Справа № 146/935/23
Провадження № 22-ц/801/1929/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Скаковська І. В.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2023 рокуСправа № 146/935/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Оніщука В. В. (суддя-доповідач),

суддів: Денишенко Т. О., Копаничук С. Г.,

за участю секретаря судового засідання: Литвина С. С.,

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи Новоодеський сектор управління державної міграційної служби України у Миколаївській області, Томашпільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тульчинському району Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Хмельницький),

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Самара Василя Олександровича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Томашпільського районного суду Вінницької області від 17 липня 2023 року про залишення заяви без розгляду, постановлену у складі судді Скаковської І. В., у залі суду,

встановив:

Короткий зміст вимог

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення (розірвання шлюбу).

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 17 липня 2023 року заяву ОСОБА_1 було залишено без розгляду.

У вказаній ухвалі судом першої інстанції зазначено, що від представника заінтересованої особи - Управління Державної міграційної служби надійшли письмові заперечення, в яких просять виключити Новоодеський сектор Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області зі складу учасників справи в якості заінтересованої особи. Органи міграційної служби не відмовляли заявнику в отриманні адміністративної послуги на підставі відсутності відповідного судового рішення про встановлення юридичного факту розірвання шлюбу та не рекомендували заявнику звертатись до суду з такою заявою.

Згідно ч. 6 ст. 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду, і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подавати позов на загальних підставах.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд вирішив заяву залишити без розгляду.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У серпні 2023 року адвокат Самар В. О. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до Томашпільського районного суду Вінницької області.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 31 серпня 2023 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Оніщук В. В., судді: Копаничук С. Г., Денишенко С. Г.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 05 вересня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі та надано строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, витребувано справу із суду першої інстанції.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 11 вересня 2023 року справу призначено до розгляду на 28 вересня 2023 року о 10 год. 00 хв.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про наявність у цій справі спору про право.

Звернення ОСОБА_1 до суду із заявою про встановлена факту розірвання шлюбу обґрунтоване тим, що заочним рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 30 червня 2006 року у цивільній справі № 2-462 між ним та його тодішньою дружиною було розірвано шлюб, зареєстрований 04 квітня 2006 року у міському відділі РАЦС Миколаївського МУЮ Миколаївської області.

Звернувшись до органів РАЦС з метою укладення шлюбу з іншою жінкою, у ОСОБА_1 виникла проблема у зв`язку із тим, що за паспортом він « ОСОБА_1 », а у вказаному рішенні про розірвання шлюбу « ОСОБА_2 ».

У виправленні описки у рішенні Новоодеського районного суду Миколаївської області Чипіженку О. В. було відмовлено, оскільки у свідоцтві про шлюб його прізвище вказане як « ОСОБА_3 ».

Після цього він неодноразово звертався до Новоодеського сектору міграційної служби у Миколаївській області для з`ясування розбіжності у прізвищі, які були у попередніх паспортах ОСОБА_1 , які він колись втратив.

Відтак встановлення факту розірвання шлюбу має для заявника юридичне значення, метою звернення із заявою є встановлення в судовому порядку обставин, необхідних для повторного одруження із іншою жінкою.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причин неявки не повідомили, а тому згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Позиція суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Мотивуючи ухвалу про залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції зазначив, що має місце спір про право.

Проте із змісту ухвали неможливо встановити який спір і про яке право суддя вбачає у цій справі.

Апеляційний суд зауважує, що під умотивованістю судового рішення розуміється повне і всебічне відображення в рішенні суду мотивів, якими він керувався при ухваленні свого рішення, при оцінюванні доказів для встановлення наявності або відсутності обставин, на які сторони посилалися як на підґрунтя своїх вимог і заперечень, із зазначенням, чому певні докази були взяті до уваги або відхилені, й віддзеркалення мотивів щодо позиції суду при застосуванні норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, вмотивованість є обов`язковою вимогою, відмінною від вимоги щодо обґрунтованості судового рішення. Причому вмотивованість судового рішення це відображення всіх мотивів та обґрунтувань судового рішення у його змісті, тобто фактично «вмотивованість» та «обґрунтованість» судового рішення є двома взаємопов`язаними вимогами, які співвідносяться, як форма (спосіб зовнішнього відображення) та зміст.

На основі аналізу прецедентної практики ЄСПЛ, існують такі критерії вмотивованості судового рішення: 1) у рішенні вмотивовано питання факту та права, проте обсяг умотивування може відрізнятися залежно від характеру рішення та обставин справи; 2) у рішенні містяться відповіді на головні аргументи сторін; 3) у рішенні чітко та доступно зазначені доводи і мотиви, на підставі яких обґрунтовано позицію суду, що дає змогу стороні правильно аргументувати апеляційну або касаційну скаргу; 4) рішення є підтвердженням того, що сторони були почуті судом; 5) рішення є результатом неупередженого вивчення судом зауважень, доводів та доказів, що представлені сторонами; 6) у рішенні обґрунтовано дії суду щодо вибору аргументів та прийняття доказів сторін.

У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованими; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Загальні вимоги до змісту судового рішення викладені у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14. Згідно з п. п. 11 та 12 постанови у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог; встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; у мотивувальній частині кожного рішення має бути наведено також посилання на закон та інші нормативно-правові акти матеріального права (назва, стаття, її частина, абзац, пункт, підпункт закону), у відповідних випадках на норми Конституції України, на підставі яких визначено права та обов`язки сторін у спірних правовідносинах, посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду з прав людини.

Отже, суд першої інстанції у порушення вимог чинного законодавства, усталеної практики Європейського суду з прав людини не навів мотивів, на підставі яких він прийшов до висновку про наявність у заявлених ОСОБА_1 вимогах про встановлення юридичного факту (розірвання шлюбу), спору про право, та обмежився лише формальними висновками про залишення заяви без розгляду.

Відтак, доводи апеляційної скарги є підставними, тому вона підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до Томашпільського районного суду Вінницької області.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно зі статтею 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена за неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм процесуального права, тому вказана ухвала суду підлягає скасуванню на підставі статті 379 ЦПК України, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про передачу справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, підстав для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Самара Василя Олександровича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Томашпільського районного суду Вінницької області від 17 липня 2023 року про залишення заяви без розгляду скасувати.

Справу № 146/935/23 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Новоодеський сектор управління державної міграційної служби України в Миколаївській області, Томашпільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тульчинському районі Вінницької області Центрально-західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький) про встановлення факту, що має юридичне значення, направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий В. В. Оніщук

Судді Т. О. Денишенко

С. Г. Копаничук