Справа № 196/892/21
№ провадження 2/196/31/2023
УХВАЛА

"21" вересня 2023 р. смт. Царичанка

Царичанський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого - судді Бабічевої Л.П.,

за участю секретаря судового засідання - Шевченко Т.І.,

представника позивачки - адвоката Салтисюка Ю.В.,

представника відповідача - адвоката Тараненка П.П. (у режимі

відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у смт.Царичанка клопотання представника відповідачки за первісним позовом ОСОБА_1 - адвоката Салтисюка Юрія Валерійовича про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

20.09.2021 р. позивач ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат Тараненко П.П., звернувся до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовом до відповідачки ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

14.03.2022 р. ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Салтисюк Ю.В., подала до суду зустрічний позов до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування житлового будинку, третя особа - державний нотаріус Царичанської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Кравчук С.В.

Ухвалою судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області Руснака А.І. від 26.10.2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та призначено підготовче судового засідання.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.09.2022 року справа передана у провадження судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області Бабічевій Л.П. та ухвалою судді від 14.09.2022 року призначено підготовче судового засідання.

Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 05.10.2022 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування житлового будинку прийнято до спільного розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 02.02.2023 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 09.08.2023 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_2 адвоката Тараненка П.П. та прийнято відмову від позову, провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, закрито.

29.08.2023 р. до суду від представника відповідачки за первісним позовом ОСОБА_1 - адвоката Салтисюка Ю.В. надійшло клопотання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням у порядку ст. 142 ЦПК України, у якому він просить суд стягнути з позивача за первісним позовом ОСОБА_2 на користь відповідачки за первісним позовом ОСОБА_1 понесені судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн.

В обґрунтування заявленої вимоги посилається на те, що ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 09.08.2023 р. було прийнято відмову від позову та провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, було закрито.

Підставою відмови ОСОБА_2 від позову не являлися дії ОСОБА_1 з приводу задоволення заявлених позовних вимог. Рішення позивача за первісним позовом про відмову від позову стало наслідком його особистих переконань, мотиви яких позивач не зазначив.

Вважає, що спір, який ініційований ОСОБА_2 , виник внаслідок його неправильних дій. Заявляючи позовну заяву про визнання ОСОБА_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, ОСОБА_2 в якості підстави заявлених позовних вимог вказав завідомо недостовірну інформацію щодо добровільної відмови його матері від користування житловим будинком та її добровільний переїзд до іншого місця проживання. Позивач взагалі замовчував факт наявності конфлікту з матір`ю. Додатковим фактором, який вказує на неправильні дії сторони в розумінні ч.9 ст.141 ЦПК України, вважає той факт, що позивач ОСОБА_2 при зверненні до суду з заявою про відмову від позову взагалі не вказав жодних мотивів її подання, що являється ознаками визнання зловживання процесуальними правами та неправильних дій.

У судовому засіданні представник відповідачки за первісним позовом ОСОБА_1 - адвокат Салтисюк Ю.В. подане клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Представник позивача за первісним позовом ОСОБА_2 - адвокат Тараненко П.П. (у режимі відеоконференції) заперечував проти задоволення клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та просив відмовити у його задоволенні у зв`язку з безпідставністю та необґрунтованістю.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд доходить до такого.

Представник відповідачки за первісним позовом ОСОБА_1 - адвокат Салтисюк Ю.В. подав клопотання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 10 000,00 грн. представник відповідачки надав копію договору про надання правової допомоги від 28.01.2022 р., копію акту про прийняття-передачу наданих послуг від 23.08.2023 року, опис наданих послуг, пов`язаних з наданням правничої допомоги відповідачку за первісним позовом в межах цивільної справи №196/892/21, копію довідки про отримання грошових коштів в розмірі 10 000,00 грн. від ОСОБА_1 та копію довідки про взяття на облік платника податків (а.с. 201-205).

Вирішуючи подане клопотання, суд зазначає таке.

Згідно ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно ч. 6 ст. 142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Згідно ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Тобто, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідач повинен довести, що позов було подано або провадження у справі було закрито у зв`язку з відмовою від позову внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Аналіз вказаних положень законодавства свідчить про те, що обов`язковою підставою для компенсації відповідачу здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, є встановлення факту необґрунтованих дій позивача.

Перелік дій сторони, які можуть визнаватися зловживанням процесуальними правами, наведений у ст.44 ЦПК України, до яких закриття провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України не віднесено.

У абз. 3 п. 38 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що в інших випадках закриття провадження у справі, а також у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. Розмір відшкодування доводить відповідач (статті 10, 11 ЦПК). При цьому, саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 січня 2021 року у справі № 521/3011/18 зазначив, що для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

З системного аналізу положень частини п`ятої статті 142, частини дев`ятої статі 141 ЦПК України вбачається, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 148/312/16-ц зазначено, що залишення заяви без розгляду, а також закриття провадження у справі на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому, суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Отже, само по собі постановлення ухвали про закриття провадження у справі на підставі заяви позивача не свідчить про необґрунтованість дій позивача, так як звернення до суду є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.

Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом особи, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи, та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

З огляду на матеріали справи, клопотання сторони представника відповідачки за первісним позовом ОСОБА_1 - адвоката Салтисюка Юрія Валерійовича не містить належних доводів і доказів необґрунтованості дій позивача ОСОБА_2 , зловживання позивачем процесуальними правами.

Так, відповідачка за первісним позовом, звернувшись за професійною правничою допомогою, реалізувала своє право на правову допомогу для захисту та здійснення своїх процесуальних прав, обов`язків відповідача щодо подання заяв по суті спору, заяв чи клопотань з процесуальних питань, участі у судових засіданнях.

У ході аналізу дій позивача щодо звернення до суду, а також в ході підготовчого та судового провадження судом не було встановлено підстав вважати, що позивач діяв недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов, систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору, а також те, що позивач є недобросовісним та мав протиправну мету щодо ущемлення прав та інтересів відповідача. Також стороною відповідача суду не було надано будь-яких належних доказів на підтвердження того, що дії позивача були умисними та який ступінь її вини, чим це підтверджується.

Інших необґрунтованих дій з боку позивача, як то систематичне протидіяння позивача правильному та швидкому вирішенню спору, умисність дій позивача та його вини суду заявником не доведено.

Суд зауважує, що питання обґрунтованості або безпідставності заявлених позовних вимог, а також їх доведеності входить до виключних повноважень суду, який має зробити висновки за результатами розгляду цивільної справи по суті після закінчення з`ясування всіх обставин справи та перевірки їх доказами.

Суд не має права оцінювати докази з точки зору належності, допустимості, достовірності поза межами розгляду справи по суті без ухвалення відповідного рішення в нарадчій кімнаті.

Враховуючи наведене суд доходить до висновку про відсутність підстав для визнання дій позивача ОСОБА_2 необґрунтованими, оскільки звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також інші дії позивача, пов`язані з реалізацією його процесуальних прав, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені відповідачкою витрати, у зв`язку з чим клопотання про відшкодування витрат на правову допомогу не підлягає задоволенню.

Крім того, суд зазначає, що після прийняття та об`єднання в одне провадження зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування житлового будинку до спільного розгляду з первісною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, т.б. після 05.10.2022 р., здійснювався спільний розгляд зазначених позовів, до об`єднання позовних заяв розгляд справи по суті не розпочинався, судові засіданні за участю сторін та їх представників не проводились.

Керуючись ст .ст. 133, 137, 141, 142, 260, 261, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідачки за первісним позовом ОСОБА_1 - адвоката Салтисюка Юрія Валерійовича про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду у п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 26 вересня 2023 року.

Суддя Л.П. Бабічева