КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2023 року м. Київ

Унікальний номер справи № 370/2069/22

Апеляційне провадження № 22-ц/824/12128/2023

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Котляр К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Макарівського районного суду Київської області від 04 травня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Косенко А.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Макарівської селищної ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права на приватизацію та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом на обґрунтування якого зазначив, що у 1990 року (з народження) він вселився до квартири за адресою: АДРЕСА_1 на законних підставах разом з батьками, законність його проживання у цій квартирі ніхто ніколи не оспорював, проте у нього відсутня копія ордеру, на підставі якого сім`я була вселена у це житлове приміщення.

19 вересня 2022 року звернувся до Макарівської селищної ради із заявою щодо приватизації квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у приватну власність.

Листом від 17 жовтня 2022 року Макарівська селищна рада відмовила йому в оформленні передачі у приватну власність вказаної квартири. Макарівська селищна рада у своєму листі вказувала, що згідно Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», пункту 18 Положення «Про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 16.12.2009 року №396, громадянин який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру, подає до органів приватизації встановлені документи, зокрема має бути подана копія ордеру на жиле приміщення. Враховуючи, що позивачем при подачі заяви до Макарівської селищної ради на приватизацію не надано зокрема копію ордеру на житлове приміщення - квартиру АДРЕСА_1 , відповідачем йому було відмовлено. Позивач вважає таку відмову неправомірною та такою, що порушує його права, оскільки до виділеного житла за вказаною вище адресою, батько позивача ОСОБА_2 , власної житлової площі та земельної ділянки не мав, що підтверджується довідкою № 685 від 06.02.1989 року.

Так, відповідно до Виписки з протоколу № 12 спільного засідання адміністрації та ПК від 03.03.1989 року ОСОБА_2 поставлено в чергу для отримання житлового приміщення. Як наслідок, ОСОБА_2 в жовтні 1989 року та його сім`ї (дружина ОСОБА_3 та син ОСОБА_1 ) було виділено квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , де вони проживали постійно, що підтверджується довідкою №6 від 04.10.2021 року, виданою за підписом директора ТОВ «Пересувна механізована колона - 23» Юхименка В.П. Та вже 16.11.1990 року підписано Акт огляду житлових умов заявника ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , згідно якого у вказаній квартирі проживають троє осіб, з них є і позивач. Такі ж відомості підтверджуються і довідкою №159 від 16.11.1990 року.

Відповідно до довідки № 1338 від 30.10.1990 року, виданої ОСОБА_3 , про те що вона дійсно проживає в АДРЕСА_1 ; склад сім`ї: чоловік - ОСОБА_2 , син - ОСОБА_1 . Реєстрація за адресою: АДРЕСА_1 , як позивача так і його батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , підтверджується відповідною відміткою у їх паспортах громадянин України. Те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками позивача підтверджується його свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Всі ці роки безперервно позивач на законних підставах користується вказаною квартирою, ні він, ні його батьки правом на приватизацію не скористались, що підтверджується довідками АТ «Державний ощадний банк України». Факт користування вказаною квартирою підтверджується: договором на забезпечення централізованим опаленням у квартиру; робочим проектом газозабезпечення житлового будинку АДРЕСА_1 ; договором про надання послуг з вивезення побутових відходів.

Позивач вказував, що згідно з пунктами 69, 72 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 року № 470, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Ордер дійсний протягом 30 днів. При вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності відповідному підприємству, установі, організації. Одночасно подаються паспорти усіх членів сім`ї, включених до ордера, з відміткою про виписку з попереднього місця проживання.

Таким чином, ордер не підлягає зберіганню у наймача квартири та є документом з обмеженим строком дії (30 днів), який лише дає право на вселення у квартиру. Тож, враховуючи, що позивачем при подачі заяви до Макарівської селищної ради на приватизацію не надано зокрема копію ордеру на житлове приміщення - квартиру АДРЕСА_1 , відповідачем йому було відмовлено. Зазначав, що відсутність копії ордеру позбавляє його можливості реалізувати своє право на приватизацію квартири. Позивач вважає таку відмову неправомірною та такою, що порушує його права.

Враховуючи викладене, посилаючись на ст.ст. 1-3, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», п. 10 ч. 1 ст. 15 Житлового кодексу Української PCP, позивач просив суд визнати за ОСОБА_1 право на приватизацію квартири АДРЕСА_1 без ордеру та зобов`язати Макарівську селищну раду вчинити дії по приватизації квартири АДРЕСА_1 за відсутності ордеру на житлове приміщення (а.с. 2-5).

17 січня 2023 року відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначив, що відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальше використання і утримання визначає ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» (далі - Закону №2482), стаття 8 якого передбачає, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Пункти 17, 18 Положення «Про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», який затверджений наказом Міністерства з питань жилого-комунального господарства України від 16.12.2009 року №396, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.01.2010 року №109/17404 (далі - Положення), визначає перелік з 10 (десяти) видів окремих документів, які громадянин повинен подати до органу приватизації разом з відповідною заявою, як наслідок, ордер на жиле приміщення в сукупності з іншими документами, є одним із видів документів, які необхідно подати громадянину до органу приватизації разом з заявою на приватизацію. В той же час, позивач в позовній заяві акцентує увагу на тій обставині, що відповідачем відмовлено останньому в приватизації в зв`язку з відсутністю саме копії ордеру на жиле приміщення, що не відповідає дійсним обставинам справи. Так, відповідно до листа Макарівської селищної ради від 17.10.2022 року, ОСОБА_1 , повідомлено про неможливість прийняти рішення про передачу йому та членам сім`ї квартири за адресою: АДРЕСА_1 , у приватну власність у зв`язку з відсутністю у поданому пакеті документів таких документів: копії документів, що посвідчують особу ОСОБА_3 ; копії довідок про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податку громадянина ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ; копії документів, виданих органами державної реєстрації актів цивільного стану або судом, що підтверджують родинні відносини між членами сім ї позивача (свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб); довідки про реєстрацію місця проживання громадянина, який подає заяву, та всіх членів Вашої сім`ї, зареєстрованих у квартирі ( ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ); документ, що підтверджує невикористання ним та членами його сім`ї житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, починаючи з липня 1992 року по даний час, на ім`я ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ; копія ордера на жиле приміщення. Враховуючи вищевикладене та норми законодавства, лише при відповідності поданих документів нормам чинного законодавства, орган приватизації приймає рішення про передачу житлових приміщень у власність громадян, натомість позивачем, при зверненні до відповідача з відповідною заявою не було подано 6 (шість) видів документів, включаючи ордер на жиле приміщення, із загального переліку 10 (десяти) видів необхідних документів. Таким чином, твердження позивача про відмову відповідача у приватизації у зв`язку з відсутністю саме ордеру (копії ордеру) на жиле приміщення, не відповідає дійсним обставинам справи. Крім того, відповідач у відзиві зазначав, що Макарівською селищною радою як органом приватизації, ОСОБА_1 , не відмовлено безпосередньо у праві на приватизацію, а лише, як зазначено у листі від 17.10.2022 року повідомлено про неможливість прийняття рішення про передачу йому та членам сім`ї вказаної вище квартири у приватну власність в зв`язку з відсутністю всіх необхідних документів. Таким чином, органом приватизації рішення про задоволення чи відмову у задоволенні заяви на приватизацію, по суті - не приймалось. Також відповідач зауважив, що додані позивачем до позову такі документи як: копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 31.07.1990 року та нотаріально посвідчені заяви ОСОБА_2 , ОСОБА_3 зареєстровані в реєстрі за №342, 343 від 14.11.2022 року на розгляд органу приватизації не надходили (а.с.54-62).

23 січня 2023 року представник позивача - адвокат Оберемчук О.О. подала до суду відповідь на відзив, в якій зазначила, що вимоги позивача є законним та обґрунтованими, а позиція відповідача, викладена у відзиві суперечить судовій практиці щодо ордера на житлове приміщення, посилалась на позицію КЦС ВС, викладену у постанові від 27.04.2021 року у справі №621/2640/18. Вказала, що відповідач у своїй діяльності повинен керуватись нормативними актами вищої юридичної сили (Конституція України, Житловий кодекс УРСР, Цивільний кодекс України), а не Положенням «Про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затверджений наказом Міністерства з питань жилого-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396, який має нижчу юридичну силу, та на який посилався відповідач у своєму відзиві на позов (а.с.68-74).

27 січня 2023 року від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач виловив свою позицію, викладену у відзиві на позовну заяву. Зазначав, що вищевказане Положення від 16.12.2009 року № 396 затверджене відповідно до Законів України «Про приватизацію державного житлового фонду», «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», Положення про Міністерство з питань житлово-комунального господарства, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 року № 717 та прийняте на їх виконання; визначає порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, одноквартирних будинків (далі - квартири (будинки)), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - кімнати у комунальних квартирах), які використовуються громадянами на умовах найму, у власність громадян. Враховуючи викладене в сукупності та вимоги ст.19 Конституції України, як наслідок, Положення є обов`язковим до виконання органами приватизації незалежно від юридичної сили нормативно - правового акту в «ієрархії'» нормативно - правових актів та їх застосуванні. Крім того, лише при відповідності поданих документів нормам чинного законодавства, орган приватизації приймає рішення про передачу житлових приміщень у власність громадян (а.с.75-84).

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 04 травня 2023 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Макарівської селищної ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права на приватизацію за зобов`язання вчинити певні дії (а.с. 107-111).

Не погодившись з рішенням районного суду, 26 червня 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Оберемчук О.О. звернулася до суду з апеляційною скаргою (а.с. 121-140).

На обґрунтування скарги зазначила, що суд першої інстанції не врахував вимог законодавства та обставин справи і дійшов помилкового висновку про відмову в позові. Апелянт зазначав про помилковість висновку районного суду, що лист відповідача від 17 жовтня 2022 року носить лише інформаційно - роз`яснювальний характер та не є остаточним рішенням з приводу надання органом приватизації відмови на приватизацію займаного ним житла, а відтак суд вважав позовні вимоги передчасними. Вказувала, що відмова відповідача в оформленні приватизації квартири з підстав відсутності копії ордеру за відсутності заперечень сторін стосовно факту законності вселення та проживання родини позивача з 1989 року є безпідставною. Зазначала про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, а відповідачем всупереч вимогам закону не ухвалено вмотивованого рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 . Посилалась на порушення районним судом норм процесуального права, зазначала, що 04 травня 2023 року судове засідання на якому мав відбутись судовий розгляд не відбулось, секретар судового засідання повідомила представника позивача, що наступне засідання призначене на 12 червня 2023 року на 11 год. 30 хв., проте коли 12 червня 2023 року представник позивача з`явилась в судове засідання, головуюча суддя у справі повідомила, що справа вже розглянута 04 травня 2023 року і вже є рішення.

11 серпня 2023 року до апеляційного суду представник відповідача - Токар В. подав відзив на апеляційну скаргу, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. На обґрунтування відзиву зазначав, що законодавством визначений перелік з десяти окремих документів, які громадянин повинен подати до органу приватизації разом з відповідною заявою, проте заявником не було подано шість. У зв`язку із неподанням всіх документів, позивачу був направлений лист від 17 жовтня 2022 року, а тому у випадку подання усіх документів за Переліком позивач має можливість реалізувати право на приватизацію житла (а.с. 154-160).

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Оберемчук О.О. підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені на зазначені ними адреси, тобто належним чином, про що у справі є докази. Так позивач ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 були сповіщені 29 липня 2023 року про розгляд справи апеляційним судом, про що свідчать відмітки працівників пошти про результати вручення особисто адресатам рекомендованих повідомлень поштових відправлень 680 і 698). Відповідач Макарівська селищна рада була сповіщена врученням повідомлення 27 липня 2023 року уповноваженій особі про що свідчить відмітка працівників пошти про результати вручення особисто адресату рекомендованого повідомлення поштового відправлення 671). Факт належного сповіщення позивача ОСОБА_1 , третіх особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не заперечувала представник позивача - адвокат Оберемчук О.О. про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання. Голова Макарівської селищної ради - Токар В. до апеляційного суду подав відзив на апеляційну скаргу в якому заявив про розгляд справи у відсутність представника відповідача (а.с. 160-172).

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в тому чи іншому судовому засіданні. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі «Шульга проти України», № 16652/04).

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до Виписки з протоколу № 12 спільного засідання адміністрації та ПК від 03.03.1989 року ОСОБА_2 поставлено в чергу для отримання житлового приміщення, як працівника тресту «Поліськсільбуд» (а.с.16).

В жовтні 1989 року ОСОБА_2 та його сім`ї (дружина ОСОБА_3 ) виділено квартиру АДРЕСА_1 . Позивач у справі ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 31.07.1990 року. Факт постійного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у спірній квартирі із жовтня 1989 року, та ОСОБА_1 з 10 серпня 1990 року, підтверджується Протоколом засідання профспілкового комітету ПМК-23 №1 від 19.10.1989 року, Списком на видачу ордерів на сімейний гуртожиток працівників ПМК-23 треста «Поліськсільбуд», довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю «Пересувна механізована колона-23» № 6 від 04.10.2021 року (а.с. 11-14, 19, 43).

Відповідно до довідки № 1338 від 30.10.1990 року, виданої ОСОБА_3 про те, що вона дійсно проживає в АДРЕСА_1 ; склад сім`ї: чоловік - ОСОБА_2 , син - ОСОБА_1 (а.с. 17).

Відповідно до довідки №159 від 16.11.1990 року, ОСОБА_2 проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , в будинку, що належить ЖЕУ тресту «Поліськсільбуд», за даною проживають та зареєстровані: ОСОБА_3 - дружина, ОСОБА_1 - син (а.с. 18).

Реєстрація позивача ОСОБА_1 та його батьків: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , з 1990 року, підтверджується також відповідними записами в їх паспортах громадян України (а.с.6-8, 36-39, 40-42).

Факт користування позивачем та його батьками вказаною квартирою підтверджується зокрема: Договором про надання послуг з вивезення побутових відходів №МК2127 від 17.12.2020 року, робочим проектом газозабезпечення житлового будинку за 2005 рік (а.с.27-35).

Відповідно до довідок №100.40/0773/1-217, №100.40/0773/1-218 та №100.40/0773/1-219 від 26.11.2021 року, виданих ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проте, що за адресою: АДРЕСА_1 , правом на приватизацію житла вони не скористались; залишок коштів житлового чека станом на 26.11.2021 року становить 4 грн. 20 коп. у кожного (а.с. 24-26).

Як вбачається з довідки № 10 від 15.09.2022 року ТОВ «Пересувна механізована колоан-23», при видачі ордерів працівників ПМК-23 тресту «Поліськсільбуд» на проживання в сімейному гуртожитку, були відсутні талони(а.с.15).

17 жовтня 2022 року Макарівська селищна рада листом повідомила позивача про неможливість прийняти рішення про передачу йому та членам сім`ї вказаної квартири у приватну власність у зв`язку з відсутністю у поданому пакеті документів таких документів: копії документів, що посвідчують особу ОСОБА_3 ; копії довідок про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податку громадянина ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ; копії документів, виданих органами державної реєстрації актів цивільного стану або судом, що підтверджують родинні відносини між членами сім ї позивача (свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб); довідки про реєстрацію місця проживання громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, зареєстрованих у квартирі ( ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ); документ, що підтверджує невикористання ним та членами його сім`ї житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, починаючи з липня 1992 року по даний час, на ім`я ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ; копія ордера на жиле приміщення (а.с. 10).

Відповідно до заяв ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчених 14 листопада 2022 року приватним нотаріусом Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Лабадіною Т.В., зареєстрованих в реєстрі за №№ 342 і 343, ОСОБА_3 і ОСОБА_2 повідомили про те, що не заперечують щодо приватизації квартири за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та реєстрації права власності на вказану квартиру на його ім`я (а.с. 44-45).

Згідно пункту 6 статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до статті 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. У результаті придбання єдиного майнового комплексу державного (комунального) підприємства у процесі приватизації до покупця переходять всі його права та обов`язки. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Предметом спору в справі, яка переглядається є визнання за позивачем права на приватизацію квартири та зобов`язання селищної ради вчинити дії по приватизації квартири за відсутності ордеру на житлове приміщення.

Згідно з частинами першою, другою статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

У статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Відповідно до п. 17 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16.12.2009 (надалі Положення), громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Зразок бланка заяви наведено у додатку 2.

В пункті 18 Положення вказано, що громадянин подає до органів приватизації такі документи:

заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі;

копії документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї (для осіб, які не досягли 14 років, копії свідоцтв про народження), які проживають разом з ним;

копії довідок про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податку громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, які проживають разом з ним (крім випадків, коли через свої релігійні переконання особи відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті);

копії документів, виданих органами державної реєстрації актів цивільного стану або судом, що підтверджують родинні відносини між членами сім`ї (свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб, свідоцтва про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, тощо);

довідки про реєстрацію місця проживання громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, зареєстрованих у квартирі (будинку), жилому приміщенні в гуртожитку, кімнаті у комунальній квартирі;

технічний паспорт на квартиру (кімнату, жилий блок, секцію) у житловому будинку (гуртожитку), а на одноквартирний будинок - технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок;

копія ордера на жиле приміщення або ордера на жилу площу в гуртожитку;

документ, що підтверджує невикористання ним та членами його сім`ї житлових чеків для приватизації державного житлового фонду;

копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації відповідно до законодавства (за наявності);

заява-згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі.

Прийняті документи реєструються органом приватизації в окремому журналі.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 лютого 2021 року в справі № 296/4642/19 (провадження № 61-2708св20) вказано, що «у частині десятій статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» закріплено, що органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Перелік таких випадків чітко визначений у законодавстві і є вичерпним. До них відноситься відсутність у особи права на приватизацію (частина друга статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»), заборона приватизувати конкретне приміщення (частина четверта статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», частина друга статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»). Згідно з пунктом 17 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396, громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Пунктом 18 Положення № 396 затверджено перелік документів, які подаються громадянином до органу приватизації. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року в справі № 200/18858/16-ц (провадження № 14-165цс18)».

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, а рішення про приватизацію приймає уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, а передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Виходячи з зазначеної норми, підставою для звернення позивача з позовом до суду є порушені, невизнані або оспорювані його права, свободи чи законні інтереси будь-якою іншою особою.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Виходячи з предмета та підстав позову на позивача у цій справі згідно з вимогами процесуального права покладено обов`язок доведення факту порушення його законного права неправомірними діями відповідача щодо приватизації квартири.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 надано квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку черговості за рішенням уповноваженого органу, що підтверджується Протоколом засідання профспілкового комітету ПМК-23 №1 від 19.10.1989 року, Списком на видачу ордерів на сімейний гуртожиток працівників ПМК-23 треста «Поліськсільбуд», тобто за чинним на той час законодавством як працівнику цього підприємства, а позивач ОСОБА_1 з народження зареєстрований ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) і тривалий час проживає (понад 33 роки) разом з батьками в спірній квартирі, використовуючи приміщення, як житло, право на безоплатну приватизацію житла ними не використано, іншого житла не мають. Вказана квартира не відноситься до службових, а до суду не надано доказів віднесення спірного приміщення до об`єктів, які не підлягають приватизації в розумінні положень частин першої, другої статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Цих обставин і доказів відповідач по справі не заперечував.

Відповідно до положень пункту 72 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР і Української Республіканської Ради професійних спілок від 11 грудня 1984 року № 470 (в редакції чинній на час вселення позивача у спірну квартиру), при вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності - відповідному підприємству, установі, організації; ордер зберігається як документ суворої звітності. Одночасно подаються паспорти усіх членів сім`ї, включених до ордера, з відміткою про виписку з попереднього місця проживання.

Отже відсутні підстави для висновку про покладення на особу, яка вселилась в надане жиле приміщення, зобов`язання зберігання ордеру.

Поряд з цим, окрім копії ордеру, до заяви про приватизацію заявник до заяви про приватизацію має подати й інші документи, перелік яких визначений пунктом 18 вищевказаного Положення.

У справі, яка переглядається листом від 17 жовтня 2022 року відповідач повідомив позивача про неможливість прийняти рішення про приватизацію вказаної квартири з тих підстав, що заявник не надав: копії документів, що посвідчують особу ОСОБА_3 ; копії довідок про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податку громадянина ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ; копії документів, виданих органами державної реєстрації актів цивільного стану або судом, що підтверджують родинні відносини між членами сім ї позивача (свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб); довідки про реєстрацію місця проживання громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, зареєстрованих у квартирі ( ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ); документ, що підтверджує невикористання ним та членами його сім`ї житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, починаючи з липня 1992 року по даний час, на ім`я ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ; копія ордера на жиле приміщення (а.с. 10).

При цьому, суд апеляційної інстанції зауважив, що відповідно до вищенаведених вимог законодавства та наявних у справі доказів, право на приватизацію спірної квартири мали як позивач ОСОБА_1 , так і його батьки - ОСОБА_2 і ОСОБА_3 в рівних частках.

Посилання позивача на додані до позовної заяви фотокопії нотаріально посвідчених заяв ОСОБА_2 і ОСОБА_3 в яких вони не заперечують щодо приватизації квартири ОСОБА_1 датовані лише 14 листопада 2022 року, а відтак такі заяви, зважаючи на час їх складення, не подавались і не перебували на розгляді органу приватизації у вересні - жовтні 2022 року (а.с. 44-45).

Повідомлення органу приватизації житлового фонду комунальної власності Макарівської селищної ради від 17 жовтня 2022 року про неможливість задовольнити заяву ОСОБА_1 стосовно приватизації квартири за адресою: АДРЕСА_1 , мотивована неподанням ОСОБА_1 повного обсягу належним чином оформлених документів, а не з обставини того, що заявником не подано лише копії ордеру.

До позовної заяви позивачем ОСОБА_1 не подано та в матеріалах справи відсутня копія заяви ОСОБА_1 щодо приватизації квартири із зазначенням Переліку документів відповідно до п.п. 17, 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16.12.2009 року.

В суді апеляційної інстанції представник апелянта - адвокат Оберемчук О.О. пояснила, що у позивача ОСОБА_1 не зберіглась така заява з відміткою відповідача про прийняття заяви та переліку документів, які мають бути додані до такої заяви, про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання (а.с. 171-172).

Зважаючи на вищезазначене, відмовивши у позові, районний суд обґрунтовано виходив з того, що під час розгляду справи не встановлено будь-яких порушень прав та інтересів позивача щодо приватизації квартири, поверненням відповідачем заяви ОСОБА_1 про приватизацію квартири з підстав неподання заявником повного обсягу належним чином оформлених документів, у зв`язку з чим дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідна правова позиція міститься і в постанові Верховного Суду від 23 травня 2023 року у справі № 189/1343/20 (провадження № 61-12078св22).

При цьому, таке судове рішення не перешкоджає позивачу та (або) особам, які мають право на приватизацію квартири подати належно оформлено заяву про приватизацію квартири разом із додатками, а у випадку відмови органу приватизації у задоволенні заяви, оскаржувати дії (бездіяльність) органу приватизації в судовому порядку.

Інші доводи скарги цих висновків не спростовують, тому судом апеляційної інстанції відхилені.

Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 04 травня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 29 вересня 2023 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова