Справа № 134/1897/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 вересня 2023 року Крижопільський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Зарічанського В.Г.,

з участю секретаря судового засідання Балух О.В. представника позивача: Рудич І.Р.

відповідача: ОСОБА_1

представника відповідача: Купрія О.М.

розглянувши в смт. Крижопіль цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

До Крижопільського районного суду Вінницької області надійшов позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», в якому останній просить стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № VIGWGA000000067 від 25.12.2007 у розмірі 297222,74 долара США та судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного кредитного договору № VIGWGA000000067 від 25.12.2007 ОСОБА_1 отримала кредит 55380,00 доларів США з кінцевим строком повернення 23.12.2017. Однак, в порушення вимог кредитного договору, відповідач не виконала взяті на себе зобов`язання, не надала своєчасно банку гроші внаслідок чого за вищезазначеним зобов`язанням утворилась заборгованість, яка станом на 06.12.2022 складає 297222,74 долара США, з них: заборгованість за тілом кредиту 34740,78 доларів США, заборгованість за відсотками за користування кредиту 15284,79 долари США, заборгованість по комісії за користування кредитом 4300,00 доларів США, пеня за несвоїчасне виконання зобовязань за договором 242897,17 доларів США. 05 січня 2023 року ухвалою судді провадження у справі відкрито за правилами загального позовоного провадження; роз`яснено, що відповідач має право подати відзив на позов протягом 15 днів з дня вручення копії ухвали; встановлено строк для подання позивачем відповіді на відзив 5 днів із дня вручення відзиву, а також строк для подання відповідачем заперечення 5 днів із дня вручення відповіді на відзив. Від відповідача до суду відзив на позовну заяву не надходив. 27 березня 2023 року представник позивача надіслав до суду уточнену позовну заяву про стягнення заборгованості. Ухвалою суду від 28 червня 2023 року судом було прийнято уточнену позовну заяву про стягнення заборгованості , де представник позивача просить стягнути з відповідача з 22.02.2019 по 22.02.2022 заборгованість - 2589;87 Долар США, яка складається з наступного: - 2589,87 Долар США - 3 % річних від простроченої суми та судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні підтримав уточнену позовну заяву та просив задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в позові. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, вказав, що в період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення чи скасуваня у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит банком, позивач звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 ЦК України, крім того вважає, що нарахування заборгованості не можливе в доларах США, оскільки на виконанні ВДВС заборгованість відповідача зазначена в гривневому еквіваленті. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи вбачається, що 25.12.2007 сторони уклади кредитний договір № VIGWGA000000067. Відповідно до укладеного кредитного договору № VIGWGA000000067 від 25.12.2007 ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 55380,00 доларів США, шляхом надання готівки через касу. Згідно заяви на видачу готівки № 59, відповідач отримала 50000,00 USD та квитанції № 2 від 25.12.2007 5380,00 USD. Згідно рішення Крижопільського районного суду від 25.10.2013 з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача було стягнуто 94804,85 доларів США, що дорівнює еквіваленту 757490 гривень 72 коп. за курсом Національного банку України на день звернення до суду із зазначеним позовом, з яких: 45300,25 доларів США (361948 гривень 99 коп.) заборгованість за кредитом; 15644,43 доларів США (124998 гривень 99 коп.) заборгованість по процентам за користування кредитом; 3400 доларів США (27166 гривень) заборгованість по комісії за користування кредитом; 25915,85 доларів США (207067 гривень 64 коп.) пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань договору; 31,29 доларів США (250 гривень) штраф (фіксована частина) та 4513,03 доларів США (36059 гривень10 коп.) штраф (процентна складова) та видано виконавчий лист. Тобто правовідносини між позивачем та відповідачем з договірних трансформувались в зобов`язальні. А тому позивач пред`явив вимоги до відповідача про стягнення 3% річних від суми простроченого грошового зобов`язання, які відповідають вимогам ст.625 ЦК України.

Прострочена сума заборгованості за тілом кредиту станом на 22.02.2019 р. становить 34786,88 Долар США, та яка у подальшому змінюється по періодам, та станом- на 22.02.2022 р. становить у розмірі 34740,78 Долар США. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором Відповідач за період з 22.02.2019 по 22.02.2022 рр. має заборгованість - 2589;87 Долар США, яка складається з наступного: - 2589,87 [Долар США] - 3 % річних від простроченої суми. Не заслуговує на увагу суду, думка відповідача про звільнення від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, а також від обовязку сплати на користь кредитодавця неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення, з підстав що в період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення чи скасуваня у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит банком, позивач звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 ЦК України, оскільки вимоги охоплюються до 22.02.2022, тобто до введення військового стану. Окрім того, суд зазначає, що виконавчим листом зазначено про стягнення заборгованості з відповідача, саме в доларах США, а тому вимога про стягнення 3% річних в іноземній валюті відповідає вимогам закону і не може бути підставою для відмови в позові. Згідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України: Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три`проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір цроцентів не встановлений договором або законом. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 у справі № 127/15672/16-ц, оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ч. 2 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Враховуючи положення ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього кодексу, а саме положення про позику. Згідно із ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Ст. 1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Кредитним договором між банком та позичальником чітко визначені умови відповідальності за повне або часткове невиконання сторонами умов договору. Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до статті 192 ЦК України, іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Згідно до ст. 533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України, сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України; у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Отже, суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини 1 статті 1046 ЦК України, а також частини 1 статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення суми коштів у строки, у розмірі та у саме тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Таким чином як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Таким чином, з відповідача підлягає стягнення заборгованість у доларах США без визначення еквівалента суми боргу в національній валюті. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Положення ст. 81 ЦПК України вказують, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки позивачем до суду подано достатні та належні докази на підтвердження укладання кредитного договору між ним та відповідачем, істотного порушення останнім його умов, існування заборгованості за укладеним договором, суд дійшов висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Також з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам у сумі 2684 грн., що передбачено ст. 141 ЦПК України. Керуючись ст. 258, 259, 265, 268 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість в сумі 2589,87 доларів США 3% річних від простроченої суми за кредитним договором VIGWGA від 25 грудня 2007 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судовий збір в сумі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його отримання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Найменування та ім`я сторін, їх місце знаходження та проживання:

Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», місце знаходження 49094, м. Дніпро вул. Набережна Перемоги , 50 .

ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Повний текст рішення виготовлений 21 вересня 2023 року.

Суддя