РІШЕННЯ

Іменем України

22.09.2023 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді - Мартьянової С.М.

при секретарі Ковальському Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

30.06.2023 року заявники звернулись до суду в порядку окремого провадження зі спільною заявою про розірвання шлюбу. Просять розірвати шлюб, укладений 17 травня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , актовий запис № 207.

Свої вимоги обґрунтували тим, що 17.05.2016 року між заявниками було укладено шлюб, актовий запис №207, та видано свідоцтво про одруження серії НОМЕР_1 .

У шлюбі народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Спочатку шлюбні відносини були добрими, але з часом стосунки почали погіршуватися. Постійні непорозуміння, розходження в поглядах на спільне життя призвели до того, що заявники стали чужими людьми.

Фактично шлюбні відносини між заявниками на даний момент припинені та вони вважають, що шлюбні відносини не можуть бути поновлені та прийняли рішення стосовно розірвання шлюбу.

Між заявниками 28.12.2022 року укладено письмовий договір про здійснення батьківських прав та сплату аліментів на дитину, зареєстрований в реєстрі за №2070, посвідчений ПН ЛМНО Клімовою А.В. щодо проживання, виховання та утримання дитини.

Зокрема, у договорі заявники визначили, що їх син проживатиме з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Визначили порядок участі батька ОСОБА_2 у вихованні дитини, зокрема обумовили час зустрічей батька з сином, час проведення спільного відпочинку.

Договором передбачені права та обов`язки кожного з батьків по відношенню до дитини та інші питання пов`язані із здійсненням батьками прав та обов`язків батьків їх сина.

Ухвалою суду від 04.08.2023 року відкрито провадження у вказаній вище справі за правилами окремого провадження, призначено до судового розгляду.

Заявники подали суду письмову заяву про підтримання поданої ними заяви про розірвання шлюбу та розгляд справи у їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини заяви про розірвання шлюбу, суд вважає, що заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.3 ст.293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

В силу ст.112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.109СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Згідно роз`яснень, які містяться в п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 №11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей.

Відповідно до вимог ч.3 ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Судом встановлено, що заявники ОСОБА_2 та ОСОБА_1 17 травня 2016 року уклали шлюб, про що Франківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області складено відповідний актовий запис № 207, що стверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 від 17.05.2016 року.

У шлюбі народилася дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 , актовий запис №505).

Як вбачається з договору, укладеного між батьками ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про здійснення батьківських прав та сплату аліментів на дитину від 28.12.2022 року посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Клімовою А.В., зареєстровано в реєстрі за №2070.

Відповідно до п. 1.1. Договору цей договір укладено стосовно місця проживання та утримання спільного малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Місцем проживання дитини визначено, за спільною згодою батьків, місце проживання матері за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, підписуючи цей договір, у разі зміни у майбутньому місця проживання дитини, мати зобов`язується повідомляти батька письмово та/або усно із вказанням точного місця проживання дитини не пізніше одного дня з моменту зміни місця проживання. (п. 1.3 Договору)

Згідно п. 2.1 Договору батько має право, враховуючи бажання дитини та з урахуванням її стану здоров`я будь-яких часових обмежень відвідувати дитину за місцем її проживання, спілкуватися з дитиною без присутності матері поза місцем проживання дитини, попереднім погодженням із дитиною та обов`язковим повідомленням матері про її місце перебування. Сторони завчасно, не пізніше попереднього дня, повинні узгодити час та місце спілкування дитини з батьком. Святкові дні та канікули дитини проводитиме з будь-ким із батьків за їх згодою.

Батько має право безперешкодно відвідувати будь-які шкільні/навчальні позашкільні зібрання, гуртки, заходи, які проводяться за участю дитини або для забезпечення її інтересів (п. 2.3 Договору)

Мати зобов`язується піклуватися про здоров`я дитини, брати участь у вихованні дитини, забезпечувати дитині достатній рівень освіти незалежно від стосунків із Батьком. Мати зобов`язується не перешкоджати спілкуванню дитини із батьком. (п.п.3.1.1 Договору)

Відповідно до п.п.3.3.6 Договору батько зобов`язується брати участь в матеріальному забезпечені дитини та сплачувати щомісяця аліменти на дитину в національній валюті України гривні, що на момент платежу становитиме гривневий еквівалент сумі 1000 (одна тисяча) доларів США 00 центів за офіційним курсом НБУ починаючи з дня укладання та нотаріального посвідчення цього договору і до досягнення дитиною повноліття.

Аліменти сплачуються не пізніше 20 числа поточного місяця за наступний місяць шляхом перерахування на картковий рахунок відкритий на ім`я ОСОБА_1 (п.п.3.3.8 Договору)

Цей договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення і діє до моменту досягнення дитиною повноліття. (п.4.1 Договору)

Таким чином, спору щодо порядку виховання та утримання дітей між заявниками не має.

Враховуючи викладене вище, з огляду на спільну заяву подружжя, обставини, викладені в ній, той факт, що шлюбні відносини між заявниками фактично припинилися, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження сім`ї неможливе і суперечить їх інтересам, суд дійшов висновку, що шлюб між заявниками існує формально і може бути розірваним.

Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла 10 років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла 10 років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно дост.161 СК України, за наявності спору щодо того з ким із батьків буде проживати малолітня дитина, даний спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

У постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний суд у справі № 339/143/20 (провадження № 61-6809св21) від 22 грудня 2021, та окрім цього визначив, що зазначення у резолютивній частині рішення суду з ким дитина залишиться проживати, не свідчить, що суд вирішив позов про визначення місця проживання дитини, оскільки суд лише констатує, з ким залишається проживати дитина після розірвання шлюбу, не змінюючи при цьому її місце проживання. Одночасно Верховний Суд наголошує на тому, відповідач не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про визначення місця проживання дитини разом з ним за наявності підстав вважати, що це відповідатиме найкращим інтересам дитини.

Відповідно до ч.4 ст.157 СК України батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Предметом даного договору є визначення місця проживання та дії з виховання, навчання, догляду за дитиною або поєднаних цих елементів, спрямованих на забезпечення нормального фізичного, духовного та морального розвитку дитини. Договір укладається в письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Отже, між сторонами визначено у добровільному порядку місце проживання їхньої дитини, ОСОБА_3 з матір`ю ОСОБА_1 , та їхню участь у вихованні дитини на підставі укладеного між ними нотаріально-посвідченого договору у відповідності до ч.4 ст.157 та ст.160 СК України.

Проте, суд зазначає, що у випадку неналежного виконання батьком ОСОБА_2 або матір`ю ОСОБА_1 покладених на них обов`язків щодо утримання і виховання дитини ОСОБА_3 , та порушення умов укладеного між сторонами Договору про визначення місця проживання дитини та участь батьків у їх вихованні, мати або батько дитини мають право звернутися до суду з позовом про визначення місця проживання дитини.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.19, 76-82, 247, 258, 259, 263-265, 268, 293, 354 ЦПК України, ст.ст.109, 110 СК України, суд -

УХВАЛИВ:

Спільну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який зареєстровано 17 травня 2016 року Франківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 207.

Заявники по справі:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Мартьянова С.М.