ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/2956/21 Номер провадження 22-ц/814/4152/23Головуючий у 1-й інстанції Дядечко І.І. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Обідіної О.І.,

суддів: Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.,

за участю секретаря: Владімірова Р.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 червня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб: приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Марченко Наталії Анатоліївни, приватного нотаріусу Кременчуцького міського нотаріального округу Бухарової Світлани Кімівни про визнання недійсним заповіту та спадкового договору,-

В С Т А Н О В И Л А:

В червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив визнати недійсним заповіт за яким його батько ОСОБА_3 заповідав усе своє майно, де б воно не знаходилося, ОСОБА_2 та спадковий договір, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які були посвідчені приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Бухаровою С.К. 12.05.2020 та відповідно 21.05.2020.

Вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 76 років помер його батько ОСОБА_3 , який за життя мав у власності 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 загальною площею 49,0 м кв., житловою площею 28,0 м.кв., іншими співвласниками квартири є він (1/3 частка) та ОСОБА_4 (1/3 частка).

Після звернення 05.11.2020 до Першої кременчуцької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та заведення спадкової справи № 311/2020 після смерті батька ОСОБА_3 , постановою державного нотаріуса від 23.04.2021 йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належну його батькові частку квартири АДРЕСА_1 .

Підставою для відмови слугувала відсутність у спадкоємця необхідних документів та складу спадкового майна. При цьому нотаріусом було роз`яснено право на звернення до суду. Також в постанові нотаріус зазначив, що за життя спадкодавець склав заповіт на ім`я ОСОБА_2 .

Вважає, що відповідач використала хворобливий стан його батька та значний вплив на його самопочуття вживаних ним сильнодіючих медичних препаратів та незаконно схилила його до підписання спадкового договору та заповіту.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 червня 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду обґрунтовано не наданням належних доказів, які-б свідчили про відсутність вільного волевиявлення, неспроможності розуміти значення своїх дій у заповідача на час складання як заповіту, так і спадкового договору.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення його вимог в повному обсязі.

Зокрема вказує, що, зважаючи на тяжку хворобу батька перед смертю, останній приймав опіоїдні препарати, які впливали на здатність його усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що безпідставно було залишено судом першої інстанції без уваги.

Оскільки під час складання заповіту та спадкового договору батько перебував під впливом сильнодіючих препаратів, вважає, що укладені договори необхідно визнати недійними як такі, що укладені з браком волі заповідача,

Також вважає безпідставним взяття до уваги висновку проведеної по справі експертизи, яка не дає чіткої відповіді щодо психіатричного стану ОСОБА_3 під час укладення спірних правочинів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить висновку, що апеляційна не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, згідно копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 06 серпня 1973 року, ОСОБА_3 є батьком позивача ОСОБА_1 .

Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_2 , виданого повторно Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно - Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми) 01.09.2020 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За життя ОСОБА_3 належала на праві часткової власності 1/3 частка квартири АДРЕСА_1 .

Згідно заповіту, посвідченого 12.05.2020 приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Бухаровою С.К., зареєстрованого в реєстрі за №186, ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробив розпорядження, яким все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що він за законом матиме право і що буде належати йому на день смерті, заповів ОСОБА_2 .

Також, 21.05.2020 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Марченко Н.А., відповідно до якого ОСОБА_2 зобов`язалася виконувати передбачені в ньому розпорядження ОСОБА_3 і в разі його смерті, набувала право власності на належну йому на праві власності - 1/3 частку в праві власності на квартиру АДРЕСА_1 .

05 листопада 2020 року державним нотаріусом Першої кременчуцької державної нотаріальної контори Ющенко В.М., на підставі заяви спадкоємця ОСОБА_1 , була заведена спадкова справа №311/2020 до майна померлого ОСОБА_3

23 квітня 2021 року позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частку квартири АДРЕСА_1 , оскільки він є спадкоємцем за законом на обов`язкову частку у спадщині на підставі ст.1241 ЦЕ України.

Постановою державного нотаріуса Першої кременчуцької державної нотаріальної контори Ющенко В.М. про відмову у вчинені нотаріальної дії від 23.04.2021 №709/02-31, відмовлено ОСОБА_5 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частку квартири АДРЕСА_1 , так як вчинення такої дії суперечить законодавству в Україні.

Підставою для відмови стало те, що згідно отриманої інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №254119222 від 23.04.2021 вказане право власності на зазначене спадкове майно за померлим ОСОБА_3 - відсутнє, так як даний запис про право власності в Реєстрі прав на нерухоме майно погашено 18.08.2020 на підставі п. 45 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в редакції постанови КМУ № 484 від 06.06.2018.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №222076566, сформованого 31.08.2020, 15.08.2020 приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Марченко Н.А. на підставі спадкового договору № 970 зареєстровано право власності на 1/3 квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 .

Вважаючи, що його батько на час укладання спірного спадкового договору та заповіту перебував під дією сильнодіючих медичних препаратів, а отже не міг усвідомлювати значення своїх дій, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання правочинів недійсними.

Відмовляючи в задоволенні позову суд дійшов висновку щодо відсутності доказів, що волевиявлення ОСОБА_3 не було вільним та не відповідало його волі на час укладення спірних правочинів.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Заповіт є особистим розпорядженням і складається від імені однієї фізичної особи. (стаття 1233 ЦК України).

Відповідно до ст. 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Матеріалами справи доводиться та не заперечується сторонами, що за життя, 12.05.2020, ОСОБА_3 склав заповіт, яким заповів все належне йому на момент смерті майно ОСОБА_2 .

Стаття 1257 ЦК України передбачає вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним, в якій передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини.

У відповідності до ст.1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.

Спадковий договір укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а також державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Спадковим реєстром є електронна база даних, яка містить відомості, зокрема, про посвідчені спадкові договори (ст.1304 ЦК України).

Згідно ст.1308 ЦК України спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. Спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу набувача у разі неможливості виконання ним розпоряджень відчужувача.

Вимогу про визнання недійсним спадкового договору може бути заявлено як відчужувачем та набувачем, так і іншою заінтересованою особою. У разі пред`явлення позову особою, яка не є стороною спадкового договору, необхідно перевіряти, які права та охоронювані законом інтереси цієї особи порушено (стаття 4 ЦПК).

Спадковий договір може бути визнано недійсним із підстав, визначених нормами глави 16 ЦК України.

21.05.2020 між відчужувачем ОСОБА_3 та набувачем ОСОБА_2 був укладений спадковий договір, відповідно до якого остання в разі його смерті, набувала право власності на належну йому на праві власності - 1/3 частку квартири.

Як заповіт, так і спадковий договір були нотаріально оформлені та посвідчені приватним нотаріусом, тобто всі вимоги передбачені нормами ЦК України при укладенні вказаних договорів були виконані.

За змістом ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. А частиною другою цієї статті передбачені загальні умови, додержання яких необхідно для чинності правочину, в тому числі: особа яка вчинила правочин, повинна мати необхідних обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За правилом ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, відповідно до яких зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Посилання позивача ОСОБА_1 що на момент укладення спірних правочинів його батько не міг усвідомлювати значення своїх дій та перебував під дією сильнодіючих препаратів не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки не були підтверджені належними доказами.

Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Місцевим судом вірно зазначено, що як заповіт, так і договір довічного утримання були особисто підписані ОСОБА_3 про що свідчать його особисті підписи та записи «заповіт прочитаний мною вголос і власноруч підписаний мною» та «цей спадковий договір мною прочитаний, його правові наслідки мені зрозумілі, договір відповідає моїй волі».

Про дотримання всіх належних вимог під час складання правочинів також зазначено приватним нотаріусом Марченко Н.А. в своєму відзиві.

Окрім того, з метою підтвердження чи відхилення доводів ОСОБА_1 щодо не можливості усвідомлювати батьком значення своїх дій під час укладання спірних правочинів, за його клопотанням судом була призначена посмертна комісійна судово-психіатрична експертиза.

Згідно Акту судово - психіатричного експерта №498 від 30.12.2022 року, ОСОБА_3 , станом на 12.05.2020 не виявляв ознак будь-якого психічного розладу і міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними під час складання заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Бухаровою С.К., номер запису в реєстрі нотаріальних дій 186, на ім`я ОСОБА_2 . Також встановлено, що ОСОБА_3 станом на 21.05.2020 не виявляв ознак будь-якого психічного розладу і міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними під час укладення спадкового договору, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Марченко Н.А., номер запису в реєстрі нотаріальних дій 970, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Колегія суддів вважає вказаний акт експерта належним доказом, якій стосується обставин справи і предмета доказування та свідчить про відсутність психічного розладу у ОСОБА_3 під час укладення як заповіту, так і спадкового договору.

Окрім того, судом першої інстанції були допитані експерти медичної установи, які підтвердили висновок експертизи та зазначили, що діагноз психічного розладу за життя ОСОБА_3 , не виставлявся і експертна комісія не знайшла в наданих матеріалах підстав, які б говорили про наявність психічних розладів на час вчинення правочинів.

Згідно наданих відповідей лікарняних закладів на запити суду до медичних установ з метою з`ясування наявності в померлого ОСОБА_3 хвороб, останній звертався до КП «Кременчуцький обласний онкологічний диспансер Полтавської обласної ради» 05.02.2020, де йому було встановлено клінічний діагноз: ca proststse c T2c№0cM0, кл. гр.ІІ., проте для подальшого лікування, обстеження не звертався. Згідно іншої медичної документації ОСОБА_3 страждав на ішемічну хворобу серця, гіпертонічну хворобу 2 ступеню, атеросклероз аорти, вінцевих артерій, судин головного мозку з дисцикуляторною енцефалопатією 2 ступеню, розповсюдженим остеохондрозом з переважним ураженням попереково - крижового відділу хребта, хронічний холецистит.

Зазначені діагнози відносяться до загальних вікових хвороб та не свідчать про наявність у ОСОБА_3 розладів психічного стану, що і було встановлено лікарями під час проведеної по справі судово-психіатричної експертизи.

Таким чином, вірно встановивши обставин по справі та визначившись з характером спірних правовідносин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання оспорюваних позивачем правочинів недійсними.

Доводи апелянта щодо наявності в батька онко захворювання, вживання ним сильно діючих препаратів, які впливали на його здатність усвідомлювати значення своїх дій колегія суддів не бере до уваги, оскільки зазначені обставин не доведені по справі жодним доказом, натомість згідно висновку проведеної по справі судово-психіатричної експертизи померлий ОСОБА_3 станом на 12.05.2020 р. та станом на 21.05.2020 р. не виявляв ознак будь-якого психіатричного розладу і міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними як під час складання заповіту, так і під час укладання спадкового договору.

Не погоджуючись з вказаними експертними висновками, позивачем в ході розгляду справи не ініціювалось питання щодо проведення по справі повторної чи додаткової експертизи для визначення психічного стану померлого спадкодавця.

Твердження апелянта про те, що батько в силу наявного в нього онкозахворювання приймав сильнодіючи знеболювальні ліки, які мали вплив на його психічний стан, не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки не підтверджені доказами по справі і фактично є лише власними припущенням позивача.

Так, в ході проведеної по справі судово-психіатричної експертизи, експертами досліджувалась медична документація на ім`я хворого ОСОБА_3 та його медичні виписки, в яких зазначалось як наявні в останнього хвороби, так і призначене лікарями лікування. Дослідивши наявну медичну документацію, експерти прийшли до висновку про відсутність у батька позивача станом на час складання заповіту та спадкового договору таких розладів здоров`я, які б впливали на його здатність розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Будь яких інших доказів, які б спростували висновки проведеної по справі судово-психіатричної експертизи та доводили б обстави, якими обґрунтовані заявлені вимоги, позивачем суду не надано.

За вказаних обставин колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення місцевого суду без змін, як ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 367, ч.1 п. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 27 вересня 2023 року.

Судді: О. І. Обідіна С. Б. Бутенко О. В. Прядкіна