Справа № 544/2019/23
Номер рядка звіту 68
У Х В А Л А

27 вересня 2023 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Нагорної Н. В.,

за участю секретаря Киричевської В. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пирятин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Пирятинського районного суду Полтавської області знаходиться вищезазначена цивільна справа.

Відповідач 20.09.2023 надіслав на адресу суду клопотання про надання строку для примирення, оскільки у них з позивачкою є спільна дитина. Вважає, що з часом він та ОСОБА_1 дійдуть до порозуміння та примиряться. Окрім цього, відповідач просив залучити орган опіки у зв`язку з наявним спором щодо його участі у вихованні дитини.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій категорично заперечувала проти надання строку для примирення. Вказала, що з відповідачем вона не проживає з червня 2022 року, і за цей період ОСОБА_2 не вчинив жодних дій щодо примирення між ними.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що клопотання відповідача в частині надання строку для примирення не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ч.5 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

У відповідності до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно у процесі розгляду конкретної справи. Важливою особливістю справ про розірвання шлюбу є те, що суд з урахуванням усіх фактичних обставин може відкласти розгляд справи та призначити подружжю строк для примирення.

Системний аналіз норм СК України вказує на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Отже, надання строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. Такого висновку дійшов Верховний Суд у справа №442/6319/16-ц, постанова від 30.05.2019.

Беручи до уваги категоричне заперечення позивачки щодо надання строку на примирення подружжю, відсутність мотивованих підстав для примирення з боку відповідача, суд уважає, що таке клопотання про надання строку на примирення не підлягає задоволенню. При цьому, суд звертає увагу, що поняття «моральні засади суспільства» діючим законодавством не визначено, а тому при вирішення питання чи не буде надання часу на примирення суперечити моральним засадам суспільства суд застосовує положення ст. 24 Сімейного кодексу України, яке закріплює вільну згоду жінки та чоловіка на шлюб та заборону примушування жінки та чоловіка до шлюбу. Отже, при категоричній незгоді позивачки на примирення суд уважає, що надання такого строку на примирення буде суперечити ст. 24 СК України. Також суд уважає, що наявність спільної дитини, про що вказує відповідач, не може бути підставою для примушування до шлюбних відносин.

Стосовно клопотання відповідача в частині залучення органу опіки та піклування, суд зазначає наступне.

Згідно положень ст.53 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

За змістом ч. 6 ст. 56 ЦПК України органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть бути залучені судом до участі у справі або брати участь у справі за своєю ініціативою для подання висновків на виконання своїх повноважень. Участь зазначених органів у судовому процесі для подання висновків у справі є обов`язковою у випадках, встановлених законом, або якщо суд визнає це за необхідне.

Відповідно до ч 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що предметом даного позову є матеріально-правова вимога позивачки до відповідача про припинення шлюбних правовідносин, суд не вбачає жодних підстав для залучення органу опіки та піклування для участі в розгляді даного спору, тому клопотання відповідача про залучення такого органу задоволенню не підлягає

Керуючись ст. 258-260, 268, 353 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_2 про надання строку на примирення та залучення органу опіки та піклування - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н. В. Нагорна