Ухвала

26 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 448/884/20

провадження № 61-13439ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу керівника Полтавської обласної прокуратури на постанову Львівського апеляційного суду від 16 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби України у Полтавській області, Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області, Державної казначейської служби України, Полтавської обласної прокуратури про стягнення моральної шкоди, завданої незаконними діями органу, що здійснює досудове розслідування, прокуратури та суду,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_3 з позовом, у якому просили стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку на їх користь солідарно компенсацію у розмірі 3 000 000,00 грн (по 1 000 000,00 грн на компенсацію кожному з позивачів) за безпідставне та незаконне вилучення та неповернення коштів, вилучених в ході обшуку без подальшого накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

Мостиський районний суд Львівської області рішенням від 13 вересня 2022 року позов задовольнив частково. Стягнув з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 компенсацію моральної шкоди в розмірі 150 000,00 грн. В решті позову відмовив. Судові витрати зі сплати судового збору відніс за рахунок держави.

Львівський апеляційний суд постановою від 16 травня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_3 залишив без задоволення. Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області задовольнив частково. Рішення Мостиського районного суду Львівської області від 13 вересня 2022 року в частині часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області скасував та в цій частині ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позову відмовив. Апеляційну скаргу Полтавської обласної прокуратури задовольнив частково. Рішення Мостиського районного суду Львівської області від 13 вересня 2022 року в частині стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 компенсації моральної шкоди в розмірі 150 000,00 грн змінив, зменшив розмір стягнення відшкодування моральної шкоди до 50 000,00 грн. Врешті рішення суду першої інстанції залишив без змін. Стягнув з Головного управління Державної фіскальної служби України у Полтавській області та Полтавської обласної прокуратури в дохід держави судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції по 750,00 грн з кожного. Компенсував Головному управлінню Державної податкової служби у Полтавській області за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України судовий збір у розмірі 2 250,00 грн сплачений за подання апеляційної скарги.

08 вересня 2023 року керівник Полтавської обласної прокуратури подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на постанову Львівського апеляційного суду від 16 травня 2023 року з пропуском строку на касаційне оскарження.

В касаційній скарзі керівник Полтавської обласної прокуратури заявив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження з посиланням на те, що повний текст оскаржуваної постанови апеляційного суду від 16 травня 2023 року складено 18 травня 2023 року. Вперше з касаційною скаргою на оскаржуване судове рішення заявник звернувся 13 червня 2023 року, тобто в строк передбачений статтею 390 ЦПК України, проте, ухвалою Верховного Суду від 30 червня 2023 року касаційну скаргу залишено без руху, а 04 серпня 2023 року ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу повернуто заявнику. Заявник, отримавши 06 вересня 2023 року ухвалу суду від 04 серпня 2023 року, вважає, що строк на касаційне оскарження пропущений з поважних причин та просить його поновити.

Клопотання підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Встановлено, що вперше з касаційною скаргою на постанову Львівського апеляційного суду від 16 травня 2023 року заявник звернувся 13 червня 2023 року, тобто в строк передбачений статтею 390 ЦПК України.

Ухвалою Верховного Суду від 30 червня 2023 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 04 серпня 2023 року ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу повернуто заявнику. Отримавши 06 вересня 2023 року ухвалу суду від 04 серпня 2023 року заявник вдруге звернувся з касаційною скаргою 08 вересня 2023 року.

Аналіз касаційної скарги свідчить, що строк на касаційне оскарження пропущений з поважних причин. Тому суд, на підставі статті 390 ЦПК України, поновлює його.

В касаційній скарзі керівник Полтавської обласної прокуратури, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Львівського апеляційного суду від 16 травня 2023 року в частині зміни рішення суду першої інстанції та стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 компенсації моральної шкоди в розмірі 50 000,00 грн та в цій частині ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити; в іншій частині постанову Львівського апеляційного суду від 16 травня 2023 року залишити без змін.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Як на підставу касаційного оскарження судового рішення заявник посилається на те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 вересня 2019 року у справі № 916/1423/17 та постановах Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 554/11821/14, від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17, від 09 листопада 2022 року у справі № 459/1070/17, від 01 грудня 2021 року у справі № 635/4708/19, від 20 січня 2021 року у справі № 686/27885/19, від 30 січня 2019 року у справі № 199/1478/17, від 13 березня 2019 року у справі № 338/12193/16, від 03 квітня 2019 року у справі № 211/7655/15, від 13 травня 2020 року у справі № 638/8636/17, від 03 липня 2020 року у справі № 686/27965/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 757/66977/17.

Касаційна скарга подана в передбачений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, оплачена судовим збором, зокрема містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

Оскільки викладені в касаційній скарзі доводи викликають необхідність їх перевірки, касаційне провадження у даній справі необхідно відкрити та витребувати матеріали справи.

Разом із цим, керівник Полтавської обласної прокуратури в касаційній скарзі заявив клопотання про зупинення виконання постанови Львівського апеляційного суду від 16 травня 2023 року до закінчення касаційного провадження у справі.

Клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Частиною першою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Клопотання про зупинення виконання судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для такого зупинення, підтверджені певними доказами. Вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення, суд касаційної інстанції враховує існування об`єктивної необхідності у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

Ураховуючи, що заявником не наведено жодних обґрунтувань на підтвердження обставин, за яких суд касаційної інстанції може зупинити виконання судового рішення, в задоволенні клопотання необхідно відмовити. У таких висновках визначальними є правила статей 12 та 13 ЦПК України.

Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Керуючись статтями 389, 390, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Клопотання керівника Полтавської обласної прокуратури про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

Поновити керівнику Полтавської обласної прокуратури строк на касаційне оскарження постанови Львівського апеляційного суду від 16 травня 2023 року.

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою керівника Полтавської обласної прокуратури на постанову Львівського апеляційного суду від 16 травня 2023 року.

Витребувати з Мостиського районного суду Львівської області цивільну справу № 448/884/20 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби України у Полтавській області, Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області, Державної казначейської служби України, Полтавської обласної прокуратури про стягнення моральної шкоди, завданої незаконними діями органу, що здійснює досудове розслідування, прокуратури та суду.

Відмовити в задоволенні клопотання керівника Полтавської обласної прокуратури про зупинення виконання Львівського апеляційного суду від 16 травня 2023 року до закінчення касаційного провадження у справі.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали.

До відзиву необхідно додати докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

М. Ю. Тітов