Дата документу 03.10.2023 Справа № 335/1147/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/1147/21 Головуючий у 1 інстанції: Макаров В.О.
Провадження № 22-ц/807/1300/23 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«03» жовтня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Подліянової Г.С.,

Кочеткової І.В.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Концерну «Міські теплові мережі» про стягнення коштів за фактично виконанні роботи, стягнення доплат за виконання обов`язків відсутнього працівника, усунення аварійних ситуацій, шкідливі умови праці, розширену зону обслуговування, стаж роботи, стягнення матеріальної допомоги на оздоровлення та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Концерну «Міські теплові мережі» про стягнення коштів за фактично виконанні роботи, стягнення доплат за виконання обов`язків відсутнього працівника, усунення аварійних ситуацій, шкідливі умови праці, розширену зону обслуговування, стаж роботи, стягнення матеріальної допомоги на оздоровлення та стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 26.05.2014 року працює у відповідача на різних посадах, а починаючи з 2018 року працює слюсарем з ремонту устаткування котельних та пилопідготовчих цехів 5 розряду на дільниці виробництва теплової енергії, котельня по АДРЕСА_1 .

За час роботи в порушення норм трудового законодавства Концерном «Міські теплові мережі» йому не було виплачено: кошти за виконання обов`язків відсутнього працівника; доплати (премії) за усунення аварійних ситуацій; доплати за шкідливі умови праці; доплати за розширену зону обслуговування; доплати за стаж роботи; матеріальну допомогу на оздоровлення.

Згідно з штатним розписом підприємства у період з 2018 року по 2020 роки на котельні за адресою: АДРЕСА_1 в наявності були вакантні посади слюсарів, тобто був неповно укомплектовано штат слюсарів, що призвело до його надмірної завантаженості. Отже одночасно із своїми функціональними обов`язками він практично виконував обов`язки вогнетривника та ізолювальника.

Відповідно до Додатку 6 до Галузевої угоди розмір доплат і надбавок за виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника становить 100% тарифної ставки (окладу, посадового окладу) відсутнього працівника. Розмір несплачених доплат за виконання обов`язків відсутнього працівника становить 212 876 грн.

Також, виконання ним обов`язків постійно відсутнього працівника, тимчасово відсутніх працівників призвело до розширення зони обслуговування.

Згідно з Додатком 3 до Галузевої угоди розмір доплат і надбавок одному працівнику за розширення зони обслуговування максимальними розмірами не обмежуються і визначаються наявністю одержаної економії за тарифними ставками і окладами, які могли б виплачуватися за умови нормативної чисельності працівників.

Підпункт 2 пункту 4.3.2 Колективного договору повністю повторює в цій частині Додаток 6 до Галузевої угоди. Тому, розмір доплат за розширену зону обслуговування становить 106 611,64 грн.

На протязі усього часу роботи його залучали до робіт, що не передбачені робочою інструкцією слюсаря з ремонту устаткування котельних, затвердженої директором ФК «Міські теплові мережі» Заводського району 27.02.2017 року, зокрема, роботи з обмурівки котла, розбивки ізоляції котла, обмазки котла, роботи із замазки котла, роботи з ізоляції трубопроводу бака під маточного, які не були оплачені. Розмір коштів, які він повинен був отримати за виконані роботи, становить 36 555,85 грн.

Згідно з п.п. 4.3.3.3 Колективного договору загальний розмір премії для працівників виробничої сфери встановлюється в розмірі до 50%.

Під час трудової діяльності на підприємстві він постійно залучався до усунення аварійних ситуацій. Розмір несплачених йому доплат (премії) за усунення аварійних ситуацій становить 41 568,50 грн.

Зазначав, що він працює слюсарем з ремонту устаткування котельних та пилопідготовчих цехів 5 розряду на дільниці виробництва теплової енергії, що пов`язано із шкідливими умовами праці.

Згідно з Додатком 9 Колективного договору слюсарям з ремонту устаткування теплових мереж встановлюється доплата у розмірі 8%. Розмір несплачених доплат за шкідливі умови праці становить 3 692,08 грн.

Згідно з п. 4.3.1.3 Колективного договору на 2014-2015 роки всім працівникам встановлюються надбавки за безперервний стаж роботи в галузі. Розмір несплачених йому доплат за стаж роботи становить 41 078,61 грн.

Відповідно до п.п. 4.4.4. Колективного договору матеріальна допомога на оздоровлення надається разом з основною безперервною частиною чергової щорічної відпустки, яка становить не менш ніж 14 календарних днів в розмірі 100% тарифної ставки (окладу). Розмір несплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення становить: за 2019 рік - 7 910 грн., за 2020 рік - 9 744 грн., разом 17 654 грн.

Внаслідок порушення трудового законодавства з боку підприємства йому спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, що він переживав у зв`язку з постійною нервовою напругою, у зв`язку із недоотриманням грошових коштів за роботу. Систематичне недоотримання грошових коштів непоправно позначилось на душевному стані позивача, благополуччі, повсякденному житті, що призвело до виникнення моральних страждань. Його психічний стан здоров`я та сон значно погіршились, він постійно знаходиться у стані депресії та пригніченості. Його постійно намагаються звільнити або виставляють з негативного боку перед членами бригади. За час роботи на підприємстві він двічі лікувався у лікарні, був вимушений витратити грошові кошти на лікування на загальну суму 4 624,95 грн. Моральну шкоду оцінює в 100 000,00 грн.

На підставі зазначеного просив стягнути з Концерну «Міські теплові мережі» на його користь: кошти за фактичне виконання робіт, що не входили до посадових обов`язків, у сумі 36 555,85 грн.; доплати за виконання обов`язків відсутнього працівника у сумі 212 876,00 грн.; доплати премії за усунення аварійних ситуацій у сумі 41 568,50 грн.; доплати за шкідливі умови праці у сумі 3 692,08 грн.; доплати за розширену зону обслуговуванням у сумі 106 611,64 грн.; доплати за стаж роботи у сумі 41 078,61 грн.; матеріальну допомогу на оздоровлення у сумі 17 654,00 грн.; моральну шкоду у сумі 100 000 грн., а також понесені судові витрати.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 квітня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на: невідповідність матеріалам справи висновків суду щодо не встановлення неукомплектованості штату слюсарів та складних кліматичних умов на підприємстві, підтвердження відповідачем його залучення до додаткової роботи за іншою професією (посадою) та до усунення аварійних ситуацій, за що передбачені доплати, встановлення перевіркою Головного управління Держпраці в Запорізькій області № 08/02.8-05/11274 від 24.12.2019 року наявності впливу на нього несприятливого виробничого фактору 3 класу 1 ступеня важкості праці, помилковість висновку суду про те, що до вартості фактично виконаних робіт увійшла вартість матеріалів та зарплата, обґрунтованість позовних вимог щодо розміру доплат і моральної шкоди, понесення ним витрат на професійну правничу допомогу, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову, вирішити питання про судові витрати.

Концерн «Міські теплові мережі» подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що позивач підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює працівників і штатний розпис чисельність; позивач отримав основну та додаткову заробітну плату за фактично відпрацьований час; в процесі ремонту ОСОБА_1 виконував роботи в межах своїх обов`язків, кваліфікації і на своєму робочому місці; всі доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій були нараховані позивачу в строк та в повному обсязі, інші заохочувальні та компенсаційні виплати не є обов`язковими; позивачеві нараховувалась премія за виробничі показники за підсумками роботи кожного місяця, доплати за роботу у важких і шкідливих умовах праці, премії за своєчасний запуск теплотехнічного устаткування працівників Концерну, в тому числі одноразові заохочення; надбавку за стаж роботи в галузі позивачу встановлено у розмірі 5%, у 2017 році надбавка за стаж роботи в галузі позивачу не виплачувалась; усунення аварійних ситуацій є частиною завдань та обов`язків робочої інструкції слюсаря з ремонту устаткування котельних та пилопідготовчих цехів 5 розряду, тому не потребує встановлення додаткової доплати; посилання позивача щодо нікчемності змін до Колективного договору Концерну є необґрунтованими, з 01.01.2019 року Концерном матеріальна допомога працівникам не нараховується; додаткової роботи за іншою професією (посадою) або обов`язки тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи позивачем не виконувались, відповідно організаційно-розпорядчі документи Концерном не видавались; твердження позивача про заподіяння моральної шкоди не знайшли підтвердження; в апеляційній скарзі не зазначено, які саме норми матеріального та процесуального права порушені судом, доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем не надано.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

За приписами п.2 ч. 1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч.ч.1,2,5 ст. 263 ЦПК України).

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачем належними та допустимими доказами, що його права були порушені відповідачем, з урахуванням чого позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди суд також вважав необґрунтованими.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата це винагорода, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено, що структуру заробітної плати становлять: основна заробітна плата. Це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців; додаткова заробітна плата. Це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій; інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 15 Закону України «Про оплату праці» форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами. У разі, коли колективний договір на підприємстві не укладено, роботодавець зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво органом. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються з урахуванням вимог, передбачених частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Статтею 97 КЗпП України визначено, що оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці; оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт; форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами; власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами (ч. 3 ст. 94 КЗпП України).

За змістом ч. 2 ст. 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 прийнятий на посаду слюсаря з ремонту устаткування котельних 3 розряду Дільниці виробництва теплової енергії Насосна по вул. Вроцлавська, ЦТП Філії Концерну «Міські теплові мережі» Заводського району наказом від 26.05.2014 року № 735.

08.04.2015 року ОСОБА_1 був переведений на посаду слюсаря з ремонту устаткування котельних 3 розряду Дільниці виробництва теплової енергії Котельня по вул. Ушакова, 251 Філії Концерну «Міські теплові мережі» Заводського району наказом від 08.04.2015 року № 220.

22.07.2015 року ОСОБА_1 був переведений на посаду слюсаря з ремонту устаткування котельних та пилопідготовчих цехів 4 розряду Дільниці виробництва теплової енергії Котельня по вул. Ушакова, 251 Філії Концерну «Міські теплові мережі» Заводського району наказом від 22.07.2015 року № 520.

01.10.2018 року ОСОБА_1 був переведений на посаду слюсаря з ремонту устаткування котельних та пилопідготовчих цехів 5 розряду Дільниці виробництва теплової енергії Котельня по вул. Ушакова, 251 Філії Концерну «Міські теплові мережі» Заводського району наказом від 08.04.2015 року № 929.

Сторонами не заперечується, що ОСОБА_1 і на теперішній час працює на посаді слюсаря з ремонту устаткування котельних та пилопідготовчих цехів 5 розряду Дільниці виробництва теплової енергії Котельня по вул. Ушакова, 251 Філії Концерну «Міські теплові мережі» Заводського району (т.1, а.с.25-27).

Звертаючись до суду із позовом, позивач зазначав, що в порушення норм трудового та іншого законодавства йому не було виплачено наступні нарахування: заборгованості за фактичне виконання робіт, що не входили до посадових обов`язків у сумі 36 555,85 грн.; доплати за виконання обов`язків відсутнього працівника у сумі 212 876,00 грн.; доплати (премії) за усунення аварійних ситуацій у сумі 41 568,50 грн.; доплати за шкідливі умови праці у сумі 3 692,08 грн.; доплати за розширену зону обслуговуванням у сумі 106 611,64 грн.; доплати за стаж роботи у сумі 41 078,61 грн.; матеріальної допомоги на оздоровлення у сумі 17 654,00 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що Колективний договір Концерну «Міські теплові мережі» на 2014-2015 роки 28.02.2014 року (далі - Колективний договір «МТМ») погоджено Головою об`єднаної профспілкової організації Концерну «Міські теплові мережі» Новіковою Л.В. та затверджено Генеральним директором концерну ОСОБА_3 (т.1, а.с.28-35).

Колективний договір Концерну «Міські теплові мережі» на 2016-2018 роки 01.03.2016 року погоджено Головою об`єднаної профспілкової організації Концерну «Міські теплові мережі» ОСОБА_4 та затверджено Генеральним директором концерну ОСОБА_3 (т.1, а.с.36-43).

Матеріали справи містять:

- робочі інструкції слюсаря по ремонту обладнання котельні 3, 4 розрядів Дільниці виробництва теплової енергії Котельня по вул. Ушакова, 251, затверджені директором Філії Концерну «Міські теплові мережі» Заводського району 10.04.2012 року (т.1, а.с.46-51);

- робочу інструкцію слюсаря по ремонту обладнання котельні 5 розряду Дільниці виробництва теплової енергії Котельня по вул. Ушакова, 251, затверджену директором Філії Концерну «Міські теплові мережі» Заводського району 27.02.2017 року (т.1, а.с.52-54);

- робочу інструкцію слюсаря з ремонту устаткування котельні та пилопідготовчих цехів, затверджену Генеральним директором Концерну «Міські теплові мережі» 19.12.2019 року (т.1, а.с58-61), з якими ОСОБА_1 був ознайомлений, про що свідчать його особисті підписи.

Згідно з п. 4.1 Розділу 4 Колективного договору «МТМ» заробітна плата це винагорода, обчислена у грошовому виразі, яку Роботодавець або уповноважена ним особа за трудовим договором виплачує працівникові за виконану ним роботу. На підприємстві запроваджена почасова, почасово-преміальна та відрядна система оплати праці. Оплата праці робітників, керівників, спеціалістів, фахівців та службовців провадиться на підставі тарифних ставок (окладів) відповідно до посади та кваліфікації працівника, згідно зі штатним розписом.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 протягом роботи на підприємстві отримував основну та додаткову заробітну плату за фактично відпрацьований час, що підтверджується наданими сторонами розрахунковими листами та звідом нарахувань і утримань по організації та не спростовано позивачем.

Відповідно до положень ст. 105 КЗпП України працівникам, які виконують на тому ж підприємстві, в установі, організації поряд зі своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткову роботу за іншою професією (посадою) або обов`язки тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи, провадиться доплата за суміщення професій (посад) або виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника. Розміри доплат за суміщення професій (посад) або виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника встановлюються на умовах, передбачених у колективному договорі.

За приписами п. 3 ст. 64 Господарського кодексу України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює працівників і штатний розпис чисельність.

Пунктом 3 статті 64 Господарського кодексу України визначено, що підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює працівників і штатний розпис чисельність.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з Концерну «Міські теплові мережі» доплат за виконання обов`язків обов`язки тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи, суд правильно взяв до уваги роз`яснення Міністерства праці та соціальної політики України у листі від 19.04.2011 року № 126/06/186-11, відповідно до яких виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника без звільнення працівника від своїх основних обов`язків це заміна працівника, відсутнього у зв`язку з хворобою, відпусткою (без звільнення від основних трудових обов`язків), коли працівник поряд із своєю основною роботою виконує обов`язки тимчасово відсутнього працівника. При цьому призначення працівника виконуючим обов`язки за вакантною посадою не допускається.

Колегія суддів звертає увагу, що визначальним фактором є відсутність саме працевлаштованого працівника на підприємстві, у зв`язку із чим у роботодавця виникає необхідність залучення іншого робітника до виконання трудових обов`язків відсутнього працівника.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивачем по теперішній час додаткової роботи за іншою професією (посадою) або обов`язки тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи не виконувались, відповідно організаційно-розпорядчі документи Концерном «МТМ» про залучення ОСОБА_1 до виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника не видавались, а отже хибними є посилання апеляційної скарги на те, що Концерн «МТМ» має заборгованість по заробітній платі перед позивачем в цій частині.

Твердження апеляційної скарги про неврахування судом наявності підстав для стягнення доплати за розширену зону обслуговування у сумі 106 611,64 грн. колегія суддів вважає неприйнятними з огляду на таке.

Так правовідносини щодо суміщення професій (посад) регулюються постановою Ради Міністрів СРСР «Про порядок і умови суміщення професій (посад)» N 1145 від 04 грудня 1981 року та Інструкцією Держкомпраці, Мінфіну СРСР і ВЦРПС «Про порядок і умови суміщення професій (посад)» N 53-ВЛ від 14 травня 1982 року (далі Інструкція) в частині, що не суперечить Конституції та законам України, а також листами Міністерства праці та соціальної політики N 03-3/2091-018-2 від 06.05.2001 року, N 18-349 від 26.05.2003 року, N 9942/0/14-05/018-17 від 02.12.2005 року, якими вищезазначена Інструкція змінювалась.

В пункті 3 Інструкції зазначено, що угода про суміщення професій (посад), а також розширення зон обслуговування або збільшення обсягу робіт, що виконуються, оформляється наказом (розпорядженням) адміністрації за згодою з комітетом профспілки із зазначенням суміщуваної професії (посади), обсягу додаткових функцій або робіт та розміру доплати. В такому ж порядку оформлюється скасування або зменшення вказаної доплати.

Посилання позивача на надмірну трудову завантаженість у зв`язку із неповно укомплектованим штатом слюсарів, що призводило до розширення зони обслуговування позивача, як на підставу для нарахування відповідної доплати не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

Наявність вакантних посад слюсарів на підприємстві відповідача не вказує на те, що роботодавець уповноважив позивача на виконання збільшеного обсягу роботи, що зумовлювало б виплату йому надбавки за розширення зони обслуговування.

Зважаючи на відсутність будь-яких наказів Концерну «МТМ» щодо розширення зон обслуговування на підприємстві ОСОБА_1 , апеляційним судом не встановлено підстав для здійснення доплати за розширення зони обслуговування.

Досліджуючи доводи апеляційної скарги в частині позовних вимог про стягнення доплати (премії) за усунення аварійних ситуацій, апеляційний суд виходить з такого.

На підставі аналізу матеріалів справи встановлено, що позивач на підтвердження обставин для нарахування та виплати йому доплат (премій) за усунення аварійних ситуацій надав суду копії наказів Концерну «МТМ» про роботу у вихідний день (т.1, а.с.63-79), які відповідають хронології визначених ним місяців протягом 2016-2020 років, коли, за доводами його позовної заяви він залучався до усунення аварійних ситуацій (т.1, а.с.6).

Додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установленої норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Додаткова заробітна плата включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій (п. 4.3 Колективного договору Концерну «Міські теплові мережі на 2016-2017 роки»).

Відповідно до п. 4.3.3.4 Колективного договору Концерну «Міські теплові мережі на 2016-2017 роки» нарахування і виплата премії провадиться на підставі наказу роботодавця або уповноваженої ним роботи (т.1, а.с.40, зворот).

Згідно з п. 3.1 розділу 3 «Особливості нарахування премії у вигляді одноразового заохочення» додатку 4 до Колективного договору Концерну «МТМ», «Положення про нарахування премії працівникам Концерну» одноразові заохочення за виконання особливо важливих виробничих завдань для робітників, керівників, фахівців, спеціалістів та службовців провадиться за виконання наступних особливо важливих і термінових завдань: дострокова і якісна ліквідація пошкоджень і аварійних ситуацій на центральних теплових пунктах, бойлерних, котельних. Можливе нарахування одноразового заохочення робітникам, що виконали такі роботи, за поданням керівника структурного підрозділу і наказу генерального директора.

Надані позивачем копії наказів про роботу у вихідний день свідчать, що ОСОБА_1 було залучено, зокрема до виконання невідкладних, наперед не передбачених робіт, для запобігання або ліквідації виробничих аварій і негайного усунення їх наслідків, аварійних ремонтів тощо.

Колегія суддів звертає увагу, що матеріалами справи (розрахункові листи за період з січня 2016 року по грудень 2020 року (т.1, а.с.113-134), Звід нарахувань і утримань по організації за період з травня 2014 року по травень 2020 року працівника ОСОБА_1 (т.1, а.с.186-201) підтверджується відповідність оплат за роботу на підставі вищевказаних наказів.

Крім того, колегія суддів зауважує, що нарахування премій за усунення аварійних ситуацій є правом роботодавця та застосовується останнім на власний розсуд.

Так, Колективним договором не передбачено обов`язку Концерну «МТМ» здійснювати обов`язкове нарахування премій працівникам за виконання певних видів робіт, а існування наказів про залучення ОСОБА_1 до роботи у вихідні та святкові дні, зокрема для виконання невідкладних, наперед не передбачених робіт, для запобігання або ліквідації виробничих аварій і негайного усунення їх наслідків, аварійних ремонтів тощо, не є безумовною підставою для нарахування йому відповідної премії чи одноразового заохочення.

Отже, посилання в апеляційній скарзі на неврахування судом необхідності здійснення нарахування йому премії за усунення аварійних ситуацій не заслуговують на увагу.

Статтею 14 Закону України «Про колективні договори і угоди» від 01.07.1993 року № 3356-ХІІ передбачено, що зміни і доповнення до колективного договору протягом строку їх дії можуть вноситися тільки за взаємною згодою сторін в порядку, визначеному колективним договором.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що зміни та доповнення до Колективного договору внесені на підставі Протоколу загальних зборів трудового колективу 01 березня 2016 року. Після затвердження Протоколу по підприємству Концерном «МТМ» виданий наказ від 31.10.2016 року № 727 «Про зміни умов оплати праці працівників Концерну «МТМ» про введення цих змін в дію з 01.01.2017 року, тобто у передбачений законодавством спосіб.

Дійсно, станом на час підписання (01.03.2016 року) Колективного договору Концерну «Міські теплові мережі на 2016-2017 роки» надбавки за стаж роботи в галузі встановлювалися, зокрема: за стаж роботи 1-3 роки у розмірі 10% тарифної ставки (окладу), 3-5 років у розмірі 15% тарифної ставки (окладу), 5-10 років у розмірі 20% тарифної ставки (окладу) (т.1, а.с.39, зворот).

Разом з тим, відповідно до Доповнень та змін № 5 до Колективного договору на 2016-2017 роки, прийнятого на загальних зборах трудового колективу Концерну «Міські теплові мережі» 01 березня 2016 року, з 01.01.2017 року внесено зміни щодо надбавок в галузі, відповідно до яких за стаж роботи від 5 років встановлювалася надбавка в розмірі 5% тарифної ставки (окладу), за стаж роботи понад 10 років 10% (т.1, а.с.240).

Також матеріалами справи підтверджено та не спростовано сторонами, що у подальшому, починаючи з 01.07.2020 року, відбулися зміни щодо надбавок в галузі, відповідно до яких за стаж роботи понад 3 роки встановлювалася надбавка в розмірі 7% тарифної ставки (окладу), за стаж роботи понад 5 років 10 %, за стаж роботи понад 10 років 15%, за стаж роботи понад 15 років 20%, за стаж роботи понад 25 років 25% (т.1, а.с.45, зворот).

Із розрахункових листів за період з січня 2016 року по грудень 2020 року (т.1, а.с.113-134), а також із Звіту нарахувань і утримань по організації за період з травня 2014 року по травень 2020 року працівника ОСОБА_1 (т.1, а.с.186-201) вбачається, що ОСОБА_1 з травня 2019 року здійснювалося нарахування та виплата надбавки за стаж роботи, процент вислуги 5% (т.1, а.с.126). Саме в травні 2019 року в силу внесених змін до Колективного договору від 01.01.2017 року та початку п`ятирічного стажу на виробництві (з 26.05.2014 року) позивач отримав право на зазначену надбавку (т.1, а.с.26, зворот).

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як установлено ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчинення нею процесуальних дій.

З урахуванням подальших змін, внесених у Колективний договір в частині визначення розміру надбавки за стаж роботи в галузі, з липня 2020 року розмір такої надбавки ОСОБА_1 нараховувався та виплачувався на рівні 10% (т.1, а.с.132).

Позивач помилково вважав, що при визначенні надбавки за стаж роботі в галузі в період з лютого 2017 року по грудень 2020 року слід застосовувати положення Колективного договору в редакції, яка діяла до внесених змін.

Враховуючи викладене, безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення доплати за стаж підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості доводів апеляційної скарги в частині відмови в задоволенні позову про стягнення несплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення в сумі 17654,00 грн., колегія суддів виходить з такого.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно доповнень та змін до Колективного договору на 2016-2017 роки № 12, зареєстрованих 05.11.2018 року, внесено зміни в п. 4.4 розділу «Оплата праці. Положення про оплату праці». Матеріальна допомога, що має систематичний характер (екологічні, оздоровчі та інші виплати). «Матеріальна допомога на оздоровлення надається до 31.12.2018 року разом з основною безперервної частиною чергової щорічної відпустки, яка становить не менш ніж 14 календарних днів в розмірі 100% тарифної ставки (окладу)».

Отже, відповідно з 01.01.2019 року матеріальна допомога працівникам підприємством не нараховується та не сплачується.

Колегія суддів звертає увагу, що для підприємств і організацій, які не фінансуються з бюджетів, нормативного регламентування надання матеріальної допомоги на оздоровлення не передбачено, проте відповідні питання можуть бути визначені в колективному договорі. Отже, внесення змін, якими припиняється виплата працівникам підприємства відповідача матеріальної допомоги на оздоровлення, не порушує положень діючого законодавства.

За вказаних обставин, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивач не набув права на отримання матеріальної допомоги на оздоровлення за 2019 та 2020 роки.

Проте, доводи апеляційної скарги про безпідставну відмову суду в задоволенні позову про стягнення на користь позивача заборгованості за фактичне виконання робіт, що не входили до посадових обов`язків у певний період та доплати за шкідливі та важки умови праці знайшли часткове підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Так, заявляючи вимоги про стягнення з Концерну «Міські теплові мережі» заборгованості за фактичне виконання робіт, що не входили до посадових обов`язків, позивач зазначав про фактичне виконання ним роботи слюсаря, вогнетривника та ізолювальника на підприємстві, посади яких у філії Концерну «МТМ» Заводського району відсутні та посилався на лист Головного управління Держпраці у Запорізькій області від 15.11.2019 № 08/02.8-05/9917 (т.1, а.с.98-101), лист Департаменту з питань праці Державної служби України з питань праці від 16.03.2020 року № 1351/31/31-зв-20 (т.1, а.с.107-108) щодо виконання ним робіт, не передбачених посадовою інструкцією.

Відмовляючи в задоволенні позову в цій частині, суд зазначив у рішенні, що зі змісту наданої позивачем копії Журналу видачі змінних завдань котельні по АДРЕСА_1 , який містить відомості щодо жовтня 2020 року (т.1, а.с.81-85), не слідує виконання ОСОБА_1 вищезазначених робіт, натомість інших доказів залучення позивача до їх виконання матеріали справи не містять.

Пославшись на зміст пункту 3.1.4 Робочої інструкції слюсаря з ремонту устаткування котельних та пилопідготовчих цехів 4 розряду котельної по АДРЕСА_1 (т.1, а.с.56), відповідно до якого слюсар вправі не приступати до виконання робіт підвищеної небезпеки, зокрема до газонебезпечних та теплоізоляційних робіт на діючих трубопроводах та устаткуванні, не одержавши наряду-допуску та інструктажу встановленої форми (т.1, а.с.53), суд дійшов висновку про те, що вказані роботи що, хоч і з застереженням, але входять до посадових обов`язків позивача.

В позовній заяві ОСОБА_1 також зазначав, що з липня по вересень 2018 року та з травня по серпень 2019 року йому не нараховувалися та, відповідно, не виплачувалися доплати за шкідливі та важки умови праці у розмірі 8% в сумі 3692,08 грн., при цьому посилався на додаток 9 до Колективного договору.

З копій наказу від 23.04.2018 року № 607 «Про призупинення компенсацій та додаткової відпустки за роботу в шкідливих умовах» слідує, що начальника управління Галіціну Ж.В. зобов`язано забезпечити призупинення з 18.04.2018 року до включення у роботу котельні по АДРЕСА_1 нарахування доплати за роботу в шкідливих та важких умовах праці працівникам наступних професій: оператор котельні, апаратник хімводоочищення, слюсар з ремонту устаткування котельних та пилопідготовчих цехів, слюсар з КВП та А, електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування (пункт 1 наказу від 23.04.2018 року № 607) (т.2, а.с.180).

За змістом наказу від 25.04.2019 року № 961 «Про внесення змін та доповнень до наказу від 08.04.2019 року №777 «Про зміну робочого часу на умовах роботи влітку» начальника відділу організації праці та заробітної плати ОСОБА_5 зобов`язано призупинити виплати доплати за роботу у важких і шкідливих умовах праці працівникам на непрацюючих котельних до включення їх в роботу, зокрема за адресою по АДРЕСА_1 , з 20.04.2019 року згідно Додатку №6 (пункт 2 наказу від 08.04.2019 року №777) (т.2, а.с.181-182).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення доплати за шкідливі умови праці, суд першої інстанції зазначив у рішенні, що наказами по підприємству від 23.04.2018 року №607 та від 25.04.2019 року №961 були призупинені нарахування доплат і щорічних додаткових відпусток за роботу в шкідливих та важких умовах праці в періоди з 18.04.2018 року та з 14.04.2019 року до включення котельної по АДРЕСА_1 , доказів неправомірності наказів та їх скасування позивачем не надано.

З такими висновками не погоджується колегія суддів.

За приписами статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Частина 1 статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність за порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

З матеріалів справи вбачається, що за зверненням ОСОБА_1 головним інспектором праці Головного управління Держпраці у Запорізькій області Ващиліною І.В., головним інспектором з питань гігієни праці Чайковським С.В. проведене інспекційне відвідування Концерну «Міські теплові мережі» та Актом інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю № ЗП361/566/АВ встановлено наступне (т.2, а.с.195-199).

Відповідно до робочої інструкції слюсаря з ремонту устаткування котельних, затвердженої директором ФК «МТМ» Заводського району від 27.02.2017 року, з якою ОСОБА_1 був ознайомлений під розпис, до завдань та обов`язків працівника входить: робити ремонт, монтаж, демонтаж, випробування, регулювання й налагодження особливо складних устаткувань агрегатів, машин із застосуванням складного пневматичного й електрифікованого інструмента; робити слюсарну обробку деталей і вузлів по 7-10 квалітетам із припасуванням і доведенням; виготовляти різні настановні й розмічальні шаблони; проводити гідравлічні випробування відремонтованого устаткування; робити прокладку по кресленнях і схемах трубопроводів всіх категорій з дотриманням технічних умов; виявляти дефекти, що виникають на устаткуванні та усувати; виконувати такелажні роботи з вертикального та горизонтального переміщення вузлів та деталей за допомогою вантажопідйомних механізмів і спеціальних пристроїв; розбирати, ремонтувати, збирати вузли та устаткування в умовах напруженого й щільного налагодження; забезпечувати нормальну та безперервну роботу усього устаткування котельні; змазувати тертьові частини обладнання, регулювати роботу устаткування, набивати сальники, прокладки та кільця; розбирати та збирати обладнання із заміною окремих деталей та вузлів при ремонті; у випадках виробничої необхідності виконувати роботи нижчої кваліфікації.

Однак, відповідно до інформації, викладеної у «Журналі видання змінних завдань» ФК Заводського району за 29.07.2019 - 30.10.2019 роки встановлено, що ОСОБА_1 залучався до виконання робіт щодо розбивки обмурівки котла, розбивки ізоляції котла, обмазки котла, виконував роботи із замазки котла. Відповідні роботи, згідно ДКХГГП, відносяться до професії вогнетривника. Відповідно до інформації, викладеної у «Журналі обліку та реєстрації робіт за нарядами і розпорядженнями» за 24.10.2018- 19.12.2018 роки встановлено, що ОСОБА_1 залучався до виконання робіт з ізоляції трубопроводу подматочного. Відповідні роботи, згідно ДКХПП, відносяться до професії ізолировщика.

Враховуючи те, що конкретний перелік робочих обов`язків визначається робочими інструкціями робітників, які розробляють і затверджують на основі Довідника кваліфікаційних характеристик про працівників, роботодавці, ураховуючи конкретні завдання та обов`язки, права, відповідальність робіт» та особливості штатного розпису підприємства, установи, організації, та в зв`язку з тим, що вищезазначені роботи не входили до переліку обов`язків слюсаря з ремонту устаткування котельних, в Концерні «Міські теплові мережі» порушено ст.31 КЗпП України, де, зокрема, зазначено, що власник або уповноважений орган не має права вимагати від працівника виконання робіт, не обумовлених трудовим договором. Зазначене є порушенням ст. 31 КЗпП відповідно до якої: Власник або уповноважений ним орган має права вимагати від працівника виконання роботи, не обумовленої трудовим договором.

Крім того, під час інспекційного відвідування Концерну «Міські теплові мережі» встановлено, що на важких роботах, на роботах із шкідливими і небезпечними умовами праці та умовами підвищеного ризику для здоров`я підвищена оплата праці та додаткові відпустки за роботу із шкідливими і важкими умові праці здійснюється лише в окремий період часу. Так, конкретні розміри доплат за роботу із шкідливими і важкими умовами праці визначаються за результатами атестації робочих місць за шкалою, передбаченою Типовим положенням, відповідно до фактичного стану умов праці на робочому місці за факторами виробничого середовища з урахуванням Гігієнічної класифікації праці та часу їхньої дії впродовж робочої зміни.

Атестація робочих місць за умовами праці проводиться атестаційною комісією підприємства у відповідності до Порядку, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 року № 442 (далі - Порядок), та Методичних рекомендацій для проведення атестації робочих місць за умовами праці, які затверджено постановою Міністерства праці України від 01.09.92 року № 41 та Головним Державним санітарним лікарем України (далі - Методичні рекомендації), не рідше ніж один раз на 5 років.

Атестацію робочого місця слюсаря з ремонту устаткування котельних проведено філією Концерну «Міські теплові мережі» Заводського району у 2015 році (наказ про результати атестації від 23.02.2015 року №147) з дотриманням вимог Порядку та Методичних рекомендацій.

Зокрема, атестаційною комісією визначено обсяг досліджень шкідливих і небезпечних виробничих факторів на робочому місці, проведено їх дослідження, встановлено на основі Довідника кваліфікацій» і характеристик професій працівників (далі - ДКХҐІ) відповідність найменування професії характеру фактично виконуваних робіт.

Як визначено випуском 62 ДКХП «Виробництво та розподілення електроенергії» та робочою інструкцією, до обов`язків слюсаря з ремонту устаткування котельних входить: слюсарна обробка деталі виконання такелажних робіт з переміщення, складання, розбирання, установлення деталей і вузлів і допомогою засобів механізації. Розбирання, ремонт, складання, регулювання, випробовування вузлів і механізмів основного і допоміжного устаткування. Виявлення і усування дефектів, що виникають в роботі устаткування. Ремонт і прокладка трубопроводів з установленням фасонних деталей і арматури.

Виконання цих робіт також відображено у фотографії робочого дня, яку складено при проведенні атестації робочого місця.

На робочому місці слюсаря з ремонту устаткування котельних дільниці виробництва теплові енергії, котельні по вул. Адмірала Ушакова, 251, на якому працює ОСОБА_1 , досліджено фактори, які є характерними для такого робочого місця - масла мінеральні нафтові, пил з вмістом кремнію діоксину, шумове навантаження, мікроклімат, важкість та напруженість праці.

За результатами санітарно-гігієнічних досліджень, які наведені у Карті умов праці, на робочому місці мають місце перевищення гранично допустимих рівнів шуму та важкість праці (робоча поза), які відповідають 3 класу 1 ступеня, час дії цих факторів - відповідно 100 та 31% робочої зміни.

Згідно з розрахунком розмір доплат становить 4 % тарифної ставки (окладу), тривалість щорічної додаткової відпустки - 3 календарні дні. При цьому зазначені компенсації нараховуються в Концерні «Міські теплові мережі» тільки за час фактичної зайнятості в шкідливих умовах.

Розмір доплати та кількість календарних днів щорічної додаткової відпустки у розмірах, що відповідають визначеним за результатами атестації робочих місць за умовами праці, відображені у додатках 1 і 9 до Колективного договору Концерну «Міські теплові мережі» на 2016-2017 роки.

У зв`язку з тим, що у теплий період року котельне устаткування не працює, працівники не перебувають під впливом деяких шкідливих виробничих чинників, оскільки їх рівні не перевищують гранично допустимих. Це підтверджено протоколами санітарно-гігієнічних досліджень повітря робочої зони, шумового навантаження, метеорологічних факторів, проведених у квітні 2018 року на робочому місці слюсаря з ремонту устаткування котельних дільниці виробництва теплової енергії, котельні по вул. Адмірала Ушакова, 251. На підставі цього адміністрацією Концерну «Міські теплові мережі» прийнято рішення про призупинення нарахування доплат і щорічних додаткових відпусток за роботу в шкідливих і важких умовах праці (накази від 23.04.2018 року № 607 та від 25.04.2019 року № 961), що не суперечить чинному законодавству. З початком роботи котелень підприємством видано накази від 22.10.2018 року № 1967 та від 12.09.2019 року «Про відновлення доплат та додаткових відпусток за роботу в шкідливих і важких умовах праці».

Однак, у цей період на слюсаря з ремонту устаткування котельних продовжував впливати інший несприятливий виробничий фактор 3 класу 1 ступеня - важкість праці, що дає працівникові право на отримання доплати за умови праці у розмірі 4 % тарифної ставки (окладу) і 1 календарного дня щорічної додаткової відпустки за роботу в шкідливих і важких умовах праці. Даний факт не був врахований адміністрацією підприємства при виданні наказів про припинення виплати компенсацій за умови праці, чим порушено вимоги статей 100 КЗпП України та ст.76 КЗпП України.

Зазначене є порушенням ст. 76 та ст.100 КЗпП відповідно до яких: щорічні додаткові відпустки надаються працівникам: 1) за роботу із шкідливими і важкими умовами праці; 2) за особливий характер праці; 3) в інших випадках, передбачених законодавством. Тривалість щорічних додаткових відпусток, умови та порядок їх надання встановлюються нормативно-правовими актами України. «На важких роботах, на роботах із шкідливими і небезпечними умовами праці, на роботах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я встановлюється підвищена оплата праці. Перелік цих робіт визначається Кабінетом Міністрів України».

Вищевказаний Акт інспекційного відвідування №ЗП3614/566/АВ керівником об`єкту підписаний генеральним директором Концерну «Міські теплові мережі» Греком О.С. без зауважень (т.2, а.с.198 зворот).

Крім того матеріали справи містять Протокол про адміністративне порушення № ЗП3614/566/АВ/П/ПТ від 12 грудня 2019 року, складений інспектором праці Ващиліною Іриною Валеріївною, службове посвідчення № 566, про те, що ОСОБА_6 , яка призначена на посаду начальника управління з охорони праці, охорони навколишнього природного середовища, вчинила адміністративне правопорушення під час виконання посадових обов`язків, маючи організаційно - розпорядчі функції, за місцезнаходженням Концерну «Міські теплові мережі» допустила порушення законодавства про працю, які оформлені Актом інспекційного відвідування №3614/566/АВ від 13.11.2019 року, відповідальність передбачена ч.1 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення (т.2, а.с.205 - 206).

Отже, Актом інспекційного відвідування №3614/566/АВ та Протоколом про адміністративне порушення № ЗП3614/566/АВ/П/ПТ від 12 грудня 2019 встановлено наступне:

- у період з 24.10.2018 по 19.12.2018 року та у період з 29.07.2019 по 30.10.2019 року ОСОБА_1 залучався до виконання робіт щодо розбивки обмурівки котла, розбивки ізоляції котла, обмазки котла, виконував роботи із замазки котла, з ізоляції трубопровода подматочного, тобто до робіт, які не передбачено його посадовою інструкцією. Відповідні роботи, згідно ДКХПП, відносяться до професії до професії вогнетривника та ізолировщика та які не передбачено його посадовою інструкцією;

- накази від 23.04.2018 року № 607 та від 25.04.2019 року № 961 про призупинення нарахування доплат і щорічних додаткових відпусток за роботу в шкідливих і важких умовах праці не враховують той факт, що в зазначені періоди на слюсаря з ремонту устаткування котельних продовжував впливати інший несприятливий виробничий фактор 3 класу 1 ступеня - важкість праці, що дає працівникові право на отримання доплати за умови праці у розмірі 4 % тарифної ставки (окладу) і 1 календарного дня щорічної додаткової відпустки за роботу в шкідливих і важких умовах праці, чим порушено вимоги статей 100 КЗпП України та ст.76 КЗпП України.

Постановою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 січня 2020 року ОСОБА_6 визнано винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Накладено на ОСОБА_6 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 510 грн. в дохід держави (т.3, а.с. 11). Доказів оскарження та скасування цієї постанови матеріали справи не містять.

Зазначеною постановою судді встановлено, що ОСОБА_6 , порушуючи вимоги ст.76 та ст.100 КЗпП, вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.41 КУпАП, оскільки факти її вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи, що були повно та всебічно досліджені під час розгляду адміністративного матеріалу, а саме: даних, які містяться в Протоколі про адміністративне порушення № ЗП3614/566/АВ/П/ПТ від 12 грудня 2019 року, Акті перевірки № ЗП3614/566/АВ.

Враховуючи викладене, помилковим є висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 не надав належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, що ним у періоди з 24.10.2018 по 19.12.2018 року та з 29.07.2019 по 30.10.2019 року фактично виконувалась така робота, зокрема: робота з розбивки обмурівки котла, розбивки ізоляції котла, роботи із замазки котла, роботи з ізоляції трубопроводу бака під маточного, а також, про те, що відсутні підстави для стягнення доплати за шкідливі та важки умови праці у періоди з липня по вересень 2018 року та з травня 2019 року по серпень 2019 року.

В позовній заяві ОСОБА_1 зазначав, що з липня по вересень 2018 року та з травня по серпень 2019 року йому не нараховувалися та, відповідно, не виплачувалися доплати за шкідливі та важки умови праці у розмірі 8% в сумі 3692,08 грн., при цьому позивач посилався на додаток 9 до Колективного договору (т.2, а.с.163 -165).

Згідно з додатком 9 до Колективного договору розмір зазначені надбавки для слюсаря з ремонту устаткування теплових мереж по філії Концерну «МТМ» Заводського району становить 4%, а не 8%, як про це зазначає позивач (т.2, а.с.163-165).

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення суду в цій частині та стягнення на користь ОСОБА_1 доплати за шкідливі та важки умови праці в розмірі 1846,04 грн., а не в сумі 3692,08 грн., яку містить розрахунок позивача.

Оскільки матеріалами справи підтверджено, що у період з 24.10.2018 по 19.12.2018 року та у період з 29.07.2019 по 30.10.2019 року ОСОБА_1 залучався до виконання робіт, які не передбачені його посадовою інструкцією, апеляційним судом, на виконання п.5 ч.5 ст.12 ЦПК України було витребувано у відповідача калькуляцію вартості робіт, виконаних слюсарем з ремонту устаткування котельних та пило підготовчих цехів ОСОБА_1 у зазначені періоди.

Як вбачається з Калькуляції вартості робіт, виконаних слюсарем з ремонту устаткування котельних та пилопідготовчих цехів ОСОБА_1 у 2018 та у 2019 роках, наданих Концерном «Міські теплові мережі», у період з 24.10.2018 по 19.12.2018 року та у період з 29.07.2019 по 30.10.2019 року за виконання робіт, які не передбачені його посадовою інструкцією, ОСОБА_1 не було здійснено виплат на загальну суму 993 грн.29 коп. (т.2, а.с.247-249).

Вказані відомості позивачем не спростовано належними доказами, що є його обов`язком в розумінні вимог ч.3 ст.12 ЦПК України.

Не заслуговує на увагу заперечення представника позивача з посиланням на лист Концерну «Міські теплові мережі» від 25.01.2019 року №99, в якому зазначено, що «загальна вартість робіт, які проводилися на котельні, розташованої за адресою; АДРЕСА_2 , становить суму 219 335,09 грн.» (т1, а.с.86-87), оскільки, зазначений лист, по-перше, не містить інформації щодо періодів часу, в які проводились зазначені роботи, по-друге, в ньому йдеться про загальну вартість виконаних на котельні робіт без калькуляції, яка включає вартість матеріалів, заробітну плату всіх працівників, якими здійснювались відповідні роботи.

З огляду на встановлені обставини справи, рішення суду в частині відмови у позовних вимогах про стягнення коштів за фактичне виконання робіт, що не входили до посадових обов`язків та доплати за шкідливі та важки умови праці, підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з підприємства на користь ОСОБА_1 коштів за фактичне виконання робіт, що не входили до посадових обов`язків в сумі 993,30 грн., доплат за шкідливі умови праці в сумі 1846,04грн.

Згідно із статтею 231-7 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків та вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За змістом вказаного положення закону, передумовою для відшкодування працівнику моральної шкоди на підставі статті 237-1 КЗпП України є наявність порушення прав працівника у сфері трудових відносин, з урахуванням специфіки об`єкта яких завдана моральна шкода може бути відшкодована працівнику у вигляді одноразової грошової виплати або в іншій матеріальній формі.

Вирішення позову в частині відшкодування моральної шкоди залежить від вирішення позовних вимог про визнання наказів незаконним.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із відповідними змінами) судам роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин (статті 4, 5, 13, 49 ЦПК України).

КЗпП України не містить будь-яких обмежень чи виключень для компенсації моральної шкоди в разі порушення трудових прав працівників, а стаття 237-1 цього Кодексу передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди у обраний ним спосіб, зокрема, повернення потерпілій особі вартісного (грошового) еквівалента завданої моральної шкоди, розмір якої суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у її житті та з урахуванням інших обставин.

Позовні вимоги про стягнення моральної шкоди позивач обґрунтовував душевними стражданнями, які він переживав у зв`язку з намаганням відповідача звільнити або виставити його з негативного боку перед членами бригади, а також постійною нервовою напругою, у зв`язку із недоотриманням грошових коштів за роботу, та які позначились на його душевному стані та психічному стані здоров`я.

Доводи апеляційної скарги про те, що причиною його гіпертонії та перебування на стаціонарному лікуванні в період з 10.02.2020 року по 19.02.2022 року є не донарахована та невиплачена заробітна плата із посиланням на виписку з медичної карти стаціонарного хворого за № 606 ґрунтується на припущеннях. Матеріали справи не містять та стороною позивача зазначена виписка не надана, що є його обов`язком в розумінні ст.12 ЦПК України.

Не підтверджені належними доказами доводи позовної заяви про намагання відповідача звільнити або виставити його з негативного боку перед членами бригади.

Проте, враховуючи тривалість, глибину фізичних, душевних і моральних переживань, характер правопорушення, ступінь вини завдавача шкоди, колегія суддів дійшла висновку, що розмір моральної шкоди, що відповідає вимогам розумності і справедливості та підлягає стягненню у даному випадку становить 3 000 гривень.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про часткову обґрунтованість доводів апеляційної скарги та про наявність передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції відповідно до п.2,4 ч.1 ст.376 ЦПК України в частині відмови у позовних вимогах про стягнення коштів за фактичне виконання робіт, що не входили до посадових обов`язків, доплати за шкідливі та важки умови праці, моральної шкоди та стягнення з Концерну «Міські теплові мережі» на користь ОСОБА_1 коштів за фактичне виконання робіт, що не входили до посадових обов`язків в сумі 993 гривні 30 копійок, доплат за шкідливі умови праці в сумі 1846 гривень 04 копійки, моральної шкоди в сумі 3000 гривень. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення коштів за фактичне виконання робіт, що не входили до посадових обов`язків, доплати за шкідливі умови праці, моральної шкоди слід відмовити. В решті рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 квітня 2023 року у цій справі в частині відмови у позовних вимогах про стягнення коштів за фактичне виконання робіт, що не входили до посадових обов`язків, доплати за шкідливі та важки умови праці, моральної шкоди скасувати та прийняти в цій частині постанову такого змісту.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Концерну «Міські теплові мережі» про стягнення коштів за фактичне виконання робіт, що не входили до посадових обов`язків, доплати за шкідливі умови праці, моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Концерну «Міські теплові мережі» на користь ОСОБА_1 : кошти за фактичне виконання робіт, що не входили до посадових обов`язків в сумі 993 гривні 30 копійок, доплати за шкідливі умови праці в сумі 1846 гривень 04 копійки, моральну шкоду в сумі 3000 гривень.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення коштів за фактичне виконання робіт, що не входили до посадових обов`язків, доплати за шкідливі умови праці, моральної шкоди відмовити.

В решті позовних вимог рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 05 жовтня 2023 року.

Головуючий А.В. Дашковська

Судді: Г.С. Подліянова

І.В. Кочеткова