Житомирський апеляційний суд
Справа №274/4939/22 Головуючий у 1-й інст. Большакова Т.Б.
Категорія 44 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2023 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Григорусь Н.Й., Микитюк О.Ю.,

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників у м. Житомирі цивільну справу №274/4939/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Мусевич Алли Іванівни на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06 червня 2023 року та додаткове рішення того ж суду від 19 червня 2023 року, ухвалені під головуванням судді Большакової Т.Б. у м. Бердичеві,

в с т а н о в и в :

У вересні 2022 року ОСОБА_3 звернувся з даним позовом в якому просив стягнути з відповідача на свою користь 16 879,00 грн у рахунок відшкодування матеріальної шкоди і 10 000,00 грн моральної шкоди, вирішити питання судових витрат.

В обґрунтування позову зазначав, що 26.02.2022 близько 15.00 год. в АДРЕСА_1 між ним та мешканцем будинку ОСОБА_2 стався конфлікт. Підставою його виникнення стало те, що останній переховував в себе ключі від підвального приміщення, яке слугувало укриттям під час тривоги. Внаслідок цього мешканці будинку не могли потрапити в укриття під час повітряної тривоги. Своїми діями ОСОБА_2 наразив на небезпеку мешканців будинку, які звернулися до позивача, як до Голови Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Шевченківський-20/1» з проханням вирішити дану ситуацію. Він попросив ОСОБА_2 повернути ключі, на що відповідач почав виражатись нецензурною лайкою в його адресу, штовхати та шарпати за одяг. В результаті удару, отриманого від відповідача, сам впав на землю. При цьому з кишені випав телефон марки «Samsung Galaxy S2», який нещодавно придбав. ОСОБА_2 підійняв телефон та зі всієї сили кинув його об тротуарну плитку, що підтверджується відеозаписом з вуличної камери відеоспостереження за 26.02.2022. Це відбувалося у присутності свідків

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Того ж дня, 26.02.2022 він звернувся з заявою до Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області щодо неправомірних дій відповідача. У черговій частині відділку відмовили у реєстрації заяви у зв`язку із воєнними діями та запропонували звернутися через декілька місяців після стабілізації ситуації.

В період з лютого по травень 2022 він звертався до відповідача з вимогами відшкодувати заподіяну ним шкоду, на що останній, то погоджувався, то відмовлявся.

05.05.2022 він звернувся до Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області з заявою про вчинене правопорушення, шо підтверджується копією талону-повідомлення єдиного обліку №5801 про прийняття і реєстрацію заяви(повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію.

19.05.2022 він отримав довідку про результати розгляду його заяви. Із змісту довідки вбачається, що відповідачем надано пояснення, де зазначено наступне: «26.02.2022 близько 15:00 год в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 розпочав з ним словесний конфлікт, під впливом емоцій відповів нецензурною лайкою та почав шарпати ОСОБА_1 за одяг».

Крім того, в супровідному листі за вих. № 3338/203/04-2022 від 18.05.2022 вказано, що немає достатніх підстав для внесення відомостей до ЄРДР, так як в діях ОСОБА_2 відсутні ознаки кримінального правопорушення, а має місце склад адміністративного правопорушення. Відносно відповідача складено адміністративний протокол за ст. 173 КУпАП та направлено матеріали до суду.

03.06.2022 Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області було винесено постанову, якою провадження відносно ОСОБА_2 за ст. 173 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності, тобто з нереабілітуючих підстав.

Своїми неправомірними діями ОСОБА_2 завдав йому матеріальної шкоди в розмірі вартості телефона «Samsung Galaxy S2» у розмірі 16 879,00 грн, який внаслідок удару був повністю знищений. Також неправомірними діями відповідача спричинено моральну шкоду, що виразилась у фізичному болі та стражданнях, які йому довелося пережити. Враховуючи характер страждань, розмір завданої моральної шкоди він оцінює в розмірі 10 000,00 грн.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06 червня 2023 року позов задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 16 879,00 грн у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 2000,00 грн у відшкодування моральної шкоди та 698,03 грн витрат по сплаті судового збору.

Додатковим рішенням того ж суду від 19 червня 2023 року стягнуто із відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

У поданій апеляційній скарзі представник відповідача - адвокат Мусевич А.І. просить основне рішення та додаткове рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, а також відмовити стягненні витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що зазначені рішення не відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи.

Зазначає, що марка і модель телефону, що нібито був розбитий Відповідачем не співпадає з тією, що зазначена у письмових доказах, які надані позивачем. Це мало бути в обов`язковому порядку встановленою в суді першої інстанції, з метою визначення достовірності наданих стороною Позивача доказів.

Також, долучений Позивачем електронний доказ, а саме відео з камер відеонагляду є неналежним та недопустим, так як він не є оригіналом, не відповідає вимогам, передбаченим ст. 100 ЦПК України та не містить необхідних реквізитів електронного доказу, визначених Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг». Жодних відомостей про технічний засіб, яким здійснювалась відеофіксація, жодні інші ідентифікуючі ознаки цифрового носія чи цифрового файлу не зазначені. У судовому засіданні представник Позивача надав суду копії відеофайлу на СD диску, проте ні Відповідачу ні його представнику копії даних доказів не було надано. Крім того, даний неналежний доказ не був поданий разом із позовною заявою, як цього вимагає ст. 83 ЦПК України.

Ухвалами Житомирського апеляційного суду від 26.07.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та справу призначено до розгляду.

У поданому відзиві представник позивача адвокат Поліщук Ю.В. посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Також просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2 000,00 грн витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Враховуючи наведене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 5 ст. 268, ст. 381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав відповідачу строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема, з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Враховуючи характер спірних правовідносин між сторонами, предмет доказування, зважаючи на конкретні обставини у справі, які не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, оскільки в матеріалах справи містяться докази, надані сторонами, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне розглядати справу у порядку письмового провадження без участі сторін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому матеріальної шкоди (ч. 3 ст. 386 ЦК України).

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Юридичною підставою позадоговірної відповідальності (делікту) є склад цивільного правопорушення, необхідними елементами якого є: шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина.

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зазначено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Загальні підстави відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань встановлено статтею 1166 ЦК України.

Згідно з положеннями статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір, оскільки у деліктних зобов`язаннях діє презумпція вини, а відповідач не довів свою невинуватість.

Як видно із копії постанови Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03.06.2022, судом встановлено, що 26.02.2022 о 15 год. 00 хв., у АДРЕСА_1 у громадському місці, на території загального користування ОСОБА_2 умисно вчинив конфлікт з громадянином ОСОБА_6 , під час якого висловлювався на його адресу нецензурною лайкою, шарпав за одяг, чим вчинив дрібне хуліганство, передбачене ст.173 КУпАП. Провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

Згідно фіскального чеку ТОВ «Дієса» від 09.11.2021 придбано смартфон Samsung Galaxy S20FE вартістю 16879,00 грн (а.с.13).

Відповідно до акту діагностування пристрою № НФНФ-000136 від 27.10.2022, виданим Товариством з обмеженою відповідальність «Байт Компані», при детальному огляді пристрою було виявлено наступні дефекти: дисплейний модуль ( повністю розбитий та деформований), акумуляторна батарея (деформована, сильний вигин), материнська плата (MAIN PBA) має порушену геометрію (є вигини). Захисні екрани мають вм`ятини. Вартість ремонту телефона Samsung Galaxy S20FE становить 18 948,00 грн (а.с.37).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про встановлення факту неправомірних дій відповідача відносно позивача, внаслідок чого майну останнього заподіяна матеріальна шкода, розмір якої підтверджено належними доказами.

Доводи апеляційної скарги висновки суду у цій частині не спростовують і не заслуговують на увагу.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з п. 1 та п. 3 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із ушкодженням здоров`я, а також знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У постанові Об`єднаної Палати Касаційного Цивільного Суду Верховного Суду від 5 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20, яка в силу частини 4 статті 263 ЦПК України є обов`язковою для застосування судами вказано, що при визначенні грошової суми компенсації моральної шкоди враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності й справедливості. В деяких випадках в законодавстві визначено мінімальний розмір моральної шкоди. При цьому розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення (постанова ВП ВС від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц).

Характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних страждань підлягає встановленню та доказуванню в судовому порядку на загальних засадах змагальності сторін та доказування в цивільному процесі, виходячи із їх характеру та тривалості, стану здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин у справі, наслідків, що наступили, оскільки сума компенсації за спричинення моральної шкоди не встановлена законом.

Визначаючи розмір завданої позивачу моральної шкоди, суд першої інстанції в повній мірі врахував конкретні обставини справи, характер, обсяг і тривалість моральних страждань, яких зазнав позивач, фінансове становище, суб`єктивне відношення до вчиненого.

З огляду на викладене, враховуючи факт встановлення протиправних винних дій ОСОБА_2 місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність позивачем наявності моральної шкоди, що виразилася у його душевному хвилюванні та стражданнях, причинного зв`язку між протиправними діями відповідача та наслідками.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування або зміни немає.

Також немає підстав для зміни чи скасування додаткового рішення з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно із ч. 1 ст. 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції у постанові, зокрема вирішує питання щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Зважаючи на наведені норми процесуального закону, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», «Данілов проти України»).

Аналогічні висновки містяться у додатковій постанові Верховного Суду від 24.01.2019 року у справі № 910/15944/17.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу згідно поданої заяви, місцевий суд врахував заперечення представника відповідача.

Суд дійшов вірного висновку, що наявні в матеріалах справи докази на підтвердження цих витрат не є безумовною підставою для їх стягнення судом у визначеному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності цих витрат.

Визначаючи розмір витрат на правничу допомогу суд врахував, що ця справа є типовою і предмет спору в ній не є складним, характер позовних вимог є розповсюдженою категорією цивільних справ, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних і процесуальні документи, які містяться у ній не є складними та не займали значних витрат часу на їх виготовлення.

Врахував складність даної справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, реальності адвокатських витрат, і вважав, що обґрунтованими і пропорційними до предмета спору є витрати на правничу допомогу у суді першої інстанції у розмірі 5000 грн, які і стягнув з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно із ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Встановлено, що адвокат Поліщук Ю.В. у ході апеляційного розгляду подавала клопотання та відзив на апеляційну скаргу.

З урахуванням викладеного, враховуючи складність справи та обсяг виконаних адвокатом робіт, часом витраченим на їх виконання, колегія суддів дійшла висновку, що заява представника позивача підлягає до задоволення, шляхом стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2000,00 грн понесених витрат на правничу допомогу в апеляційній інстанції.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в сили вимог закону.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 368, 374, 375, 381-384, 384-389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Мусевич Алли Іванівни залишити без задоволення, а рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06 червня 2023 року та додаткове рішення того ж суду від 19 червня 2023 року - без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2000,00 грн понесених витрат на правничу допомогу в апеляційній інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Судді