Справа №639/8882/21
Провадження №2/639/275/23
03 жовтня 2023 року
Жовтневий районний суд м. Харкова в складі :
головуючого судді - Рубіжного С.О.
за участю секретаря Чубенко О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в порядку спрощенного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УЛФ Фінанс», треті особи: Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення суми франшизи та моральної шкоди, заподіяної в результаті ДТП,
29 грудня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до ТОВ «УЛФ Фінанс», в якому просила стягнути з відповідача суму франшизи у розмірі 2 600,00 грн., моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн, судові витрати на правову допомогу в розмірі 4 700,00 грн та судовий збір.
На час скоєння ДТП, згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власник наземних транспортних засобів (поліс №ЕР 204105894), ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну (на одного потерпілого), зазначеним вище страховим договором встановлено в розмірі 130000 грн., з зазначенням франшизи у розмірі 2 600,00 грн.
До сьогодні сума 2 600,00 грн. франшизи залишається не виплаченою відповідачем.
Крім того позивачці завдано моральну шкоду, яку вона оцінює в розмірі 5 000,00 грн., яка виразилась в порушенні звичайного устрою життя, прикладені додаткових зусиль для відновлення транспортного засобу належного їй на праві власності. Крім того, зверталась до фахівців за правовою допомогою, розмір якої склав 4 700,00 грн.
У зв`язку з вищевикладеним, позивач і була змушена звернутися до суду з даним позовом.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 грудня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УЛФ Фінанс» про стягнення суми франшизи та матеріальної і моральної шкоди заподіяної в результаті ДТП. Призначено судове засідання.
08 лютого 2022 року через канцелярію суду від представника відповідача по справі надійшов відзив на позовну заяву, у якому вона просить відмовити позивачу у задоволенні її позовних вимог у повному обсязі посилаючись на наступні обставини.
ТОВ «УЛФ Фінанс» є лізинговою компанією, усі транспортні засоби перебувають у її власності, які в подальшому фактично передаються у платне користування іншим фізичним чи юридичним особам до моменту виплати ними повної вартості об`єкту лізингу.
Зокрема, 08.05.2020 року між ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 було укладено Договір фінансового лізингу № 6721/05/20-Г (далі - Договір), згідно пп. 3.1 -3.3 якого Предметом лізингу є автомобіль Renault Sandero, 2020 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 .
28.05.2020 року за Актом (видаткова накладна) прийому-передачі предмету лізингу до Договору фінансового лізингу № 6721/05/20-Г від 08 травня 2020 року, Лізингодавець передав, а Лізингоодержувач прийняв, в якості Предмету лізингу згідно Договору автомобіль Renault Sandero, 2020 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 (далі - Предмет лізингу, Автомобіль)
Відповідно, з 28.05.2020 року зазначений Автомобіль перейшов до належного користувача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 .
Також звертає увагу, відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 20.11.2021 року ДТП сталося з вини водія ОСОБА_4 , який на момент вчинення ДТП керував автомобілем.
Відповідач наголошує, що не є належним відповідачем у даних правовідносинах та враховуючи неналежність, як відповідача у справі просить відмовити в задоволенні позовних вимог.
Згідно документів, доданих до відзиву, його копія надіслана позивачу, що підтверджується відповідною накладною (а.с.40).
Відповіді на відзив позивачем не подано.
Ухвалою суду від 02 березня 2023 року залучено до участі у цивільній справі № 639/8882/21 в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору:
Фізичну особу - підприємця ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактична адреса: АДРЕСА_2 ;
- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .
Копію даної ухвали разом з копією позовної заяви з додатками направлено третім особам. Роз`яснено третім особам, що вони мають право подати письмові пояснення щодо предмету спору.
Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити та не заперечував проти заочного розгляду справи.
Після надходження відзиву, справа неодноразово відкладалась. Судом вживались заходи щодо обов`язкової участі позивача та роз`яснено право на участь у судовому засіданні в режимі відео конференції, копія листа надіслана на адресу позивача та повернута до суду з відміткою адресат відсутній за вказаною адресою.
Представник відповідача ТОВ «УЛФ Фінанс» в судове засідання не з`явився, повідомлений про дату, час та місце судового засідання належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі з урахуванням заперечень, викладених у відзиві.
Треті особи в судове засідання не з`явились, про час слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомляли, заяв про розгляд справи за їх відсутності та пояснень щодо предмету позову не подавали.
Враховуючи викладене, суд на підставі положень ст. 223 ЦПК України вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність учасників справи.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.
Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Позивач є власником транспортного засобу Toyota Rav4, держ.номер НОМЕР_2 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (а.с. 11-12).
З наданих позивачем копій документів вбачається, що 20.11.2021 року, приблизно 18 години 30 хвилин, мало місце ДТП на парковці супермаркету «Клас», за адресою: м. Харків, вул. Дуденська, б. 1, за участі водія ОСОБА_4 , який керуючи автомобілем Renault Sandero, держ.номер НОМЕР_1 здійснив зіткнення з автомобілем позивача Toyota Rav4, держ.номер НОМЕР_2 , внаслідок було пошкоджено автомобіль позивача, про що водіями було складено повідомлення про ДТП, що передбачено пунктом 33.2 статті 33 1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі-Закон).
З повідомлення вбачається, що власником автомобіля Renault Sandero, держ.номер НОМЕР_1 є ТОВ «УЛФ-Фінанс», страховик ARX за полісом № ЕР204105834. Водій ОСОБА_3 , мав посвідчення водія (а.с. 13).
Суд оцінюючи доводи позивача та заперечення відповідача зазначає наступне.
Згідно з ч.ч.1,2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно зі ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно із ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно п.12.1Закону, розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
Таким чином невідшкодована позивачу матеріальна шкода у сумі франшизи 2600 грн. є по суті частиною збитку, яка не відшкодовується страховиком за договором страхування та потерпіла особа має право на відшкодування цієї різниці від винної (відповідальної) особи, якою завдано шкоду.
В силу ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно ч.1, п.3 ч.2, ч.ч. 3,4 ст. 23 ЦК країни, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;
Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Як зазначено позивачем, внаслідок ДТП, їй завдано моральну шкоду, яку вона оцінює в розмірі 5 000,00 грн., яка виразилась в порушенні звичайного устрою життя, прикладені додаткових зусиль для відновлення транспортного засобу належного їй на праві власності.
Згідно наданих доказів відповідачем, встановлено, що на час дорожньо-транспортної пригоди, власником транспортного засобу RENAUТ SANDERO, 2020 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 було ТОВ «УЛФ Фінанс».
08.05.2020 року між ТОВ «УЛФ-ФІНАНС»- Лізингодавець та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 - Лізингоодержувач, було укладено Договір фінансового лізингу № 6721/05/20-Г (далі - Договір), згідно пп. 3.1 -3.3 якого Предметом лізингу є автомобіль RENAUТ SANDERO, 2020 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 . Відповідно до п. 5 строк лізингу 36 місяців з моменту підписання сторонами Акту прийому передачі. За договором здійснення страхування покладено на Лізингодавця, платежи за страхування включені до лізингових платежів (а.с. 36- 37).
28.05.2020 року за Актом (видаткова накладна) прийому-передачі предмету лізингу до Договору фінансового лізингу № 6721/05/20-Г від 08 травня 2020 року, Лізингодавець передав, а Лізингоодержувач прийняв, в якості Предмету лізингу згідно Договору автомобіль RENAUТ SANDERO, 2020 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 38).
Відповідно до ч.1-4 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах.
Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.
Відповідно до п. 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306, власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.
Відповідно до п. 1.4 ст.1 Закону, визначено поняття. особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду
Статтею 1172 ЦК України визначено , що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника.
Підприємницькі товариства, кооперативи відшкодовують шкоду, завдану їхнім учасником (членом) під час здійснення ним підприємницької або іншої діяльності від імені товариства чи кооперативу.
Таким чином з 28.05.2020 року та на час дорожньо-транспортної пригоди, законним володільцем бувФізична особа-підприємець ОСОБА_2 , на підставі договору лізингу, до якого застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом в силу ч.2 ст. 806 ЦК України.
Відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 20.11.2021 року ДТП сталося з вини водія ОСОБА_4 , який на момент вчинення ДТП керував транспортним засобом RENAUТ SANDERO, 2020 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 .
Треті особи, письмових пояснень по справі не надали, обставин неправомірного заволодіння забезпеченого транспортного засобу, яким керував водій ОСОБА_3 , або підстав, визначених ст.. 1172 ЦК України, не встановлено.
На підставі зазначеного, в силу вимог ч.2 ст. 1187 ЦК України, визначений позивачем відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «УЛФ Фінанс» є неналежним відповідачем по справі.
З доданих до відзиву документів, вбачається , що його копія з додатками була надіслана відповідачем на адресу позивача. Заяв про заміну відповідача у справі не надходило.
Розгляд спраи неодноразово відкладався, позивачу надсилались судові повістки та лист про необхідність явки в судове засідання та можливістю приймати участь в режимі відео конференції., які надсилались на адресу проживання позивача. Електронну поштову скриню, зазначену в позові. Проте протягом розгляду справи, будь яких заяв або клопотань від позивача не надходило.
У постанові Верховного Суду від 28 квітня 2021 року по справі № 707/2-1006/2011 визначено, що Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18) зроблено правовий висновок про те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем.
У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.
Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову.
Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом з тим установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.
Виходячи з викладеного, даючи оцінку вищезазначеним доказам, враховуючи надання відповідачем відзиву на позов з відповідними запереченнями, суд приходить до висновку про те, що позовна заява не підлягає задоволенню в повному обсязі.
Щодо розподілу судових витрат. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, згідно частини 1, 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору та правову допомогу покладаються на позивача.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 11, 27, 31, 60, 61, 88, 141, 209, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд, -
У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УЛФ Фінанс», треті особи: Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення суми франшизи та моральної шкоди, заподіяної в результаті ДТП відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ;

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «УЛФ Фінанс», , місцезнаходження: 04205, м. Київ, пр-т. Оболонський, буд. 35А, оф. 300;

Треті особи:

Фізична особа - підприємць ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактична адреса: АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 .

Повне рішення складено 03.10.2023.

Суддя С.О. Рубіжний