У х в а л а

07 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 201/1793/23

провадження № 61-12427ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу представника об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ДУЕТ-2017» - Гурського Віталія Степановича на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 липня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ДУЕТ-2017» про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, грошових коштів і витрат,

В с т а н о в и в:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСББ «ДУЕТ-2017» про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, грошових коштів і витрат, в якому просив стягнути з відповідача на його користь витрати на оплату послуг судово-медичного експерта в сумі 269,86 грн, витрати на придбання ліків в сумі 593,50 грн, витрати на оплату медичних послуг у сумі 1 420,00 грн, витрати на оплату послуг з метеорологічного забезпечення в сумі 357,60 грн, завдану моральну шкоду в сумі 100 000,00 грн, витрати на правову допомогу в сумі 26 130,00 грн, витрати на судовий збір.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСББ «ДУЕТ-2017» на користь ОСОБА_1 витрати на оплату послуг судово-медичного експерта в сумі 269,86 грн, витрати на придбання ліків у сумі 593,50 грн, витрати на оплату медичних послуг у сумі 1 420,00 грн, витрати на оплату послуг з метеорологічного забезпечення в сумі 357,60 грн, завдану моральну шкоду в сумі 3 000,00 грн, витрати на правову допомогу в сумі 26 130,00 грн, витрати на судовий збір у сумі 1 287,71 грн, а всього 33 058,67 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСББ «ДУЕТ-2017» звернулося до суду з апеляційною скаргою.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 26 липня 2023 року апеляційну скаргу ОСББ «ДУЕТ-2017» задоволено частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2023 року в частині стягнення з ОСББ «ДУЕТ-2017» на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу змінено, зменшивши їх з 26 130,00 грн до 5 000,00 грн.

У решті рішення суду залишено без змін.

21 серпня 2023 року представник ОСББ «ДУЕТ-2017» - Гурський В. С. (далі - представник) звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 липня 2023 року.

У касаційній скарзі представник просить суд касаційної інстанції скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 липня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши касаційну скаргупредставника, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства); справи про розірвання шлюбу; справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) щовиникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1- 5 цієї частини.

Для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Згідно з пунктами 1, 10 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову в справах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується, а ціна позову у справах, у яких заявлено кілька самостійних вимог, визначається загальною сумою всіх вимог.

Як убачається з матеріалів касаційного провадження, предметом позову є стягнення витрат на оплату послуг судово-медичного експерта у сумі 269,86 грн, витрат на придбання ліків у сумі 593,50 грн, витрат на оплату медичних послуг у сумі 1 420,00 грн, витрат на оплату послуг з метеорологічного забезпечення в сумі 357,60 грн, стягнення завданої моральної шкоди в сумі 100 000,00 грн, що разом становить 106 640,96 грн.

Ціна позову в цій справі становить 106 640,96 грн, яка станом на 01 січня 2023 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684,00 грн х 100 = 268 400,00 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною на підставі пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Разом із цим, у касаційній скарзі заявник посилається на обставини, передбачені підпунктами а) та в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України та зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки порушує новітні проблемні, раніше не досліджувані питання права, які необхідні для уніфікованого розуміння та застосування права, як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин. З початку розбудови правової держави, відповідальність за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю особи, спричинену через слизьку поверхню дорожнього покриття покладається на ЖЕКи, ОСББ та Управляючі компанії, без врахування загальних засад цивільно-правової відповідальності, яка притаманна будь-яким іншим правовідносинам. Питання цивільно-правової відповідальності ЖЕКів, ОСББ та Управляючих компаній перед фізичними особами за шкоду здоров`ю через ожеледицю не висвітлено в жодній постанові Верховного Суду, водночас таке питання стосується широкого кола осіб по всій країні. Крім того, фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики полягає в необхідності формування правової позиції стосовно наявності чи відсутності в діях осіб вини за невиконану роботу під час повітряної тривоги, якщо таке невиконання мало негативні наслідки. Вказує, що справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для заявника, оскільки ця справа може стосуватися кожної особи, яка підсковзнулася та впала, здійснюючи пішохідний рух, починаючи з виходу з під`їзду свого будинку та до моменту прибуття до місця призначення, а також те, що в цій ситуації мешканці будинку повинні здійснити відшкодування шкоди іншому мешканцю будинку через те, що він впав з власної необачності у місці не передбаченому для пішого руху на території будинку.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у малозначній справі суд касаційної інстанції не надає правову оцінку законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлює наявність чи відсутність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Касаційний суд, перевіривши доводи касаційної скарги, дійшов висновку, що обґрунтування, які вона містить, не підтверджують наявність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню. При цьому Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства, які дали можливість дійти висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Посилання заявника не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Прикладів неоднакового застосування судами одних і тих самих норм права у подібних правовідносинах заявник не навів і доказів на їх підтвердження не надав.

Аргументи представника фактично зводяться до висловлення незгоди з оскаржуваними судовими рішеннями, наведення власного бачення у питанні застосування правових норм та є проханням про повторний перегляд справи і переоцінку встановлених судами обставин, що виходить за межі повноважень Верховного Суду.

Доводи касаційної скарги також не свідчать про наявність підстав, передбачених підпунктом в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскільки незгода заявника з оскаржуваними судовими рішеннями в цілому, за відсутності інших обставин, не може розглядатися як обставина, що впливає на визначення справи як такої, що становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення, оскільки це може бути оцінкою сторони щодо кожної конкретної справи, учасником якої вона є.

Оцінка судом «винятковості справи» може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Тому особа, яка подає касаційну скаргу, має обґрунтувати наявність відповідних обставин у такій скарзі.

Учасники судового процесу повинні розуміти, що визначені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадки є винятком із загального правила, і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип «правової визначеності» буде порушено.

Посилання представника на неврахування судами висновків, викладених у постановах Верховного Суду, щодо застосування норми права у подібних правовідносинах є підставою касаційного оскарження судових рішень, передбаченою пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, втім не є доводом, який у розумінні підпунктів а)-г) пункту 2 частини третьої статті 389 цього Кодексу підтверджує наявність випадку/випадків, який/які дає/дають право вважати судові рішення такими, що підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Зазначене відповідає Рекомендації № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад, справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням указаного, оскільки представник подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

У х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ДУЕТ-2017» - Гурського Віталія Степановича на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 липня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ДУЕТ-2017» про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, грошових коштів і витрат.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

І. М. Фаловська