Справа № 691/447/22
Провадження № 2/691/58/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
22 вересня 2023 року Городищенський районний суд Черкаської області
судді Черненка В.О.
за участі секретаря судових засідань Шаповал Т.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Городище цивільну справу за позовом заступника керівника Смілянської окружної прокуратури, в інтересах держави в особі Городищенської міської ради, Виконавчого комітету Городищенської міської ради до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконного звільнення працівника,
Прокуратурою встановлено, що відповідно до розпорядження сільського голови Хлистунівської сільської ради Городищенського району Черкаської області від 20.10.2020 року №197 «Про звільнення ОСОБА_2 », ОСОБА_2 начальника відділу освіти, культури, молоді та спорту Хлистунівської сільської ради, звільнено з 20.10.2020 року, у зв`язку з систематичним невиконанням без поважних причин обов`язків покладених на неї трудовим договором за п. 3 ст.40 КЗпП України.
Вказане розпорядження від 20.10.2020 року №197 «Про звільнення ОСОБА_2 », підписано сільським головою Хлистунівської сільської ради Городищенського району Черкаської області ОСОБА_1 , яка відповідно до рішення Хлистунівської сільської ради Городищенського району Черкаської області від 10.01.2019 року №1-2/VІІ «Про початок повноважень Хлистунівського сільського голови», за результатами виборів Хлистунівського сільського голови, вступила на посаду голови Хлистунівської сільської ради Городищенського району Черкаської області.
Водночас, за результатами розгляду вказаної справи, судом встановлено, що факт порушення ОСОБА_2 трудової дисципліни, що став підставою видачі незаконного розпорядження, не знайшов підтвердження під час розгляду справи та спростовується обставинами, що викладені в судовому рішенні.
Крім того, сільська голова Хлистунівської сільської ради ОСОБА_1 , приймаючи розпорядження від 21.08.2020 року №157 щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності та оголошення догани ОСОБА_2 , за неналежне виконання службових обов`язків, без службового розслідування відповідно до Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та осіб, які для цілей ЗУ «Про запобігання корупції» прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.06.2000 року № 950.
Вказані обставини, стали підставою для часткового задоволення позову ОСОБА_2 до ВК Хлистунівської сільської ради та сільського голови Хлистунівської сільської ради Сенкевич Н.О. про скасування розпоряджень, поновлення на посаді та стягнення коштів.
Таким чином, порушення, яке зумовило, виплату незаконно звільненому працівнику коштів за час вимушеного прогулу, допущено з вини голови Хлистунівської сільської ради Городищенського району Черкаської області ОСОБА_1 , якою видано незаконне розпорядження від 20.10.2020 року №197 «Про звільнення ОСОБА_2 ».
Отже, є доведеним встановлений судом факт, що звільнення ОСОБА_2 з посади начальника відділу освіти культури, молоді та спорту Хлистунівської сільської ради здійснено сільським головою Хлистунівської сільської ради ОСОБА_1 з порушенням вимог трудового законодавства.
Відповідно до рішення Городищенської міської ради від 07.12.2020 року №2-31/8 «Про початок реорганізації Хлистунівської сільської ради, що увійшла до складу Городищенської міської ради шляхом приєднання», розпочато процедуру реорганізації Хлистунівської сільської ради Городищенського району Черкаської області (ВК Хлистунівської сільської ради) шляхом приєднання до Городищенської міської ради (ВК Городищенської міської ради) та Городищенську міську раду вважати правонаступником всього майна, прав та обов`язків Хлистунівської сільської ради.
Ухвалою від 10.02.2021 року у справі №580/5246/20 Черкаським окружним адміністративним судом залучено до участі у справі відповідачем Городищенську міську раду.
Відповідно до інформації ВК Городищенської міської ради, викладеної у листі від 21.02.2021 року №147/01-02-08, рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07.07.2021 року у справі № 580/5246/20 допущено ВК Городищенської міської ради до негайного виконання в частині виплати ОСОБА_2 , середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць в сумі 6969,69 гривень, що підтверджується платіжними дорученнями від 03.08.2021 року №1121,№1123,№1122.
Відповідач як службова особа, яка видала розпорядження про звільнення, винна у завданій шкоді, що заподіяна органу місцевого самоврядування у зв`язку з оплатою незаконно звільненому працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу та несе повну матеріальну відповідальність за вказані дії. Відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини.
Вказане свідчить про наявність причинно-наслідкового зв`язку між прийняттям сільським головою Хлистунівської сільської ради Городищенського району Черкаської області Сенкевич Н.М. протиправного розпорядження про звільнення та виплатою ВК Городищенської міської ради коштів. Відповідно, у винної в цьому особи, виник обов`язок відшкодувати завдану таким звільненням шкоду у вигляді виплаченого середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
У судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася по невідомій суду причині, хоча про день, час та місце слухання справи була повідомлена завчасно та належним чином, про що свідчить копія оголошення опублікованого на офіційній сторінці Городищенського районного суду веб-порталу судової влади України. Листа про розгляд справи у її відсутність чи відзиву (заперечення) до суду не надходило.
З огляду на вище викладене, зі згоди представника позивача, керуючись положеннями ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Вислухавши прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Розпорядження від 20.10.2020 року №197 «Про звільнення ОСОБА_2 », підписано сільським головою Хлистунівської сільської ради Городищенського району Черкаської області ОСОБА_1 , яка відповідно до рішення Хлистунівської сільської ради Городищенського району Черкаської області від 10.01.2019 року №1-2/VІІ «Про початок повноважень Хлистунівського сільського голови», за результатами виборів Хлистунівського сільського голови, вступила на посаду голови Хлистунівської сільської ради Городищенського району Черкаської області
Таким чином, порушення, яке зумовило, виплату незаконно звільненому працівнику коштів за час вимушеного прогулу, допущено з вини голови Хлистунівської сільської ради Городищенського району Черкаської області ОСОБА_1 , якою видано незаконне розпорядження від 20.10.2020 року №197 «Про звільнення ОСОБА_2 ».
Відповідно до рішення Городищенської міської ради від 07.12.2020 року №2-31/8 «Про початок реорганізації Хлистунівської сільської ради, що увійшла до складу Городищенської міської ради шляхом приєднання», розпочато процедуру реорганізації Хлистунівської сільської ради Городищенського району Черкаської області (ВК Хлистунівської сільської ради) шляхом приєднання до Городищенської міської ради (ВК Городищенської міської ради) та Городищенську міську раду вважати правонаступником всього майна, прав та обов`язків Хлистунівської сільської ради.
Ухвалою від 10.02.2021 року у справі №580/5246/20 Черкаським окружним адміністративним судом залучено до участі у справі відповідачем Городищенську міську раду.
Відповідно до інформації ВК Городищенської міської ради, викладеної у листі від 21.02.2021 року №147/01-02-08, рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07.07.2021 року у справі № 580/5246/20 допущено ВК Городищенської міської ради до негайного виконання в частині виплати ОСОБА_2 , середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць в сумі 6969,69 гривень, що підтверджується платіжними дорученнями від 03.08.2021 року №1121,№1123,№1122.
Відповідач як службова особа, яка видала розпорядження про звільнення, винна у завданій шкоді, що заподіяна Городищенській міській раді у зв`язку з оплатою незаконно звільненому працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу та несе повну матеріальну відповідальність за вказані дії. При цьому, відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків.
Згідно п. 8 ст. 134 КЗпП України службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу несе матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з її вини підприємству, установі, організації.
За нормами ст. 136 КЗпП України, покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками - за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника. У решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду.
Згідно ст. 237 КЗпП України, суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи. Такий обов`язок покладається, зокрема, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону.
Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1992 № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» визначено, що застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі п. 8 ст. 134 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, зокрема, у зв`язку з оплатою незаконно звільненому працівникові часу вимушеного прогулу, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення здійснено з порушенням закону. Відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини.
За п. 20 вищевказаної постанови, право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі.
Пунктом 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» встановлено, що при незаконному звільнені або переведені на іншу роботу, невиконанні рішення про поновлення працівника на роботі, що мало місце після введення в дію п. 8 ст. 134 КЗпП України та нової редакції ст. 237 КЗпП України (з 11.04.1992) настає повна матеріальна відповідальність винних в цьому службових осіб. Обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи може бути покладено при допущені ними в цих випадках будь-якого порушення закону.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Таким чином, при незаконному звільненні працівника настає повна матеріальна відповідальність винних в цьому службових осіб і обов`язок покрити шкоду, заподіяну установі у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу, може бути покладено при допущенні ними будь-якого порушення закону.
Суб`єктами повної матеріальної відповідальності є службові особи, за наказом чи розпорядженням яких працівника незаконно звільнено чи переведено на іншу роботу.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Згідно зі ст. 56 ЦПК України з метою представництва інтересів держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), в якій самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Виконавчий комітет Городищенської міської ради є органом, що уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Так, з метою встановлення підстав представництва Смілянською окружною прокуратурою 18.02.2022 року та 16.05.2022 року направлено запит до ВК Городищенської міської ради щодо надання інформації про вжиті заходи з метою стягнення вказаної заборгованості.
Відповідно до листа від 21.02.2022 року № 147/01-02-08 та від 25.05.2022 року № 386/01-02-08, Городищенською міською радою не вживалися заходи щодо звернення до суду із позовом про стягнення із винної у незаконному звільненні ОСОБА_2 службової особи Хлистунівської сільської ради Городищенського району Черкаської області матеріальної шкоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 233 КЗпП України для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.
Згідно ч. 6 ст. 261 ЦК України за регресними зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання.
Наявність судового рішення, за яким з потенційного регресанта ухвалено стягнути на користь потерпілого певну суму, не вважається достатньою підставою для пред`явлення регресного позову.
Такий позов може бути пред`явлений лише після виконання зазначеного рішення, оскільки до моменту виконання в іншої особи, яка відшкодовує шкоду, немає витрат, які підлягають відшкодуванню.
Юридична особа, яка відшкодувала шкоду, завдану працівником, має право зворотної вимоги (регресу) до цієї особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ч.1 ст.1191 ЦК України).
Право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством грошової суми третій особі, саме від цього часу обчислюється строк на пред`явлення регресного позову.
До аналогічного висновку прийшов Верховний Суд України у Постанові від 21.12.2016 року у справі № 675/28/15-ц.
Однак, в порушення інтересів держави, вказані органи самостійно з позовом до службової особи Хлистунівської сільської ради Городищенського району Черкаської області відповідача по справі, винної у незаконному звільненні ОСОБА_2 , про стягнення шкоди, завданої внаслідок незаконного звільнення працівника, до суду не зверталися.
Таким чином, факт не звернення до суду Городищенською міською радою та Виконавчим комітетом Городищенської міської ради, як уповноваженими на захист інтересів держави органами, з позовом свідчить про те, що зазначені органи неналежно виконують свої повноваження щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконного звільнення працівника та звернення до суду з таким позовом Смілянською окружною прокуратурою, відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.10.2019 року у справі № 903/129/18).
Разом з тим, Європейський суд з прав людини, як міжнародний судовий орган, юрисдикція якого поширюється на всі держави-члени Ради Європи, у своєму рішенні у справі «Трегубенко проти України» від 02.11.2004 категорично ствердив, що «правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес».
Правовідносини, пов`язані з використанням бюджетних коштів становлять суспільний інтерес, а неповернення бюджетних коштів, виплачених у якості відшкодування за незаконне звільнення працівника, такому суспільному інтересу не відповідає.
Одним з існуючих необхідних та виключних випадків застосування прокурором заходів представницького характеру у даному випадку є захист інтересів держави у зв`язку з нездійсненням органом повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження з приводу вищезазначених порушень чинного законодавства.
Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 08.02.2019 року у справі № 915/20/18, інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств і організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте, держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але і в діяльності приватних підприємств, товариств. Такі інтереси полягають не тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які відносяться до їх компетенції, а також захист прав і свобод місцевого самоврядування, яке не носить загальнодержавного характеру, але направлене на виконання функцій держави на конкретній території та реалізують у визначеному законом порядку та спосіб, який відноситься до їх відома.
З огляду на вказане вище порушення у цій сфері спричиняють шкоду майновим інтересам Городищенської об`єднаної територіальної громади, що, зокрема, призводить до неефективної діяльності виконавчого органу, який має намір використовувати бюджетні кошти для потреб жителів громади.
Беручи до уваги вищенаведене, суд вважає, що оскільки Городищенська міська рада та ВК Городищенської міської ради, усвідомлюючи порушення інтересів держави, маючи відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам належні заходи щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконного звільнення працівника, в сумі 53 636,31 гривень не вжили, у прокурора виникли обґрунтовані підстави для захисту прав та інтересів Городищенської громади, та звернення до суду з цим позовом.
На підставі викладеного, суд, беручи до уваги наведені вище норми Конституції України та норми діючого трудового та цивільного законодавства приходить до висновку, що прокурор є належним позивачем та ним надано достатньо доказів в підтвердження своїх вимог, а тому позов підлягає до повного задоволення.
Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь Черкаської обласної прокуратури підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 2481,00 гривень.
Керуючись ст. 5, 6, 12, 13, 14, 81, 141, 258, 259, 263, 265, 273, 280 ЦПК України, суд,
Позов заступника керівника Смілянської окружної прокуратури, в інтересах держави в особі Городищенської міської ради, Виконавчого комітету Городищенської міської ради до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконного звільнення працівника, задоволити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, воно може бути оскаржене в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду в 30-ти денний строк, з дня проголошення рішення. У даному разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач може оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду в 30-ти денний строк, з дня проголошення рішення.
Повний текст рішення виготовлений 27.09.2023 року.
Суддя В. О. Черненко