Ухвала

28 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 346/4235/16

провадження № 61-13604ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Петрова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 09 серпня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права спільної сумісної власності на житловий будинок та земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року представник ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , надіслав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 09 серпня 2023 року.

Касаційна скарга не може бути прийнята судом до розгляду та підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає встановленим законом вимогам.

Пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України визначає, що в касаційній скарзі повинно бути зазначено підстави касаційного оскарження, визначені в частині другій статті 389 ЦПК України.

Як на підставу касаційного оскарження заявник посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України. Крім того, мотиви касаційної скарги містять мотиви для скасування судових рішень, які можливо тлумачити, як передбачену пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставу касаційного оскарження.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Згідно з абзацом першим пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

Посилаючись як на підставу касаційного оскарження на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, заявниця не вказує, з застосуванням якої норми права судом апеляційної інстанції вона незгодна, а також яку норму права застосував апеляційний суд всупереч зазначеним нею правовим висновкам Верховного Суду.

Крім того, заявниці слід також систематизувати мотиви касаційної скарги таким чином, щоб виключити можливість тлумачення доводів скарги в якості обґрунтування підстав касаційного оскарження, щодо яких відсутня пряма вказівка заявниці.

Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що Верховний Суд є судом права, тобто діяльність якого спрямована на перевірку застосування судами попередніх інстанцій норм права відповідно до правових висновків Верховного Суду щодо застосування цих норм права у подібних правовідносинах, а у разі відсутності таких висновків - їх формулювання та уніфікації такого застосування шляхом формування єдиної правозастосовчої практики для подальшого застосування судами.

Суд розглядає справи в межах заявлених особою вимог, а отже не уповноважений на власний розсуд формувати мотиви касаційної скарги поза волею особи шляхом доповнення необхідними елементами.

Суд наголошує також на тому, що формальне цитування підстави касаційного оскарження з визначеного законом переліку без відповідного нормативно-правового обґрунтування не є належним та повним виконанням вимог пункту 5 частини другої статті 389 ЦПК України.

З огляду на це для усунення вказаного недоліку заявнику слід надати нову редакцію касаційної скарги, в якій навести підставу касаційного оскарження та її нормативно-правове обґрунтування з врахуванням вимог цієї ухвали.

Крім того, за подання скарги не сплачений у повному обсязі судовий збір.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності 01 листопада 2011 року, з подальшими змінами.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду касаційної скарги на рішення суду підлягає сплаті судовий збір у розмірі 200% ставки, що підлягала сплаті за подання позовної заяви, скарги.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA0026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

З позовом до суду ОСОБА_1 звернулася у серпні 2016 року та заявила позовну вимогу майнового характеру про визнання права спільної сумісної власності на нерухоме майно.

Відповідно до вимог статті 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, чинній на час звернення з позовом, за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру підлягає сплаті судовий збір у розмірі 1% від ціни позову, але не більше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, яка станом на 01 січня 2016 року була встановлена у розмірі 1 378,00 грн.

Мотивувальні частини оскаржуваних судових рішень не містять відомостей про актуальну вартість спірного нерухомого майна станом на час звернення з позовом, в зв`язку з чим суд в контексті пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України позбавлений можливості визначити ціну позову та суму судового збору за позовну вимогу майнового характеру.

Враховуючи вищенаведене, за подання касаційної скарги підлягає сплаті судовий збір, який належить обчислити за формулою: С = А х 1% х 200%, де «А» сукупна вартість спірних об`єктів нерухомого майна, чинна на час подання позову, а «С» - загальна сума судового збору, яка підлягає сплаті за подання касаційної скарги.

На підтвердження сплати судового збору до суду слід надати платіжний документ на підтвердження перерахування коштів за вищевказаними реквізитами у передбаченому законом розмірі або документи на підтвердження підстав для звільнення від сплати судового збору.

Ураховуючи наведене, касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та в контексті вимог статей 185, 393 ЦПК України підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення вищевказаних недоліків.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 09 серпня 2023 року у справі залишити без руху.

Надати строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настають наслідки, передбачені законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Петров