Провадження № 2/522/6729/23
УХВАЛА

25 вересня 2023 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Федчишена Т. Ю., розглянувши заяву Акціонерного товариства «Універсал Банк» про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Коновалової Олени Олександрівни, про визнання недійсним договору дарування та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, -

ВСТАНОВИЛА:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Коновалової Олени Олександрівни, про визнання недійсним договору дарування та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Разом з позовною заявою АТ «Універсал Банк» подано заяву про забезпечення позову, в якій заявник просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви позивач указує, що 29.02.2008 між ВАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 03.26/08 на загальну суму 175 000 дол. США, з терміном повернення до 29.02.2028, процентна ставка становить 13,5 %. З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за вказаним кредитним договором, 29.02.2008 укладено договори поруки з ОСОБА_1 № 03.26/08 та ОСОБА_4 № 03.26/08. Крім того, 29.02.2008 з ОСОБА_3 укладено договір іпотеки № 03.26/08-ДІ, відповідно до умов якого в іпотеку банку було передано трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 , вартість якої згідно висновку про вартість нерухомого майна складає 1 888 500 грн. В результаті невиконання позичальником договірних зобов`язань, банк звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із позовною заявою про стягнення з позичальника та поручителів заборгованості. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 16.12.2015 у справі № 752/17719/15-ц задоволено позов ПАТ «ВТБ Банк» та стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 у солідарному порядку на користь банку заборгованість в розмірі 161 287, 86 дол. США, що станом на 22.07.2015 еквівалентно 3 551 794,32 грн, на виконання якого 01.11.2017 було видано виконавчі листи. 21.10.2020 між АТ «ВТБ Банк» та АТ «Універсал Банк» укладено договір № 75-РБ про відступлення прав вимоги. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 15.02.2021 у справі № 752/17719/15-ц замінено стягувача АТ «ВТБ Банк» на АТ «Універсал Банк». 23.07.2021 АТ «Універсал Банк» прийнято рішення про задоволення вимоги ОСОБА_3 про здійснення обов`язкової реструктуризації заборгованості за кредитним договором. З дня проведення реструктуризації загальний розмір фактичної заборгованості за кредитним договором змінився, в т.ч. шляхом його переведення (конвертації) у гривню, та був встановлений у загальній сумі 2 053 332,38 грн. Кінцевий термін повернення заборгованості за договором, в тому числі всієї суми кредиту є 23.07.2031. Однак, в порушення умов реструктуризації та чинного законодавства України, позичальник не виконував взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 2 110 572,50 грн. 01.08.2022 на адресу позичальника та поручителів направлено вимоги про дострокове погашення суми боргу, проте боржники не вчинили жодних дій, які свідчили б про намір у добровільному порядку сплатити прострочену заборгованість. З метою захисту своїх прав та інтересів банк звернувся до Дарницького районного суду м. Києва про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 2 110 572,50 грн. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 21.04.2023 відкрито провадження у справі № 753/1852/23 за цим позовом. Відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно поручителю ОСОБА_1 на праві власності належала квартира АДРЕСА_1 . Згідно висновку про вартість нерухомого майна, вартість вказаної квартири становить 1 203 100 грн. Разом з тим, з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна АТ «Універсал Банк» стало відомо, що ОСОБА_1 17.02.2023 відчужила квартиру АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 шляхом дарування. Отже, позивач вважає, що поручитель таким чином намагається позбутися майна, за рахунок якого можуть бути задоволені вимоги кредитора та звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом про визнання недійсним вищевказаного договору дарування та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Указує, що оскільки квартира за оспорюваним договором може бути відчужена в будь-який інший спосіб та будь-якій іншій особі, існує реальний ризик, що у разі невжиття заходів забезпечення позову може бути істотно ускладнено чи унеможливлено виконання рішення суду та ефективний захист і поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів АТ «Універсал Банк», за захистом яких він звернувся до суду. Зокрема, у разі відчуження квартири виникне необхідність залучати до участі у справі нового набувача, уточнювати підстави та/або предмет позову, що призведе до необґрунтованого затягування судового процесу.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та матеріали справи у межах вирішення цієї заяви, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006, № 9 визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року в справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

Умовою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи забезпечення позову мають застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового рішення.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 909/835/18 зазначено, що «…повинен бути наявним зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу».

З матеріалів позовної заяви слідує, що предметом позову є вимоги про визнання недійсним договору дарування квартири та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень

Так, звертаючись до суду з даною заявою заявник просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Враховуючи, що АТ «Універсал Банк» пред`явило позовні вимоги немайнового характеру, тому накладення арешту на нерухоме майно не відповідає змісту порушеного, на думку позивача, права, та не є співмірним із пред`явленими позовними вимогами.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 501/866/20.

Таким чином, правові підстави для вжиття заходів забезпечення позову на підставі поданої заяви про забезпечення позову відсутні, а тому у задоволенні заяви АТ «Універсал Банк» про вжиття заходів забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 153 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

У задоволенні заяви Акціонерного товариства «Універсал Банк» про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Тетяна ФЕДЧИШЕНА