ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Номер провадження 22-ц/818/893/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2023 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

за участю:

секретаря судового засідання Маленка В.В.,

представника позивачки адвоката Коваль А.М.,

представника третьої особи адвоката Мазепи Г. Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 лютого 2023 року в складі судді Семіряд І.В. у справі № 638/12581/18 за позовом ОСОБА_2 до суб`єкта державної реєстрації - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Самощенко Олени Анатоліївни, Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінанс проперті групп», ОСОБА_1 про припинення зобов`язань за кредитним договором та іпотечним договором, вилучення записів про іпотеку,

В С Т А Н О В И В:

У серні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до суб`єкта державної реєстрації - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Самощенко Олени Анатоліївни, Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» (далі - ПАТ «ВіЕйБі Банк»), треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінанс проперті групп», ОСОБА_1 про припинення зобов`язань за кредитним договором та іпотечним договором, вилучення записів про іпотеку.

Позов, з урахуванням уточнень, мотивовано тим, що 03 серпня 2005 року між нею та ПАТ «ВіЕйБі Банк» укладено кредитний договір № 88, за яким вона отримала кредит у вигляді відзивної не відновлювальної лінії з лімітом у розмірі 210 000 доларів США строком до 03 серпня 2015 року зі сплатою відсотків у розмірі 14% річних.

В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором нею в іпотеку банку передано нежитлову будівлю літ. «А-1» загальною площею 165,1 кв. м., за адресою АДРЕСА_1 , про що до відповідних реєстрів були внесені записи про обтяження майна іпотекою та забороною відчуження.

Зазначає, що нею було погашено заборгованість за кредитним договором. При проведенні судово-економічної експертизи від 18 березня 2021 року за № 14996 у справі 643/5382/15 -ц експертом встановлено, що згідно з первинними документами заборгованість, яка нарахована Банком та яку він просив стягнути в межах вказаної справи документально та розрахунково не підтверджується. В рахунок погашення заборгованості нею сплачено 353 512,01 доларів США та 245 648,70 грн, що є більшим, ніж всі зобов`язання за кредитом. Переплата становись 5177 доларів США та 11 879 грн 70 коп.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2019 року позов ВАТ «ВіЕйБі банк» до неї про стягнення заборгованості за кредитним договором № 88 залишено без задоволення.

06 січня 2009 року іпотекодерждатель та кредитор Харківська філія ВАТ «ВіЕйБі банк» була ліквідована, що також свідчить про припинення зобов`язань перед банком.

Вважає, що оскільки основне зобов`язання припинене, то всі іпотечні правовідносини є припиненими. 17 липня 2018 року вона звернулась до приватного нотаріуса ХМНО Самощенко О.А. із заявою про внесення до всіх державних реєстрів інформації про припинення іпотеки та заборони відчуження з нежитлової будівлі літ. «А-1» за адресою АДРЕСА_1 у зв`язку із припиненням Іпотекодержателя як юридичної особи.

Проте, листом від 17 липня 2018 року їй відмовлено у проведенні реєстраційної дії, оскільки подані документи не дають державному реєстратору змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно.

01 серпня 2018 року між ПАТ «ВіЕйБі банк» та ТОВ «ФК «Фінанс Проперті Групп» було укладено договір № 25136 про відступлення (купівлі-продажу) вимоги за кредитними договорами, за яким банк відступив останньому право грошової вимоги за кредитним договором № 88 від 03 серпня 2005 року у сумі 5 463 349 грн 53 коп.

02 серпня 2018 року на підставі договору про відступлення права вимоги, до ОСОБА_1 перейшло право вимоги за кредитним договором № 88 від 03 серпня 2005 року.

02 травня 2019 року за ОСОБА_1 було зареєстроване право власності нанежитлову будівлю літ. «А-1» за адресою АДРЕСА_1 на підставі вказаного договору про відступлення прав вимоги та договору іпотеки від 04 серпня 2005 року, рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень № 46703838 від 02 травня 2019 року.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_2 просила визнати припиненим всі зобов`язання за кредитним договором № 88 від 09 серпня 2005 року, укладеним між нею та Харківською філією ВАТ «ВіЕйБі банк»; визнати припиненим всі зобов`язання за іпотечним договором, укладеним між нею та Харківською філією ВАТ «ВіЕйБі банк»; вилучити (припинити) з державних реєстрів запис про іпотеку та заборону відчуження та зобов`язати державного реєстратора внести до відповідних реєстрів інформації про вилучення обтяження майна іпотекою та забороною відчуження.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 лютого 2023 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано припиненим зобов`язання за кредитним договором № 88 від 03 серпня 2005 року, укладеним між ОСОБА_2 та Харківською філією Відкритого акціонерного товариства «ВіЕйБі банк».

Визнано припиненим зобов`язання за іпотечним договором, укладеним між ОСОБА_2 та Харківською філією Відкритого акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк», посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Колядою Т.Г. 04 серпня 2005 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1279 відносно нерухомого майна: нежитлова будівля літ. «А-1» загальною площею 165,3 кв.м за адресою АДРЕСА_1 .

В іншій частині позов залишено без задоволення.

Стягнуто з ПАТ ««ВіЕйБі банк» на користь ОСОБА_2 1409 грн 60 коп судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_2 належним чином виконано зобов`язання за кредитним договором № 88 від 03 серпня 2005 року, заборгованість відсутня, у зв`язку з чим наявні підстави для припинення вказаних правовідносин, а також й іпотеки, оскільки вона має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання. В іншій частині позов задоволенню не підлягає, оскільки за наявності рішення суду про визнання припиненим всіх зобов`язань за кредитним та іпотечним договорами нотаріус самостійно знімає заборону відчуження майна та проводить державну реєстрацію припинення обтяження (заборони).

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Мазепа Геннадій Борисович, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов залишити без задоволення

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачкою не надано належних та допустимих доказів погашення заборгованості. Квитанції про сплату заборгованості за період 2005-2014 роки за кредитним договором № 88 не свідчать про відсутність боргових зобов`язань у ОСОБА_2 , оскільки подані в копіях, деякі мають нечитабельний вигляд та з них не вбачається суми виплат, в деяких квитанціях не зазначено комерційний курс долара на час внесення грошових коштів в касу.

Висновок експерта № 14996 від 18 березня 2021 року, на який позивачка посилається в обґрунтування позову, є неповним та необ`єктивним, оскільки експерт врахував всі грошові кошти внесені Позивачем за курсом станом на 21 червня 2015 року, тобто без урахування визначення курсу долару США до гривні України на момент внесення коштів.

Також зазначав, що наразі ПАТ «ВіЕйБі Банк» не є припиненим, а знаходиться на стадії ліквідації та його інтереси представляє Фонд гарантування вкладів, який не був залучений до участі у справи у якості відповідача, що є порушенням прав банку.

Незважаючи на надані квитанції ОСОБА_2 , відповідно до договору про відступлення прав вимоги, станом на 01 серпня 2018 року заборгованість позивачкою не погашена. Згідно з Додатком № 1 до договору № 25136 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 01 серпня 2018 року заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором № 88 від 03 серпня 2005 року станом на 01 серпня 2018 року становила у гривневому еквіваленті 5 463 349 грн 53 коп. та складалася із: заборгованості за тілом кредиту та відсотками по траншу в доларах США всього 163 646,36 доларів США, з них: 94 438, 00 доларів США - заборгованість за основним боргом; 69 208,36 доларів США - заборгованість за процентами, 825 788,01 гривень - штраф за несвоєчасно сплачені тіло та відсотки. Заборгованість за тілом кредиту та відсотками по траншу в гривні всього 209 059 грн 25 коп, з них: 110 077 грн 74 коп - заборгованість за основним боргом; 98 981 грн 51 коп - заборгованість за процентами; 50 108 грн 89 коп - штраф за несвоєчасно сплачено тіло та відсотки.

Також, судом першої інстанції не надано належну оцінку рішенню Московського районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2019 року у справі № 643/15382/15-ц, оскільки позов Банку залишено без задоволення з тих підстав, що ОСОБА_1 - правонаступник ПАТ «ВіЕйБі Банк» вже реалізувала своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовий спосіб захисту, що є підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно.

Відзив на апеляційну скаргу позивачкою подано не було.

Заслухавши суддю-доповідача, представника третьої особи ОСОБА_1 - адвоката Мазепу Г. Б., який наполягав на доводах апеляційної скарги, представника позивачки адвоката Коваль А.М., який проти апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду залишити без змін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з такого.

Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вище вимогам цивільного процесуального законодавства України.

Судом встановлено, що 03 серпня 2005 року між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 88, відповідно до умов якого позивачці надано кредит у сумі 210 000 доларів США строком до 03 серпня 2015 року зі сплатою за користування кредитом 14% річних. Кредит надано на придбання нерухомості (том 1 а.с. 6-10).

08 вересня 2005 року, 27 червня 2006 року, 24 квітня 2008 року, 24 липня 2008 року, 01 грудня 2008 року між банком та ОСОБА_2 були укладені додаткові угоди до кредитного договору № 88 від 03 серпня 2005 року (том 3, а.с. 35, 36, 37, 38, 40, 42, 43, 44-53).

04 серпня 2005 року між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір, предметом якого є нежитлова будівля літ. «А-1» загальною площею 165,1 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Договір посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Колядою Т.Г., зареєстрований в реєстрі за № 1279 (том 1 а.с. 11-16).

04 вересня 2009 року та 04 лютого 2011 року між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_2 укладено договори № 1 та № 2 про внесення змін до вказаного іпотечного договору (том 3 а.с. 64-65, 66-67).

17 липня 2018 року на заяву позивачки приватним нотаріусом ХМНО Самощенко О.А. надано відповідь про відмову у внесення до всіх державних реєстрів інформації про припинення іпотеки, оскільки подані ОСОБА_2 документи, не дають державному реєстратору змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, а саме припинення іпотеки (том 1 а.с. 28-29).

01 серпня 2018 року між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та ТОВ «Фінанс проперті групп» укладено договір № 25136 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, за яким товариство набуло право вимоги до позичальників, зазначених у Додатку до цього договору, в тому числі й до ОСОБА_2 ( том 1, а.с. 150-155)

01 серпня 2018 року між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та ТОВ «Фінанс проперті групп» укладено договір про відступлення прав вимоги за іпотечним договором, посвідченим 04 серпня 2005 року, за яким ТОВ «Фінанс проперті групп» набуло прав іпотекодержателя на нежитлову будівлю літ. «А-1» загальною площею 165,1 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (том 2 а.с. 193).

02 серпня 2018 року між ТОВ «Фінанс проперті групп» та ОСОБА_1 укладено договори відступлення права вимоги за кредитним договором № 88 від 03 серпня 2005 року та іпотечним договором від 04 серпня 2005 року, за яким остання набула права кредитора до ОСОБА_2 за вищевказаними правочинами (том 1 а.с. 49-50).

02 травня 2019 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності було внесено запис про набуття ОСОБА_1 права власності на предмет Іпотеки за адресою: АДРЕСА_1 ( том 2 а.с. 105-116).

У вересні 2015 року ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 88 від 03 серпня 2005 року.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова 21 вересня 2018 року було залучено ОСОБА_1 до участі у справі як правонаступника позивача ПАТ «ВіЕйБі Банк».

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2019 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 20 лютого 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Вказане рішення суду мотивоване тим, що оскільки позивач скористався своїм правом, передбаченим договором іпотеки, та зареєстрував на своє ім`я право власності на предмет іпотеки - нежитлову будівлю літ. «А-1» за адресою: АДРЕСА_1 в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону, тобто вирішив питання шляхом позасудового врегулювання спору на підставі договору, правові підстави для стягнення суми заборгованості за договором позики, яка залишилася після реалізації предмета іпотеки, відсутні.

18 березня 2021 року за результатами проведення судово-економічної експертизи № 14996 ТОВ «Київський експертно - дослідний центр» складено висновок, відповідно до якого за наданими на дослідження ОСОБА_2 квитанціями про сплату заборгованості за кредитним договором № 88 від 03 серпня 2005 року та додаткових угод до нього, а також за умови повноти зарахування коштів за цими квитанціями, (в тому числі сплачені за червень - грудень 2013 року на картковий рахунок для подальшого погашення заборгованості за кредитом), всі зобов`язання за кредитним договором з нарахованими відсотками на користування кредитними коштами були погашені станом на 13 грудня 2013 року, у зв`язку з чим переплата за кредитним договором за період з 13 грудня 2013 року по 15 листопада 2014 року розрахунково складає 5177 доларів США та 11879 грн 70 коп (том 2 а.с. 121-158).

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частини 1 та 3статті 13 ЦПК України)

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Результат аналізу статті 51 ЦПК України свідчить, що належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом.

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що поняття «сторона у спорі» може не бути тотожним за змістом поняттю «сторона у процесі»: сторонами в процесі є такі її учасники, як позивач і відповідач; тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута чи має бути звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача. Такі висновки сформульовані у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18, пункт 70), від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц (провадження № 14-376цс18, пункт 66), від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448цс19, пункт 27), від 09 лютого 2021 року у справі № 635/4741/17 (провадження № 14-46цс20, пункт 33.2). Отже, належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача (див. пункт 8.10. постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 910/15792/20 (Провадження № 12-31гс22).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Позивачкою пред`явлено позов до суб`єкта державної реєстрації - приватного нотаріуса ХМНО Самощенко О.А. та ПАТ «ВіЕйБі Банк».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 зробила висновок, що позовна вимога про визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності на квартиру не може бути звернена до приватного нотаріуса, яку позивачка визначила співвідповідачем. Державний реєстратор, зокрема і приватний нотаріус, зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений. Встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.

Отже, приватний нотаріус ХМНО Самощенко О.А. не є належним відповідачем по справі.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18) зазначено, що належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано.

Іпотечний та кредитний договори ОСОБА_2 03 травня 2005 року було укладено з ПАТ «ВіЕйБі Банк». Між тим, учасниками справи не заперечується, що ПАТ «ВіЕйБі Банк» відступлено право вимоги за цими правочинами та наразі новим кредитором є ОСОБА_1 .

За змістом статей 53, 54 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Отже, правове становище третіх осіб у процесі посідають особи, які мають юридичний інтерес до справи, але інтерес, який не є рівноцінним інтересам сторін (позивача чи відповідача). Інститут третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, зумовлений перш за все необхідністю забезпечити можливість здійснення відповідними суб`єктами права регресу.

Аналіз змісту і характеру відносин між учасниками справи свідчить, що спір у позивача виник саме з ОСОБА_1 як кредитором щодо чинності кредитних відносин. Між тим, позовні вимоги до неї пред`явлено не було, ОСОБА_1 була заучено до участі у справі як третя особа, вона не є стороною по справі, тобто, її процесуальний статут не є тотожним.

За таких обставин, оскільки справу розглянуто з неналежним складом її учасників, позовні вимоги не підлягають задоволенню через їх пред`явлення до неналежного відповідача.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.

Отже, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про залишенням позову без задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При звернені до суду з апеляційною скаргою ОСОБА_1 сплачено 1691,52 грн. Оскільки рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про залишення позову без задоволення, судові витрати, понесені третьою особою, підлягають стягненню на її користь з позивачки.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 лютого 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до суб`єкта державної реєстрації - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Самощенко Олени Анатоліївни, Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінанс проперті групп», ОСОБА_1 про припинення зобов`язань за кредитним договором та іпотечним договором, вилучення записів про іпотеку залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1691,52 грн (одна тисяча шістсот дев`яносто одна грн 52 коп) судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 25 вересня 2023 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук