У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі: головуючого судді Данко В.Й.,

з участю секретаря судового засідання Павлюх Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород заяву представника відповідача ОСОБА_1 , адвоката Овсепян Кристини Адіківни, про компенсацію судових витрат, здійснених внаслідок необґрунтованих дій позивача в цивільній справі №308/14568/22,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Овсепян К.А. звернулася в інтересах ОСОБА_1 до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із заявою про компенсацію здійснених витрат, пов`язаних з розглядом справи, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну (правничу) правову допомогу в розмірі 36000 (тридцять шість тисяч гривень) грн.

Вимоги обґрунтовані тим, що 31.08.2023р. ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області постановлено про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача у судове засідання. Своєю чергою, з метою отримання правничої допомоги у вищезазначеній справі відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про надання правничої допомоги від 27.12.2022 р. із адвокатом Овсепян К.А.. Згідно з актом прийому передачі виконаних робіт від 31.08.2023 року витрати ОСОБА_1 на отримання професійної правничої допомоги, пов`язані із розглядом вищезазначеної справи та розрахункових квитанцій складають 36 000,00 грн.

Заявник посилаючись на ч. 5 ст. 142 ЦПК України вказує, що ОСОБА_1 вважає, дії позивача, а саме систематизована неявка у судові засідання, що призвело до залишення позову без розгляду, необґрунтованими, у зв`язку з чим остання має право на компенсацію здійснених нею витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги.

Адвокат Овсепян К.А. в судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву, в якій просить розглянути заяву про стягнення витрат на правову допомогу без її участі та без участі ОСОБА_1 .. Заявлені вимоги підтримує та просить задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 , адвокат Стасьо К.М., подала заперечення на вищезазначену заяву, в яких вказує, що представник відвідача не послалася та не надала суду доказів на підтвердження того, що дії позивача були недобросовісними і позивач мав протиправну мету ущемлення прав та інтересів відповідача; систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору, що певні дії позивача, у тому числі щодо неявки у судове засідання, були умисні та який ступінь вини позивача у затягуванні розгляду справи. Сама по собі неявка в судове засідання позивача не може бути розцінена як необґрунтовані дії, оскільки це право, а не обов`язок сторони, передбачене цивільним процесуальним законодавством України, яке не містить обмежень в його реалізації, якщо суд не визнавав явку обов`язковою. Також зазначає, що 10.08.2023 року позивач ОСОБА_2 брав участь у судовому засіданні. 15.08.2023 року позивач ОСОБА_2 подав до суду заяву про відкладення розгляду справи, у якій зазначив підстави. Вказана вище заява позивача від 15.08.2023 не може свідчити про його необгрунтовані дії, спричинені його неявкою в судове засідання.

На підставі наведеного просить у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, здійснених внаслідок необґрунтованих дій позивача відмовити.

В судове засідання ОСОБА_2 та його представник, адвокат Стасьо К.М., не з`явилися, про те представником було подано заяву, в якій просить розглянути заяву про стягнення витрат на правову допомогу без їх участі, подані заперечення підтримує та просить відмовити у задоволенні заяви.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши подану заяву, суд прийшов до наступних висновків.

У провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області знаходилася цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про відшкодування шкоди внаслідок пошкодження майна.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.08.2023 вказаний позов залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Як встановлено судом в ході розгляду справи, факти, на які посилається представник відповідача, як на підставу необґрунтованості дій позивачів, не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Відповідно до ч. 6 ст. 142 ЦПК України, у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Правовий аналіз вказаної норми дає підстави для висновку, що сама по собі неявка позивача, яка стала підставою для залишення позову без розгляду, не є необґрунтованими діями позивача, так як це є його правом, передбаченим нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.

Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно було довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Вказаних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 03 липня 2019 року по справі № 543/408/17.

На підставі вищенаведеного, беручи до уваги, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження обставин, за яких можна вважати дії позивача необґрунтованими та такими, що призвели до безпідставного понесення витрат відповідачем, а також те, що неявка позивача, яка стала підставою для залишення позову без розгляду, не свідчить про безпідставність та необґрунтованість позову, суд приходить до висновку про відсутність підстав для компенсації відповідачу здійснених витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Керуючись ст. ст. 81, 137, 141, 270, 353-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 , адвоката Овсепян Кристини Адіківни, про компенсацію судових витрат, здійснених внаслідок необґрунтованих дій позивача в цивільній справі №308/14568/22 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду: В.Й. Данко