РІШЕННЯ

Іменем України

20.09.2023 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Кузь В.Я.

при секретарі судового засідання Савченко А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участі заінтересованої особи - ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису, -

встановив:

Заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису. Заяву мотивує тим, що вона, заявниця, зареєстрована та проживає у квартирі АДРЕСА_1 . Заінтересована особа - ОСОБА_2 , є її сестрою, яка 25.01.2023р. разом із своїм співмешканцем прибула до м. Львова з м. Черкаси, та почала проживати за адресою АДРЕСА_2 . Зазначає, що з початку проживання в одній квартирі, заінтересована особа разом зі своїм співмешканцем вчиняють домашнє насильство психологічного та економічного характеру, яке проявляється у погрозах розправою, провокацією до сварок, нецензурними висловлюваннями, зміною замків у вхідних дверях без надання дублікату, несплаті комунальних послуг. Крім того, заінтересована особа разом зі своїм співмешканцем постійно вживають алкоголь, влаштовують скандали, приводять у квартиру незнайомих людей, викидають сміття через вікно. Внаслідок таких дій, їхня мати, яка теж проживає у даній квартирі, потрапила до лікарні. Вказує, що відносно ОСОБА_2 винесено декілька термінових заборонних приписів, які остання не виконує. Відтак, просить видати відносно ОСОБА_2 обмежувальний припис строком на шість місяців та заборонити ОСОБА_2 перебувати у місці проживання з нею, заявницею, за адресою АДРЕСА_2 , та заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань близько 300 метрів до її, заявниці, місця проживання.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 01 серпня 2023 року відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання учасники судового процесу не прибули, про причини неявки суд не повідомили, хоча належно були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Заявниця та її представник подали заяву про розгляд справи за їх відсутності.

У відповідності до вимог п.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи та з`ясувавши фактичні обставини, у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до копії паспорту серії НОМЕР_1 заявниця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адреою АДРЕСА_2 .

Згідно відомостей з Реєстру Львівської міської територіальної громади про кількість зареєстрованих осіб № 127658 від 17.07.2023р., за адресою АДРЕСА_2 зареєстровано 9 осіб, зокрема, заявниця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та заінтересована особа ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до копії свідоцтва № НОМЕР_2 про право власності на квартиру, виданого 19 листопада 1997 року Виконкомом Львівської міської ради народних депутатів, квартира АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності належить, у тому числі ОСОБА_3 - заявниці у справі, та ОСОБА_2 - заінтересованій особі.

Відтак, матеріалами справи встановлено, що квартира АДРЕСА_1 перебуває у власності як і заявниці, так і заінтересованої особи.

В матеріалах справи містяться термінові заборонні приписи стосовно ОСОБА_2 серії АА № 170336 від 15 лютого 2023 року, № 305651 від 10 березня 2023 року, № 3278542 від 16 березня 2023 року, № 337565 від 20 червня 2023 року, № 337623 від 22 липня 2023 року, відповідно до якиї ОСОБА_2 заборонено в будь - який спосіб контактувати з ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ч.4 ст.82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, судом встановлено, що відповідно до постанови Франківського районного суду м. Львова від 11.05.2023р. у справі №465/1279/23 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. Зокрема, 15.02.2023р. близько 18 год. 28 хв. за адресою АДРЕСА_2 ОСОБА_2 , вчинила домашнє насильство стосовно сестри ОСОБА_1 , погрожувала життю і здоров"ю, провокувала до сварок, нецензурно висловлювалася, а саме, вчинила психологічне насильство.

Також до матеріалів справи долучено копії постанов від 03.05.2023р та від 11.05.2023р. про закриття провадження відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.173-2 КУпАП за пропуском строку накладення адміністративного стягнення.

Відтак, встановлено та не потребують доказування обставини, якими заявниця обґрунтовує заяву про видачу обмежувального припису.

Відповідно до змісту ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

П.3 ч.1 ст.1 цього закону визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п.7 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Відповідно до ст.24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Згідно з ч.2 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Ч.3 ст.26 цього Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14 січня 2020 року в справі № 754/6995/19 (провадження № 61-16980св19).

Суд вважає встановленим, що між заявницею та заінтересованою особою існують неприязні стосунки та остання систематично вчиняє домашнє насильство стосовно заявниці, що виражаються у погрозах фізичного насильства, сварках, нецензурних висловлюваннях, порушеннях заборонного припису.

Суд вважає, що наявні очевидні ризики повторного заподіяння домашнього насильства відносно заявниці, оскільки заінтересована особа - ОСОБА_2 на шлях виправлення не стає, навпаки повторність її дій свідчить про небезпеку та загрозу здоров"ю заявниці.

У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" або Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків", на строк від одного до шести місяців.

Суд бере до уваги те, що заінтересованій особі, як і заявниці у справі, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю.

Відтак, суд приходить до висновку, що заява про видачу обмежувального припису в частині заборони ОСОБА_2 перебувати у місці проживання ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 не підлягає задоволенню.

Суд не бере до уваги як докази в обгрунтування заяви - медичні документи відносно матері заявниці - ОСОБА_4 , оскільки з них не вбачається, що саме протиправна поведінка ОСОБА_2 стала наслідком звернення гр. ОСОБА_4 в медичні заклади.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пунктом 2 Постанови пленуму Верховного суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» встановлено, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 «Проніна проти України (Pronina v. Ukraine)», § 23).

На підставі викладеного, керуючись статями 43 - 44, 49; 259, 263 - 265, 293-295, 315-316, 350 - 7 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , за участі заінтересованої особи - ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису - задоволити частково.

Видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої та проживаючої за адресою АДРЕСА_2 , яким визначити тимчасове обмеження її прав, а саме, заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованій та проживаючій за адресою АДРЕСА_2 , переслідувати та в будь-який спосіб спілкуватися з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованою та проживаючою за адресою АДРЕСА_2 .

Встановити строк дії обмежувального припису шість місяців.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районну адміністрацію за місцем проживання (перебування) заявника.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення його повного тексту до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Заявник: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ;

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя В. Кузь