Справа №345/4362/23
Провадження № 2/345/1132/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.09.2023 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Онушканича В.В.

за участю секретаря судового засідання Бандури Г.М.,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до Войнилівської селищної ради Калуського району про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом. Свої вимоги мотивує наступним. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 , яка на випадок своєї смерті залишила заповіт, згідно якого все своє майно та майнові права заповіла позивачці. Позивачка фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , вступивши в управління та володіння спадковим майном.

Коли позивачка 21.02.2008 року звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , їй було відмовлено у зв`язку із тим, що частка спадкодавця ОСОБА_2 у спільній сумісній власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , не визначена. Позивачка просить врахувати, що фактично дане будинковолодіння не відносилося до категорії «колгоспний двір» та належало на праві особистої власності ОСОБА_3 , після смерті якої право власності на будинковолодіння перейшло до спадкоємця ОСОБА_2 . Проте при видачі свідоцтва про власності на ім`я ОСОБА_2 було помилково зазначено, що вказане будинковолодіння належить на праві спільної сумісної власності.

За таких обставин позивачка змушена звернутися до суду та просить визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, позов підтримує та просить суд його задоволити.

Представник відповідача подала заяву, згідно якої позов визнає, не заперечує щодо задоволення позову. Розгляд справи просить проводити без її участі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити за результатами проведення підготовчого судового засідання.

Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 (а.с.8). На випадок своєї смерті ОСОБА_2 залишила заповіт, згідно якого все своє майно заповіла позивачці ОСОБА_1 (а.с.9).

Як вбачається з матеріалів справи, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок в АДРЕСА_1 , оскільки частка померлої ОСОБА_2 у спільній сумісній власності на житловий будинок не визначена (а.с.10).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Войнилівської районної Ради депутатів трудящих №427 від 04.11.1961 року (а.с.13-18) за ОСОБА_4 було оформлено право власності в цілому на домоволодіння по АДРЕСА_1 .

З рішення Войнилівської селищної ради Калуського району від 11.12.1998 року (а.с.20) вбачається, що за ОСОБА_2 у зв`язку зі смертю матері ОСОБА_3 було в цілому оформлено право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 . Водночас при видачі виконавчим комітетом Войнилівської селищної ради 04.01.1999 року свідоцтва про право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 було помилково зазначено, що вказаний будинок належить ОСОБА_2 на праві «спільної сумісної» власності замість «особистої приватної» власності.

Таким чином, після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина в цілому на будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» спадкові правовідносини регулюються нормами ЦК України після 1 січня 2004 року, якщо спадщина відкрилась до 1 січня 2004 року, то такі правовідносини регулюються нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Згідно ст.529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця та вчинення певних дій, а саме: 1) якщо спадкоємець вступив у фактичне володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Позивачка, як спадкоємець за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном (а.с.11).

Отже, зібрані по справі докази та належна їх оцінка вказують на наявність підстав для визнання за позивачкою права власності на спадкове майно.

На підставі викладеного, ст.ст. 529,548 ЦК України (в редакції 1963року), ст.ст. 1223, 1258, 1261, 1268-1269 ЦК України, керуючись ст.ст. 247, 259, 280-282 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на спадкове майно за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 28.09.2023 року.

Головуючий