Ухвала

Іменем України

28 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 210/909/23

провадження № 61-13286ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротуна В. М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 09 серпня 2023 року в справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просив суд встановити факт його проживання разом із ОСОБА_2 однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу в період часу з грудня 2011 року по 06 березня 2015 року.

Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2023 року заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа -

ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення залишено без розгляду.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 09 серпня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2023 року повернуто, у зв`язку з невиконанням вимог ухвали суду апеляційної інстанції від 24 липня 2023 року щодо сплати судового збору.

ОСОБА_1 10 вересня 2023 року звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 09 серпня 2023 року скасувати та направити справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

У касаційній скарзі заявником порушено питання про поновлення строку на касаційне оскарження.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з статтею 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Оскаржена ухвала прийнята Дніпровським апеляційним судом

09 серпня 2023 року, дата складення повного тексту якої відсутня. Касаційна скарга подана заявником до Верховного Суду через систему «Електронний суд» 10 вересня 2023року, тобто у межах строку на касаційне оскарження, передбаченого частиною першою статті 390 ЦПК України, оскільки останнім днем строку на касаційне оскарження, з урахуванням частини третьої статті 124 ЦПК України, є 11 вересня 2023 року.

Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для його розгляду, оскільки заявник не пропустив даний строк.

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, а тому звільнений від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на підставіпункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір». Вказує, що від сплати судового збору під час розгляду справи, оскільки в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій у зв`язку порушення будь-яких прав, незалежно від характеру, предмета та підстав позову.

Посилається на окрему думку судді Великої Палати Верховного Суду Пророка В. В. від 06 травня 2020 року в справі № 9901/70/20 та постанови Верховного Суду від 21 березня 2018 року в справі № 2-3901/08-ц, від 11 жовтня 2018 року в справі № 805/3957/17-а, від 17 жовтня 2019 року в справі № 0640/4372/18, від 11 жовтня 2018 року в справі № 805/604/18-а, від 06 березня 2019 року в справі № 806/3267/17.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з огляду на таке.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Частиною третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).

Згідно з правилами процесуального закону подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції має відбуватися з дотриманням певних умов.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

За правилом пункту 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з частиною другою статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою, другою та третьою статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Суд апеляційної інстанції в ухвалі від 24 липня 2023 року встановив, що ОСОБА_1 за подання апеляційної скарги не сплатив судовий збір, тому залишив його апеляційну скаргу без руху і надав йому строк десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення зазначених в ній недоліків.

Зазначеною ухвалою, заявнику роз`яснено в повному обсязі, що він не звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», спосіб виконання зазначених в ній недоліків та наслідки її невиконання.

Проте, вимоги вказаної ухвали заявником так і не було виконано.

Відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

У статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій, для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову, перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Вказана правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19 (провадження№ 11-795заі19), від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17 (провадження № 14-730цс19).

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просив суд встановити факт його проживання разом із ОСОБА_2 однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу в період часу з грудня 2011 року по 06 березня 2015 року.

Вказане свідчить про те, що дана справа не пов`язана із захистом порушених прав заявника саме, як учасника бойових дій, а тому

ОСОБА_1 не звільнений від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2023 року.

Враховуючи викладене, Дніпровський апеляційний суд в ухвалі від 09 серпня 2023 року дійшов вірного висновку про визнання апеляційної скарги ОСОБА_1 неподаною та її повернення.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваної ухвали.

Керуючись пунктом 1 частини другої та частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 09 серпня 2023 року в справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:М. Є. Червинська
А. Ю. Зайцев В. М. Коротун