення позову не заперечував (а.с. 49).

Третя особа ОСОБА_4 надала до суду від 29.08.2023 року клопотання про розгляд справи за її відсутністю. Проти задоволення позову не заперечувала (а.с. 50).

Третя особа ОСОБА_5 надала до суду від 29.08.2023 року клопотання про розгляд справи за її відсутністю. Проти задоволення позову не заперечувала (а.с. 51).

Третя особа ОСОБА_3 надав до суду від29.08.2023 року клопотання про розгляд справи за його відсутністю. Проти задоволення позову не заперечував (а.с. 52).

Представник позивача - ОСОБА_12 надала до суду від 31.08.2023 року клопотання про залишення клопотання про витребування доказів без розгляду та розгляд справи проводити за її відсутністю. Просила позов задовольнити (а.с. 53-54).

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

07.08.2023 року ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області відкрито провадження по справі(а.с. 35).

31.08.2023 року ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області в задоволенні клопотання представника позивача про залишення без розгляду клопотання про витребування доказів (а.с. 56).

31.08.2023 року ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області підготовче провадження закрито та призначено слухання справи в письмовому порядку (а.с. 57).

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

На підставі розпорядження органу приватизації Іллічівської міської ради народних депутатів Одеської області від 31 грудня 1996 року за № 1008 було ОСОБА_6 та членам його сім`ї ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в порядку безоплатної приватизації було передано у власність квартиру в рівних долях, тобто по 1/7 частці кожному, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 02 січня 1997 року, видане Іллічівською міською радою Одеської області (а.с. 12-13).

ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивача ОСОБА_6 помер та його 1/7 частину квартири успадкувала позивачка ОСОБА_1 , що підтверджується Свідоцтвом на право на спадщину за законом видане 10.12.1997 року державним нотаріусом Іллічівської міської державної нотаріальної контори Слаєвою Р.К. (а.с. 14).

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мачуха позивача ОСОБА_7 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , виданим 21 серпня 2000 року Відділом РАГС міста Іллічівська Одеської області (а.с. 11).

Після смерті ОСОБА_7 , спадкоємців не залишилось, позивач та члени її сім`ї до кола спадкоємців не входили, спадкова справа не відкривалась, осіб, що фактично прийняли спадщину також не було.

На момент звернення до суду 1/ 7 частина квартири за адресою: АДРЕСА_1 нікому не належить і відумерлою не визнавалась.

З дня смерті ОСОБА_7 тобто, понад 22 роки, позивач спочатку разом зі своїм чоловіком та дітьми, які є також власниками загалом 4/7 частин квартири, а потім самостійно проживала у вказаних частинах квартири, а оскільки вони не були виділені в натурі, добросовісно, відкрито та безперервно володіє 1/7 частиною квартири, утримує її, підтримує в належному стані, сплачує комунальні послуги.

Реєстрація смерті ОСОБА_7 була здійснена Відділом реєстрації актів громадянського стану м. Іллічівська Одеської області 19серпня 2000 року, який видав свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , актовий запис № 123. В зазначеному свідоцтві про смерть в графі "Прізвище" вказано " ОСОБА_8 ", у той час як прізвище померлої « ОСОБА_9 ».

07.03.2023 року з метою виправлення помилки, допущеної Відділом реєстрації актів громадянського стану м. Іллічівська Одеської області при реєстрації смерті ОСОБА_7 , представник позивача адвокат Кузнєцова Любов Олександрівна звернулась до Чорноморського відділу ДРАЦС в Одеському районі Одеської області, як це передбачено п. 2.1. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 № 96/5, а із заявою про внесення змін до актового запису № 123 від 19 серпня 2000 року про смерть ОСОБА_7 (а.с. 18-20).

09.03.2023 року Чорноморським відділом ДРАЦС в Одеському районі Одеської області була надана відповідь вих. № 546/24.17-18, в якій зазначено, що із заявою про виправлення помилки в актовому запису може звернутись або особа щодо якої допущена помилка або спадкоємці, а оскільки ОСОБА_1 не є спадкоємцем ОСОБА_7 Чорноморський відділ ДРАЦС в Одеському районі Одеської області не може виправити помилку (а.с. 26).

Помилка в свідоцтві про смерть ОСОБА_7 позбавляє позивача можливості доказати, що власник 1/7 частини квартири АДРЕСА_3 , а саме ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В інший спосіб, ніж у судовому порядку, встановити факт неправильності запису в актовому записі про смерть чоловіка вона не може, а його встановлення має для неї юридичне значення у зв`язку з наміром отримати у власність 1/7 частку квартири за напувальною давністю.

V. Оцінка Суду.

Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч. 3 ст. 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга ст. 344ЦК України). (п. 9 Постанови).

З врахуванням вказаних норм законодавства правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності. Це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ. Воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у ч. 1 ст. 344 ЦК України, а саме: - наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; - законність об`єкта володіння; - добросовісність заволодіння чужим майном; - відкритість володіння; - безперервність володіння; - сплив установлених строків володіння; - відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю.

Для окремих видів майна (нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери) право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 наголосила на тому, що набуття права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності усіх вказаних умов у сукупності. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент заволодіння ним не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Водночас він повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Отже, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка надалі претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність.

Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Таким чином, Велика Палата ВС дійшла висновку, що після заволодіння чужим майном подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності.

Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила статті 344ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.

При цьому, коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю.

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови).

Отже, враховуючи, що позивач добросовісно заволоділа 1/7 частиною квартири що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , відкрито та безперервно, добросовісно користується понад 10 років майном, право власності на яку відсутнє, продовжує відкрито, безперервно володіти майном, суд вважає за можливе визнати право власності за набувальною давністю на спірне нерухоме майно.

В частині встановлення юридичного факту суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Спірні правовідносини щодо встановлення факту, що має юридичне значення регулюються Главою 6 Розділу IV ЦПК України.

В даному випадку, оскільки вбачається спір про право, а саме, вимога позивача про визнання права власності на частину квартири, яка належала померлій ОСОБА_7 , що є окремим предметом доказування, то вимога про встановлення юридичного факту має здійснюватися у позовному, а не окремому провадженні.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше.

Зміни до актових записів цивільного стану та порядок їх внесення регулюються Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року № 96/5.

Так, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, відповідно до п.2.13.1 Правил. Згідно із п. 2.16.7 Правил на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду.

Згідно п.п. 2, 3, 9, 11 постанови Пленуму Верховного суду України від 07 липня 1995 року №12 «Про практику розгляду судами справи про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану», суд розглядає справи про встановлення неправильності записів при реєстрації в державних органах актів народження, смерті, одруження, розірвання шлюбу, встановлення батьківства, міни прізвища, імені та по батькові громадянина в тому разі, коли органами реєстрації актів громадянського стану відмовлено заявникові у внесенні змін до записів у актах громадянського стану або коли з цього приводу є спір між заінтересованими особами (між заявником і особами, інтереси яких може зачепити зміна запису, оскільки у них, у зв`язку з цим, виникнуть певні обов`язки).

Судам належить враховувати, що реєстрація народження, смерті, одруження, розірвання шлюбу, встановлення батьківства, зміни прізвища, імені та по батькові провадиться органами реєстрації актів громадянського стану в книгах спеціального зразка, які є єдиними доказами засвідчених у них фактів. Крім цього Закону, порядок реєстрації актів громадянського стану встановлюється Правилами, які затверджуються Міністерством юстиції України.

Суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану як у випадках невиправлення органами реєстрації актів громадянського стану помилок, допущених при складанні актового запису, так і при відмові зазначених органів внести в ці записи передбачені законодавством зміни (прізвища, імені, по батькові тощо) і доповнення (наприклад, про національність і громадянство батьків).

Роз`яснити судам, що в порядку встановлення неправильності записів у актах громадянського стану до цих актів вносяться зміни щодо прізвища, імені, по батькові, коли були допущені помилки під час реєстрації акта або коли органами реєстрації актів громадянського стану відмовлено у зміні запису, який провадився відповідно до положень про порядок зміни записів актів громадянського стану (наприклад, при зміні прізвища, імені, по батькові, місця і дати народження; у зв`язку з усиновленням (удочерінням), а також у разі запису усиновителів батьками усиновленого; при зміні прізвища одного з подружжя або дитини у зв`язку з розірванням шлюбу або визнанням шлюбу недійсним; якщо прізвище, ім`я та по батькові зазначені без урахування національних традицій; якщо при реєстрації народження дитини їй дане прізвище або ім`я без урахування бажання батьків або одного з них, а також у зв`язку зі зміною статі).

З огляду на викладене, суд вважає за можливе встановити факт неправильності запису в актовому записі про смерть ОСОБА_7 .

З цих підстав, керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 258, 259, 263 - 265, 352 Цивільного процесуального кодексу України, Суд,

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати право власності за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 РНОКПП НОМЕР_2 на 1/7 частину квартири АДРЕСА_3 .

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт неправильності запису в актовому записі про смерть, складеному Відділом реєстрації актів громадянського стану м. Іллічівська Одеської області 19 серпня 2000 року, актовий запис № 123, (Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 ), в якому невірно зазначено в графі «Прізвище» - « ОСОБА_10 » замість вірного в графі «Прізвище»- « ОСОБА_9 ».

Повний текст рішення складено та підписано 20 вересня 2023 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області В.В. Смирнов.