Справа № 464/3690/22 Головуючий у 1 інстанції: Бойко О.М.
Провадження № 22-ц/811/168/23 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н. П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

при секретарі: О.О. Гай

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Львівської обласної прокуратури на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 20 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської обласної прокуратури та Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області про відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и в:

22 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Львівської обласної прокуратури та Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області про відшкодування шкоди.

Просила суд стягнути за рахунок коштів Державного бюджету України в користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, в розмірі 470 291 грн 20 коп.

В обгрунтування позовних вимог покликалася на те, що згідно обвинувального акту від 11 березня 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001076 від 07.08.2015 року, вона була обвинувачена у вчиненні кримінального правопурушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням в житло, вчиненому за змовою групою осіб. Проте, вироком Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області (справа № 446/1117/16-к) від 26 лютого 2021 року за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України її визнано невинуватою та виправдано, у зв`язку з недоведеністю вчинення нею кримінального правопорушення. Ухвалою Львівського апеляційного суду від 18 лютого 2022 року вирок Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 26 лютого 2021 року щодо неї ОСОБА_1 залишено без змін. Зазначала, що внаслідок незаконного притягнення до її кримінальної відповідальності, незаконного перебування під слідством та судом, необхідності явки на допити, у судові засідання, які неодноразово відкладались, зверненням за правовою допомогою, вона зазнала значних моральних страждань та було порушено її звичний життєвий уклад. Незаконні дії органів досудового слідства негативно вплинули на її психологічне здоров`я, на даний час змушена докладати значних зусиль для їх відновлення. Розмір заподіяної моральної шкоди нею обраховано відповідно до положень Закону України «Про порядок відшкодування шкоди завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у мінімальному розмірі в сумі 470 291 грн 20 коп., з розрахунку 6500 грн (розмір мінімальної заробітної плати) х 71 місяць і 9 днів (кількість місяців перебування під слідством та судом).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Стягнуто за рахунок коштів Державного бюджету України в користь ОСОБА_1 відшкодування завданої моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування в розмірі 463 588 (чотириста шістдесят три тисячі п`ятсот вісімдесят вісім) гривень 90 копійок.

В решті позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила Львівська обласна прокуратура.

Вважає, що рішення суду прийнято з порушення норм процесуального та матеріального права. Зазначає, що вироком Кам`янка - Бузького районного суду Львівської області (справа № 446/1117/16-к) від 26 лютого 2021 року за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України позивачку визнано невинуватою та виправдано, оскільки підставою для виправдання ОСОБА_1 була зміна показів свідків та обвинуваченої в суді, а також визнання недопустимими доказів сторони обвинувачення, як таких, що отримані з порушенням КПК України. Виходячи з приписів законодавства про відшкодування шкоди, розмір відшкодування повинен визначатися з урахуванням вимог розумності та справедливості такого відшкодування, яка має бути не більш ніж достатнім для поміркованого задоволення звичайних потреб потерпілої особи і не повинно призводити до збагачення позивача за рахунок держави. Зазначає, що позивачем в недостатній мірі наведено докази для критичної оцінки того, що завдані останній душевні страждання свідчать про погіршення стану її здоров`я, тяжкості вимушених змін у її життєвих стосунках, ділової репутації, часу і зусилля, які необхідні останній для відновлення попереднього стану і інші негативні моменти та впливи, спрямовані на порушення стосунків з оточуючими людьми. Вважає, що розмір грошового відшкодування, який просить стягнути позивач є необгрунтований і безпідставний. Будь-якого експертного дослідження на підтвердження заподіяної органом досудового розслідування шкоди у причинно-наслідковому зв`язку проведено не було ні представником позивачки, ні позивачкою особисто. Звертає увагу на те, що законом установлено, що визначення розміру відшкодування шкоди, якої зазнав громадянин внаслідок незаконних дій, у разі ухвалення виправдувального вироку здійснює суд, про що постановляє відповідну ухвалу. Таким чином вважає, що дана справа мала би бути розглянута Кам`янка-Бузьким районним судом Львівської області, а не Сихівським районним судом м.Львова. Вказана правова позиція зазначена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 року у справі №686/23731/15-ц та у постанові Верховного Суду від 31.10.2022 року у справі №461/2891/21.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

У засіданні суду апеляційної інстанції прокурор Мельничук Ю.І. скаргу підтримав з підстав, наведених у ній, просив скаргу задовольнити.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 проти скарги заперечив.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч.1 ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Відповідно до п.1 ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У цих випадках завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Статтею 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках постановлення виправдувального вироку суду.

Відповідно до ч.5 ст.3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у випадках, наведених в статті 1 цього Закону громадянинові відшкодовуються моральна шкода.

Згідно з ч.ч. 5, 6 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Згідно з ч.2,3 ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір відшкодування моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Пунктом 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначає, що розмір моральної шкоди в цих випадках визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина перед слідством та судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожний місяць перебування перед слідством та судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду.

Згідно правового висновку, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 року (справа №686/23731/15-ц), законодавець визначив мінімальний розмір моральної шкоди, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом. При цьому визначений законом розмір є мінімальним, що гарантований державою, а суд, враховуючи обставини конкретної справи, може застосувати й більший розмір відшкодування.

Згідно ст.8 Закону України «Про Державний бюджет на 2022 рік» у 2022 році встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня у сумі 6500 гривень.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди в конкретній справі, відповідно до положень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суд повинен враховувати характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнали позивачі, стан здоров`я потерпілих, тяжкість вимушених змін у їхніх життєвих стосунках тощо.

Відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою за рахунок коштів державного бюджету відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845.

Судом встановлено, що згідно обвинувального акта від 11 березня 2016 року, затвердженого у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001076 від 07.08.2015 року, позивачка ОСОБА_1 обвинувачувалась у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням у житло, вчиненому за змовою групою осіб, підозра у вчиненні вказаного злочину повідомлена 09.03.2016 року.

Вироком Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області (справа № 446/1117/16-к) від 26 лютого 2021 року за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, позивачку визнано невинуватою та виправдано, у зв`язку з недоведеністю вчинення нею кримінального правопорушення.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 18 лютого 2022 року вирок Кам`янка -Бузького районного суду Львівської області від 26 лютого 2021 року щодо виправдання ОСОБА_1 залишено без змін.

Зазначені обставини стверджуються копією вироку та ухвали, наявних в матеріалах справи та не оспорюються сторонами.

Відтак, судом встановлено, що у зв`язку із незаконним притягненням до кримінальної відповідальності позивач перебувала під слідством та судом з 09.03.2016 року до 18.02.2022 року, тобто, 71 місяць 9 днів.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди, районний суд виходив з того, що враховуючи значну тривалість перебування позивачки під слідством та судом, яка складає 71 місяць і 9 днів, необхідність її участі у ряді слідчих та процесуальних дій, що істотно порушило її звичний життєвий уклад, глибину її душевних переживань, позивачка раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, відтак, перебування у статусі обвинуваченої не є для неї звичним явищем. З огляду на вищезазначені обставини, зважаючи на положення ч.3 ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», суд прийшов до висновку, що грошове відшкодування за завдану позивачці моральну шкоду становить 463 588 грн 90 коп, які слід стягнути з Державного бюджету України в користь позивачки.

При цьому, суд виходив з наступного розрахунку: 6500 грн (розмір мінімальної заробітної плати) х 71 місяць перебування під слідством і судом (з 09.02.2016р. по 09.02.2022р.) становить 461 500 грн, а за 9 днів перебування під слідством та судом (з 09.02.2022р. по 18.02.2022р.) розмір відшкодування становить 2088 грн 90 коп. (6500 грн (розмір мінімальної заробітної плати) / 28 (кількість днів лютого 2022) = 232 грн10 коп. х 9 (кількість днів перебування під слідством та судом), а разом 463 588 грн 90 коп. (461 500 грн + 2088 грн 90 коп.)

З таким висновком суду колегія суддів погоджується повністю.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність позивачкою факту завдання їй моральної шкоди на увагу не заслуговують, оскільки спростовуються встановленими судами обставинами та оціненими у сукупності та взаємозв`язку з наявними доказами.

Посилання апелянта на те, що справу розглянуто з порушенням територіальної підсудності згідно ст. 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», є безпідставними, оскільки положення вказаної статті не підлягають застосуванню у даних правовідносинах, так як позивачка звернулася до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, а не про відшкодування (повернення) громадянинові: заробітку та інших грошових доходів, які він втратив внаслідок незаконних дій; штрафів, стягнутих на виконання вироку суду, судових витрат та інших витрат, сплачених громадянином; сум, сплачених громадянином у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги.

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 09 листопада 2022 року у справі № 461/422/21.

Згідно норм ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Львівської обласної прокуратури залишити без задоволення.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 20 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 22 вересня 2023 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді: Я.А. Левик

М.М. Шандра