Справа № 537/3371/23
Провадження № 2/524/2535/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 року суддя Автозаводського районного суду міста Кременчука Семенова Людмила Михайлівна, вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до судді Крюківського районного суду міста Кременчука Зоріної Діани Олександрівни про визнання незаконним рішення суду від 27.04.2007 року у справі № 2-835/2007

УСТАНОВИЛА:

18.08.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Крюківського районного суду міста Кременчука із позовом до судді Зоріної Д.О. про визнання рішення від 27.04.2007 року у справі 2-835/2007, яким визначено за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по 1/2 частині за кожним на земельну ділянку, розташовану у АДРЕСА_1 , яка має площу 482 кв.м., незаконним та таким, що порушує інтереси заявника. Висловлюючи незгоду із вказаним рішенням та зазначаючи про те, що не він був присутній при розгляді справи. Вказане рішення заважає йому прийняти спадщину після смерті ОСОБА_3 в повному обсязі.

До позовної заяви не долучено будь-яких додатків, вимоги до відповідача не зазначені.

22.08.2023 року матеріали зазначеного позову суддею Крюківсього районного суду Мурашовою Н.В. передано до Полтавського апеляційного суду для визначення підсудності.

31 серпня 2023 року ухвалою Полтавського апеляційного суду визначено підсудність за даними матеріалами за Автозаводським районним судом Полтавської області, якого відповідно до карти судів України не існує.

20.09.2023 року вказані матеріали надійшли до Автозаводського районного суду міста Кременчука та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи матеріали позовної заяви передано судді Семеновій Л.М.

Вивчивши зміст заявленого позову, судом встановлено наступне:

Згідно із частиною першою статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Відповідно до змісту частини першої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Таким чином, суддя виступає як посадова особа, уповноважена на виконання функцій держави, а не як приватна особа, до якої можна звернутися з позовом.

Як вбачається із ч. 2 ст. 124 Конституції України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до статті 125 Конституції України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) в Україні діють місцеві, апеляційні, вищі спеціалізовані та Верховний Суд України.

Згідно із ст. 4, 5 ЦК України кожна особа має право на захист в суді свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, зокрема, шляхом відшкодування моральної шкоди.

Особи мають право оскаржити судове рішення до судів вищої інстанції в порядку та з підстав, визначених у процесуальному законодавстві.

Як вбачається з ч. 2 ст. 3 Конституції України головним обов`язком держави є утвердження і забезпечення прав і свобод людини, за свою діяльність держава відповідає перед людиною. Забезпечення прав і свобод потребує, зокрема, законодавчого закріплення механізмів (процедур), які створюють реальні можливості для здійснення кожним громадянином прав і свобод (абзац четвертий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 24 грудня 2004 року N 22-рп/2004).

До механізмів захисту прав та свобод належить структурована система судів і види судового провадження, встановлені державою. Судовий захист вважається найбільш дієвою гарантією відновлення порушених прав і свобод людини і громадянина.

Отже, чинне законодавство дає можливість особі повною мірою реалізувати своє право на оскарження судового рішення.

Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю.

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Аналогічну позицію висловлено у пункті 57 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів, де зазначено, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

У Висновку № 3 (2002) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду, у визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вказані вимоги ОСОБА_1 не підлягають розгляду в суді, а тому, на підставі ч. 1 п. 1 ст. 186 ЦПК України, у відкритті провадження за такими вимогами слід відмовити.

Ураховуючи викладене, керуючись ст. 4, 5, 17, 18, 186 ЦПК України, ст. 3, 124 Конституції України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до судді Крюківського районного суду міста Кременчука Зоріної Діани Олександрівни про визнання незаконним рішення суду від 27.04.2007 року у справі № 2-835/2007.

Ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі може бути оскаржено

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Полтавського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Суддя Л.М. Семенова