ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 643/8765/20 Номер провадження 22-ц/814/1574/23Головуючий у 1-й інстанції Поліщук Т.В. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Обідіної О.І.,

суддів: Карпушина Г.Л., Кузнєцової О.Ю.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві, в порядку спрощеного провадження, апеляційну скаргу адвоката Кришньової Анастасії Ігорівни - представника ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 15 січня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Зем-Стройком» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки проведення остаточного розрахунку при звільненні,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2020 році ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Зем-Стройком» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки проведення остаточного розрахунку при звільненні.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що її було прийнято на роботу до ТОВ «Зем-Стройком» на посаду інженера-землевпорядника, та в день працевлаштування вона передала відповідачу необхідні для ведення діяльності виконавця робіт із землеустрою оригінал сертифікату інженера землевпорядника та свідоцтва про підвищення кваліфікації.

Відповідно до Державного реєстру сертифікованих інженерів землевпорядників, який ведеться в електронній формі на сайті Держгеокадастру, за основним місцем роботи позивач працює у відповідача.

Починаючи з квітня 2019 року роботодавець припинив виплачувати їй заробітну плату, що підтверджується банківською випискою по зарплатному рахунку від АТ «Універсал Банк» станом на 27.03.2020, що призвело до утворення заборгованості по оплаті праці в розмірі 69905 грн.

З 07.04.2020 вона не працює у відповідача, вказуючи , що її середній заробіток за період з червня 2018 по березень 2019 включно складає 5825,42 грн., станом на 14.05.2020 строк затримки розрахунку складає один місяць 9 днів, та відповідно, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку становить 7281,77 грн.

Враховуючи вищенаведене, просила стягнути з ТОВ «Зем-Стройком» на її користь заборгованість із невиплаченої заробітної плати в сумі 69905,00 грн.; середню заробітну плату за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 7281,77 грн.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 15 січня 2021 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Відмова в задоволенні позову обґрунтована недоведеністю позивачем факту припинення трудових відносин та відповідно безпідставністю позовних вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки при звільненні.

Не погодившись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Кришньова А.І. оскаржила його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, просила скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення заявлених вимог в повному обсязі.

Зокрема вказує, що позивачем було надано всі наявні докази, а інші докази, в тому числі і щодо трудових правовідносин з відповідачем, в неї відсутні, у зв`язку з чим просила суд витребувати їх у роботодавця.

Вважає, що суд дійшов помилкового висновку щодо неперебування ОСОБА_1 в трудових відносинах з товариством, оскільки тягар доказування у трудових відносинах покладається на роботодавця.

На думку апелянта суд при вирішенні спору не застосував положення ч. 4 ст. 81 ЦПК України, що в разі зобов`язання учасника справи надати докази та ненадання ним таких, суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про її задоволення.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з даним з позовом, ОСОБА_1 на підтвердження своїх вимог щодо перебування в трудових відносинах з відповідачем надала копії: заяви про звільнення від 07.04.2020, витягу з Державного реєстру сертифікованих інженерів-землевпорядників з зазначенням місця роботи в ТОВ «Зем-Стройком», виписки руху коштів по банківській картці з відомостями щодо зарахування заробітної плати від відповідача, паспорту, картки платника податків, адвокатського запиту на адресу відповідача з проханням надати копії документів, що стосуються перебування ОСОБА_1 в трудових відносинах з ТОВ «Зем-Стройком», інформації про юридичну особу, де зазначено, що засновником та керівником ТОВ «Зем-Стройком» є ОСОБА_2 , експрес накладної ТОВ «Нова Пошта» про направлення документів на ім`я ОСОБА_2 .

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду, ОСОБА_1 вказувала, що перебувала з товариством в трудових відносинах. Проте, відповідач з квітня 2019 року припинив виплату заробітної плати, в зв`язку з чим вона подала заяву від 07.04.2020 про звільнення за згодою сторін. Разом з тим їй не була виплачена заробітна плата за період з квітня 2019 року по березень 2020 року.

Зважаючи на неможливість надання деяких доказів, що стосуються перебування сторін в трудових відносинах, просила суд витребувати у відповідача наказ про прийом на роботу, копію трудової книжки, витяг зі штатного розкладу із зазначенням її посадового окладу, довідку про заборгованість по заробітній платі та наказ про її звільнення.

В ході розгляду справи суд в порядку ст. 84 ЦПК України витребував у відповідача вказані письмові докази, які були необхідні для встановлення фактичних обставин по справі.

Вказана ухвала місцевого суду була залишена відповідачем без виконання.

Відмовляючи в задоволення позову, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог з огляду на недоведеність позивачем припинення трудових відносин з ТОВ «Зем-Стройком» та не надання нею доказів на доведення обставин, якими були обґрунтовані заявлені вимоги.

Колегія суддів не може погодитись з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положення ст. 81 ЦПК України визначають обов`язок кожної сторони довести обставини, на які вони посилаються як на підстави своїх вимог та заперечень.

За змістом ч. 4 вказаної статті у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

За змістом ст. 83 ЦПК України, яка регулює порядок та питання подання доказів сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач повинен подати суду докази разом з поданням відзиву. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом. Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази.

Як вбачається з матеріалів справи, при подачі позову позивачем ОСОБА_1 було заявлено клопотання про витребування у відповідача документів, що підтверджують наявність трудових відносин між сторонами та покладення на роботодавця обов`язку по наданню інформації про розмір щомісячної заробітної плати та розмір заборгованості по ній.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 30.06.2020 при відкритті провадження по справі було зобов`язано відповідача ТОВ «Зем-Стройком» надати належним чином завірені копії наказу про прийом на роботу ОСОБА_1 , копії її трудової книжки, витяг зі штатного розкладу із зазначенням розміру посадового окладу, довідку про заборгованість по заробітній платі з розбивкою по періодах та довідку про розмір середнього заробітку.

Незважаючи на отримання копії ухвали керівником ТОВ «Зем-Стройком» Богулею О.О. 15.07.2020, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (т. 1 а.с. 92), ухвала суду залишилася без належного реагування, витребувані документи не були надані суду.

В подальшому, під час апеляційного перегляду рішення суду ухвалами Харківського апеляційного суду від 24 червня 2021 року, 07 жовтня 2021 року та 09 грудня 2021 року також витребовувалися вказані докази у відповідача, якого було попередженою про відповідальність та процесуальні наслідки невиконання ухвали апеляційного суду.

Всі вищеперераховані ухвали апеляційної інстанції залишились відповідачем без виконання.

При цьому, матеріали справи свідчать про отримання вказаних ухвал про витребування доказів представником ТОВ «Зем-Стройком» - Малієвою К.О., що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (т. 2 а.с. 61, 79).

Таким чином, фактично отримуючи ухвали судів про необхідність надати письмові докази по справі, які стосуються фактичних обставин, відповідачем було не тільки проігноровано свій обов`язок надати такі докази, а і допущено порушення вимог ст. 83 ЦПК України щодо необхідності повідомити суд про неможливість надати докази та наявність об`єктивних причин, в силу яких він позбавлений такої можливості.

В подальшому, згідно розпорядження Верховного Суду від 25.03.2023 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду Полтавському апеляційному суду.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 16.03.2023 в черговий раз в порядку підготовки справи до розгляду витребувано у відповідача вищеперераховані письмові докази щодо перебування позивача в трудових відносинах з ТОВ «Зем-Стройком». Вказана ухвалу апеляційного суду також залишилася без належного реагування.

Зважаючи на встановлене систематичне невиконання процесуальних обов`язків ТОВ «Зем-Стройком», ухвалою Полтавського апеляційного суду від 19.07.2023 було вкотре зобов`язано надати копії документів, що свідчать про наявність трудових відносин між сторонами та одночасно констатовано факт зловживання відповідачем своїми процесуальними правами та обов`язками, а також в порядку ст. 148 ЦПК України накладено штраф на товариство в розмірі 13420 грн.

Незважаючи на отримання копії вказаної ухвали 09.08.2023 (т.2 а.с. 134), про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, ТОВ «Зем-Стройком» залишило ухвалу про витребування доказів в черговий раз без виконання.

Зважаючи на таку поведінку відповідача, який фактично самоусунувся від участі в розгляді справи та виконання ним своїх процесуальних прав та обов`язків, в тому числі і щодо надання пояснень, заперечень, розрахунків, доказів на спростування доводів позивача та направлення на вимогу суду письмових доказів, колегія суддів вважає за можливе застосувати при розгляді даного спору правила ч.4 ст. 81 ЦПК України.

Враховуючи що відповідачем були залишені без виконання всі направлені йому ухвали по витребуванню письмових доказів щодо факту перебування позивача у трудових відносинах, дату її звільнення, розмір середньомісячної заробітної плати та розрахунок заборгованості по оплаті праці станом на час звільнення, колегія суддів встановлює результатом такого невиконання обов`язку по наданню доказів визнання обставин, якими позивач обґрунтовувала свої позовні вимоги.

Таким чином, колегія суддів приймає до уваги вказівку позивача про те, що вона як інженер -землевпорядник перебувала в трудовитих відносинах з ТОВ «Зем-Стройком» та отримувала заробітну плату, щомісячний розмір якої становив 5825,42 грн.

Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Частиною 1 ст. 117 КЗпП України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Беручи до уваги вказаний позивачем та не спростований відповідачем факт невиплати їй заробітної плати як звільненого працівника з квітня 2019 року по 07 квітня 2020 року (день звернення до суду) наданий ОСОБА_1 розрахунок середнього заробітку, заборгованості по заробітній платі та середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні, судова колегія приходить до висновку про стягнення з ТОВ «Зем-Стройком» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 69905 грн. та середню заробітну плату за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 7281 грн. за період з 07.04.2020 по 14.05.2020.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ТОВ «Зем-Стройком» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений нею судовий збір за вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, як при подачі позову, так і при подачі апеляційної скарги в сумі 840,80 грн та 1610,20 грн. відповідно.

Пунктом 3 ч. 35 постанови пленуму ВССУ №10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» встановлено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, якщо його також не звільнено від сплати цих витрат.

Зважаючи, що ОСОБА_1 була звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення заробітної плати при подачі позову 840,80 грн. та при подачі апеляційної скарги 1261,20 грн., вказані кошти підлягають стягненню з відповідача на користь держави, що загалом буде складати 2102 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376 ч.1 п. п. 3, 4, ст. ст. 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Кришньової Анастасії Ігорівни - представника ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 15 січня 2021 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Зем-Стройком» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки проведення остаточного розрахунку при звільненні задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Зем-Стройком» на користь ОСОБА_4 заборгованість по невиплаченій заробітній платі в сумі 69905 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Зем-Стройком» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 7281,77 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Зем-Стройком» на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 2102 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Зем-Стройком» на користь держави судовий збір у розмірі 2102 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 вересня 2023 року.

Судді : О.І. Обідіна Г.Л. Карпушин О.Ю. Кузнєцова