Справа № 346/1173/22
Провадження № 2/346/134/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2023 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого судді: Махно Н.В.,

з участю секретаря: Івасів В.В.

представника позивача: Атаманюка В.М.

представника відповідача: Тарасенко В.С. ,

третьої особи: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Коломийського міськрайонного суду цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_3 , про усунення від права спадкування та зміна черговості спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з даним позовом, мотивуючим його тим, що в неї був троюрідний брат ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначає, що матір`ю ОСОБА_7 була ОСОБА_8 , що була її двоюрідною тіткою, і яка тяжко хворіла. Позивач вказує, що постійно допомагала їй на час хвороби, а також допомагала її синові, який був недієздатним та потребував постійної сторонньої допомоги. Позивач вказує, що його опікуном спочатку була якраз його мати ОСОБА_8 , однак, коли вона захворіла, то фактично всі обов`язки по обслуговуванню щоденних потреб її хворого сина лягли на неї. Позивач зазначає, що її сім`я перебувала у скрутному становищі, що змусило її виїхати в Італію, однак, як зазначає позивач, вона повернулась через місяць, бо дізналась, що ОСОБА_8 померла. Вказує, що померла за життя просила взяти під опіку її сина, бо родина їй нічим не допомагає. Позивач зазначає, що до дня смерті ОСОБА_8 , остання являлася опікуном ОСОБА_6 . Позивач зазначає, що після смерті ОСОБА_9 , вона написала смс-повідомлення до дочки відповідача ОСОБА_3 із проханням, щоб вони з батьком (відповідачем) допомогли в організації похоронів, а також взяли під опіку ОСОБА_7 , оскільки вони є найближчими родичами, однак останні відмовилися. Позивач зазначає, що зважаючи на це, вона продовжила догляд за ОСОБА_10 , оскільки він потребував постійної сторонньої допомоги. Вказує, що він був хворий, у зв`язку з чим визнаний недієздатним. Позивач зазначає, що робила все необхідне для забезпечення нормального життя ОСОБА_10 : готувала йому їжу, прибирала в будинку, прала одяг, забезпечувала ліками, організовувала його лікування та підтримання у належному стані його здоров`я. Позивач вказує, що її було призначено опікуном недієздатного ОСОБА_6 . Позивач зазначає також, що їй довелося звільнитися з роботи, щоб мати змогу постійно доглядати за ОСОБА_10 , а відповідач, та ніхто інший взагалі не допомагали ОСОБА_10 і навіть не цікавилися його становищем. Позивач вказує, що після смерті ОСОБА_10 , його родичі ні фізично, ні матеріально не допомагали з організацією похорону. Позивач вказує, що звернулася до нотаріуса для прийняття спадщини після після смерті ОСОБА_6 . Позивач просить суд усунути ОСОБА_5 від права спадкування після смерті спадкодавця ОСОБА_6 . Також просить змінити черговість спадкування після смерті спадкодвця ОСОБА_6 та надати право на спадкування їй ОСОБА_4 разом зі спадкоємцями третьої черги. Також просить стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати.

Представник відповідача, адвокат Тарасенко В.С., подав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що відповідач не визнає позовні вимоги і вважає їх не обгрунтованими. Зазначив, що як відповідач, так і його донька ОСОБА_11 , протягом життя ОСОБА_7 підтримували із ним зв`язки, допомагали матеріально та організовували надання медичної допомоги. Вказує, що між ними не було жодних конфліктів, та зазначає, що з березня 2018 року позивач почала створювати перешкоди у спілкуванні відповідача та його доньки з ОСОБА_6 . Представник відповідача вказує, що відповідач ніколи не ухилявся від допомоги та догляду за ОСОБА_6 , однак, вказує, що відповідач, через свій вік, він об`єктивно не міг забезпечити догляд ОСОБА_10 , розраховуючи, що допомогу та догляд повинна надавати йому позивач, як його опікун. При цьому, вказує, що зазначене позивачем у змісті позову є надуманим та необгрунтованим, а сам факт опіки над померлим, не може бути підставою для зміни черговості спадкування та на усунення відповідача від права на спадкування.

Представник позивача, адвокат Атаманюк В.М., подав до суду відповідь на відзив, у якому заперечив поданий відзив на позовну заяву, та зазначив, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази по справі, прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_12 , 1908 р.н., вбачається, що її батьками зазначені ОСОБА_13 та ОСОБА_14 (а.с.37). Згідно копії свідоцтва про одруження вбачається, що ОСОБА_15 та ОСОБА_12 зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу прізвище дружини стало « ОСОБА_16 » (а.с.40). Згідно копій свідоцтв про народження ОСОБА_17 , 1927 р.н., та ОСОБА_18 , 1932 р.н., вбачається що їхніми батьками вказані ОСОБА_15 та ОСОБА_19 (а.с.38-39). Згідно копії свідоцтва про одруження, ОСОБА_20 та ОСОБА_18 зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу прізвище дружини стало « ОСОБА_21 » (а.с.41). Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_22 , 1952 р.н., її батьками вказані ОСОБА_20 та ОСОБА_23 (а.с.42). Згідно копії свідоцтва про одруження, ОСОБА_24 та ОСОБА_22 зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу прізвище дружини стало « ОСОБА_25 » (а.с.46). Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 05.05.1975 року вбачається, що батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказані ОСОБА_24 та ОСОБА_8 (а.с.10). Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_26 , її батьками вказані ОСОБА_27 та ОСОБА_28 (а.с.43). Згідно копії свідоцтва про одруження, ОСОБА_29 та ОСОБА_26 зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу прізвище дружини стало « ОСОБА_30 » (а.с.45). Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_31 , її батьками вказані ОСОБА_29 та ОСОБА_8 (а.с.36). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану №3 від 11.02.2020 року вбачається, що ОСОБА_32 та ОСОБА_33 зареєстрували шлюб, після реєстрації прізвище дружини стало « ОСОБА_34 » (а.с.9). З копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 та копії довідки серії АВ №0891035 вбачається, що ОСОБА_6 мав 2 групу інвалідності загального захворювання терміном: довічно, у зв`язку з чим отримував пенсію (а.с.10, 18). Згідно копії рішення суду у справі №2-о/346/22/17 від 06 червня 2017 року, ОСОБА_6 визнано недієздатним та призначено його опікуном ОСОБА_8 (а.с.17). Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що складено актовий запис №29 (а.с.16). Згідно копії рішення суду у справі №346/2663/18 від 18 вересня 2018 року вбачається, що опікуном недієздатного ОСОБА_6 призначено ОСОБА_4 (а.с.19). Згідно копії свідоцтва про спадщину від 30.10.2020 року вбачається, що спадкоємцем ОСОБА_8 є її син ОСОБА_6 (а.с.23).Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 вбачається, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що складено актовий запис №1787 (а.с.21). Згідно копій довідок, виданих П`ядицькою сільської ради №2587 від 17 листопада 2021 року та №107 від 17 листопада 2021 року, вбачається, що ОСОБА_6 був зареєстрований і проживав по АДРЕСА_1 з 2002 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . На момент смерті ОСОБА_6 у спадковому будинку разом з ним були зареєстровані та проживали: сестра ОСОБА_4 . Заповіт від імені ОСОБА_6 не посвідчувався (а.с.25-26). Згідно відповіді нотаріуса вбачається, що ОСОБА_4 , входить до п`ятої черги спадкування після смерті ОСОБА_6 , та їй повідомлено, що вона позбавлена права на спадкування, оскільки із заявою про прийняття спадщини звернувся спадкоємець третьої черги (а.с.27). З фотознімків та відеозаписів вбачається, що позивач спілкувалася та здійснювала догляд за померлим ОСОБА_6 . З матеріалів спадкової справи вбачається, що до приватного нотаріуса дійсно подали заяви про прийняття спадщини, після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивач, ОСОБА_4 , відповідач, ОСОБА_5 , та третя особа, ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_35 у судовому засіданні надала показання, що їй відомо, що ОСОБА_4 була опікуном ОСОБА_7 , і яка приходила до останнього, і приносила йому їсти. Зазначила, що ОСОБА_36 рідко бував у ОСОБА_10 , бо ОСОБА_10 закривав ворота. Вказала, що гроші в неї ОСОБА_10 не позичав, виглядав доглянуто. Зазначила, що ОСОБА_10 відвідували ОСОБА_4 , син ОСОБА_37 , ОСОБА_38 та інші.

Свідок ОСОБА_39 у судовому засіданні надала показання, та зазначила, що працює помічником ерготерапевта у госпіталі ветеранів війни. Зазначила, що ОСОБА_6 бачила у лікарні, де працює. Вказала, що його приводила мати, а ОСОБА_3 скеровувала ОСОБА_6 по кабінетах. Вказала, що ОСОБА_10 хворів, однак дієвого результату лікування не було, зазначила, що він був в лікарні ще за життя батьків.

Свідок ОСОБА_40 у судовому засіданні надав показання, та зазначив, що знав померлого ОСОБА_10 та його батьків, оскільки жив з ними по сусідству. Зазначив, що бачив, як до ОСОБА_10 часто приходила ОСОБА_4 , і допомагала йому, садила город, прала одяг, приносила їсти. Також вказав, що приходив син ОСОБА_4 , ОСОБА_38 , до ОСОБА_10 . Вказав, що ОСОБА_10 потрапив у лікарню, після чого жив у ОСОБА_4 , а потім помер.

Свідок ОСОБА_41 у судовому засіданні надав показання, та зазначив, що за життя ОСОБА_10 , ОСОБА_36 , рідний дядько померлого, раніше спілкувався з ним. Зазначив, що ОСОБА_4 приходила до ОСОБА_10 кожного тижня. Зазначив, що ОСОБА_4 приносила їсти ОСОБА_10 , прибирала, та після операції ОСОБА_10 , забрала останнього була до себе додому.

Свідок ОСОБА_42 у судовому засіданні надала показання та зазначила, що після смерті матері, ОСОБА_6 не мав з ким залишитися. Вказала, що ОСОБА_10 хворів. Зазначила, що просила ОСОБА_5 доглядати за ОСОБА_10 , однак той відмовився, і сказав, що сам хворий. Вказала, що ОСОБА_4 спеціально приїхала і почала доглядати за ОСОБА_10 , платила всі комунальні платежі, купувала ліки, харчування та повністю займалась ОСОБА_10 . Зазначила, що після того як ОСОБА_10 захворів ОСОБА_43 взяла його до себе додому. Вказала, що ОСОБА_4 добровільно доглядала за ОСОБА_10 та стала його опікуном.

Свідок ОСОБА_44 у судовому засіданні надав показання та зазначив, що ОСОБА_4 , та ОСОБА_45 організували похорон, доглядали за матір`ю ОСОБА_7 , а згодом за самим ОСОБА_10 . Платили всі необхідні платежі.

Свідок ОСОБА_46 у судовому засіданні надала показання та зазначила, що коли була вдома приходила до ОСОБА_7 і бачила, що там жив ОСОБА_47 . Вказала, що у домі був безлад, ОСОБА_10 був брудний і неохайний. Вказала, що коли була дома, а саме невеликий проміжок часу, то ОСОБА_4 бачила рідко біля ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_48 у судовому засіданні надала показання та зазначила, що після смерті батьків ОСОБА_10 , ОСОБА_4 спеціально приїхала з Італії, щоб доглядати за ОСОБА_10 . Зазначила, що ОСОБА_43 прибирала в нього, готувала йому їсти. Зазначила, що ОСОБА_4 часто до нього ходила.

Відповідно до ч.4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно Цивільного кодексу України підставами виникнення права власності є різні правопороджуючі юридичні факти, або правовідносини, зокрема, також і в порядку спадкування після смерті громадянина. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) переходять всі права та обов`язки до інших осіб (спадкоємців). Згідно із п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Згідно ст. 1220 ЦК України внаслідок смерті громадянина відкривається спадщина. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Умовою для переходу в порядку спадкування прав власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За приписами ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Частиною п`ятою статті 1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Як роз`яснено у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України. Згідно ч.2 ст.1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Виходячи зі змісту частини п`ятої статті 1224 ЦК України та з урахуванням роз`яснень, наданих судам у пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця у безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин та їх доведеності в сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.Для ухвалення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов`язку щодо її надання.

Доводи позивача ОСОБА_4 про те, що вона тривалий час опікувалася спадкодавцем та надавала йому допомогу не можуть бути достатньою обставиною для усунення відповідача від права на спадкування за законом в розумінні частини п`ятої статті 1224 ЦК України, оскільки сам факт того, що позивач була опікуном померлого і здійснювала за ним догляд не є підставою для зміни черговості спадкування та усунення відповідача від спадкування. Також позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що відповідач мав можливість надати допомогу спадкодавцю, проте ухилявся від обов`язку щодо її надання і при цьому ухилення полягало в умисних діях чи бездіяльності відповідача, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто винної поведінки спадкоємця, який усвідомлював свій обов`язок, мав можливість його виконувати, але не вчиняв необхідних дій. Крім цього, не надано доказів у підтвердження того, чи потребував спадкодавець допомоги від відповідача за умови отримання її від інших осіб, та чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Отже, враховуючи вищезазначене, суд доходить до висновку, що позовні вимоги не є належно обґрунтованими, не є підтверджені зібраними доказами по справі, та не є такими, що підлягають задоволенню, тому у позові ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_3 , про усунення від права спадкування та зміна черговості спадкування, - слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 263, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_3 , про усунення від права спадкування та зміна черговості спадкування, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25.09.2023 року.

Суддя Махно Н. В.