КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 758/5832/23

21 вересня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Смолко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 26 травня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Захарчук С. С., у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Голосіївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ІНФОРМАЦІЯ_5, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и в:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Подільського районного суду м. Києва з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

На обґрунтування вимог заяви зазначала, що у відповідності до свідоцтва про шлюб від 04.07.2008 року серії НОМЕР_1 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, вона є дружиною ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Від шлюбу у подружжя народилась дитина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

Зазначає, що її чоловік, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року № 69/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», мобілізаційної директиви Головнокомандувача Збройних Сил України від 24.02.2022 року № 32/321/501/13т у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України був мобілізований, зарахований до особового складу військової частини НОМЕР_2 , як командир другого стрілецького відділення першого стрілецького взводу четвертої стрілецької роти, ВОС -100182А.

Відповідно до витягу з наказу від 25.02.2022 року № 5 командира військової

частини НОМЕР_2 її чоловік вважався такими, що з 25.02.2022 року справи і посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Зазначає, що 27.02.2023 року ІНФОРМАЦІЯ_5 повідомив їй про те, що 17.02.2023 року під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Благодатне Бахмутського району Донецької області її чоловік зник безвісти.

На підставі рапорту ТВО командира роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_2 від 18.02.2023 року було призначене службове розслідування, під час проведення якого було встановлено, що відповідно до витягу з журналу бойових дій військової частини НОМЕР_2 від 18.02.2023 року № 280 стало відомо, що згідно з бойовим розпорядженням командира військової частини НОМЕР_2 від 11.02.2023 року

№ 813/дис, рота вогневої підтримки військової частини НОМЕР_2 зайняла ротний опорний пункт (РОП) № 5 за визначеними координатами в районі між н.п.

Залізнянське та н.п. Благодатне Бахмутського району Донецької області та веде оборонні дії у вказаному районі.

17.02.2023 року, в період з 12:00год. по 15:00 год., противник здійснив артилерійський, мінометний та танковий обстріл позицій в районі н.п.

Залізнянське та Благодатне Бахмутського району Донецької області, внаслідок чого був втрачений візуальний контакт, зокрема, зі снайпером (2 категорії)

відділення снайперів роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_2

старшим сержантом ОСОБА_2 , про подальшу

його долю невідомо.

Розслідуванням також встановлено, що достатніх (вичерпних) фактів про загибель снайпера (2 категорії) відділення снайперів роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_2 старшого сержанта ОСОБА_2 , відомостей про його місцезнаходження та будь-яких медичних документів, що підтверджують отримання ним тілесних ушкоджень і ступеню їх тяжкості, нездобуто.

3 урахуванням викладеного, службове розслідування є завершеним, а снайпер (2 категорії) відділення снайперів роти вогневої підтримки військової

частин НОМЕР_2 старший сержант ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

вважається зниклим безвісті 17.02.2023 року в районі населених пунктів Благодатне та Залізнянське Бахмутського району Донецької області під час виконання обов`язку військової служби, під час виконання бойового завдання, в районі бойових дій, що пов`язане із виконанням обов`язку військової служби із захисту Батьківщини, не пов`язане з вчиненням кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, не є наслідок навмисного заподіяння особі тілесногоушкодження.

Зазначає, що 18.05.2023 року вона звернулася до Голосіївського відділу державної

реєстрації актів цивільного стану у м. Києві ЦМУЮУ із заявою про державну реєстрацію смерті її чоловіка, проте, листом від 19.05.2023 року останній повідомив, що є вичерпний перелік документів на підставі яких проводиться державна реєстрація смерті особи, оскільки такі документи не надані, заявниці рекомендовано звернутися до суду.

З огляду на вище викладене, просила суд встановити факт смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Першовтравневськ Дніпропетровської області, місце проживання: АДРЕСА_1 , військовослужбовця Збройних Сил України (в/ч НОМЕР_2 ), який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 в районі населених пунктів Благодатне та Залізнянське Бахмутського району Донецької області під час виконання обов`язку військової служби, під час виконання бойового завдання, в районі бойових дій, що пов`язане із виконанням обов`язку військової служби із захисту Батьківщини..

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 26 травня 2023 року відмовлено ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі за її заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи: Голосіївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ІНФОРМАЦІЯ_5.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції 06 червня 2023 року заявниця ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 26 травня 2023 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскаржувану ухвалу суду першої інстанції прийнято з порушенням норм процесуального права.

Зазначає, що у зв`язку з тим, що смерть її чоловік настала на території, що тимчасово окупована Російською Федерацією, отримати лікарське свідоцтво про смерть встановленого зразка і виданого компетентним органом державної влади України для заявника є неможливим, так як тіло загиблого перебуває на непідконтрольній Україні території, а тому єдиною підставою для державної реєстрації його смерті в даному випадку є рішення суду про встановлення факту смерті.

Зазначає, що встановлення факту смерті її чоловіка необхідне в першу чергу для надання пільг для неповнолітньої дитини заявника та її загиблого чоловіка та отримання відповідного посвідчення (довідки) члена загиблого військовослужбовця, що в свою чергу, згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», надасть неповнолітній дитині право користуватися наступними пільгами: безоплатне одержання ліків, зубопротезування, забезпечення санітарно-курортним лікуванням, 50% плати за користування комунальними послугами, інше.

З урахуванням викладеного, важає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що єдиною метою звернення заявниці до суду з вказаною заявою є отримання соціальних виплат після померлого чоловіка.

На думку апелянта, суд першої інстанції неправильно застосував висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 22.03.2023 року у справі № 290/289/22-4.

Зазначає, що між апелянтом та суб`єктом владних повноважень- уповноваженими структурними підрозділами державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів, відсутній спір, оскільки апелянт не зверталася із заявою про здійснення їй такої виплати, так як у неї відсутнє свідоцтва про смерть військовослужбовця - її чоловіка.

Вказує на те, що встановлення судом факту смерті її чоловіка, отримання на підставі рішення суду свідоцтва про смерть, виключення її чоловіка на підставі свідоцтва про смерть із списків особового складу військової частини (підрозділу, органу) стане підставою для її звернення та подання повного пакету документів для отримання відповідних виплат, а тому спір між нею та органом владних повноважень у даному випадку відсутній .

Окрім того, Кодексом адміністративного судочинства України не передбачено розгляд справ про встановлення юридичних фактів.

В судове засідання апеляційного суду заявниця ОСОБА_1 та її представник адвокат Гонтаренко Катерина Сергіївна не з`явились, про день та час слухання справи судом повідомлені в установленому порядку, заявниця причину своєї неявки суду не повідомила, представник заявниці 28 серпня 2023 року направила на адресу суд клопотання про відкладення розгляду справи у Київському апеляційному суді 21 вересня 2023 року о 13 год.20 хв., так як вона 21 вересня 2023 року об 11 год. бере участь у судовому засіданні Деснянського районного суду м.Києва. З огляду на зазначене, колегія суддів відхиляє клопотання представника заявниці адвоката Гонтаренко К.С. про відкладення розгляду справи та вважає можливим слухати справу у відсутності заявниці та її представника.

Представники заінтересованих осіб: Голосіївського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ІНФОРМАЦІЯ_5 в судове засідання також не з`явились, про день та час слухання справи судом повідомлені у встановленому порядку, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04 липня 2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтво про шлюб, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_5 змінила прізвище на « ОСОБА_5 ».

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 25 лютого 2022 року старший сержант запасу ОСОБА_2 був зарахований командиром другого стрілецького відділення першого стрілецького взводу четвертої стрілецької роти з 25 лютого 2022 року.

Згідно довідки командира військової частини підполковника ОСОБА_7 № 110 від 10 лютого 2023 року ОСОБА_2 проходив військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_2 з 25 лютого 2022 року по час видачі довідки.

Відповідно до повідомлення начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 підполковника ОСОБА_8 від 27 лютого 2023 року № 1257 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , снайпер (2 категорії) відділення снайперів вогневої підтримки військової частини НОМЕР_2 , призваний на військову службу по мобілізації, зник безвісти 17 лютого 2023 року під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Благодатне Бахмутського району Донецької області.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Голосіївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ІНФОРМАЦІЯ_5, про встановлення факту смерті ОСОБА_2 , суд першої інстанції посилався на те, що дана справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

З такими висновками суд першої інстанції колегія суддів погодитись не може з огляду на наступне.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану. При цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.

Встановлення факту, що має юридичне значення в окремому провадженні, можливе при умові, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення та встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За змістом пункту 2 частини першої статті 4 КАС України публічно-правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

З аналізу вказаних процесуальних норм слідує, що до адміністративної юрисдикції відносяться справи, які виникають зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників - суб`єкт владних повноважень здійснює владні управлінські функції в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб`єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити зі змісту права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постановах: від 13 березня 2019 року у справі № 202/30/17 (провадження № 14-643цс18), від 19 червня 2019 року у справі № 826/5806/17 (провадження № 11-290апп19), від 23 листопада 2021 року у справі № 175/1571/15 (провадження № 14-51цс21).

Висновок суду першої інстанції про те, що заявниця звернулася до суду з метою отримання соціальних виплат після померлого чоловіка, а тому такий спір не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, оскільки стосується функцій суб`єкта владних повноважень і підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства не грунтується на встановлених обставинах справи, вимогах процесуального права та є передчасним, так як заявниця звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення- факту смерті її чоловіка ОСОБА_2 . У вказаній заяві заявниця не зазначила мети встановлення вказаного факту, а це має важливе значення для визначення кола осіб, які можуть бути залучені до участі у справі, визначення характеру правовідносин учасників справи та юрисдикційності вказаного провадження.

З урахуванням вище викладеного колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини справи та неправильно застосував норми процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Аналізуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга заявника ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а ухвала Подільського районного суду м. Києва від 26 травня 2023 року підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381 - 382, 384 ЦПК України,суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 26 травня 2023 року скасувати.

Цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Голосіївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ІНФОРМАЦІЯ_5, про встановлення факту, що має юридичне значення направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 25 вересня 2023 року.

Головуючий: Судді: