ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«26» вересня 2023 року

м. Харків

справа № 646/2486/21

провадження № 22ц/818/1490/23

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Мальованого Ю. М., Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Волобуєва О.О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , представник позивача - ОСОБА_2

відповідач - Держава Україна в особі прокуратури Харківської області

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Харківської обласної прокуратури на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13 червня 2023 року в складі судді Барабанової В.В.

в с т а н о в и в:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі Прокуратури Харківської області про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури, який в подальшому уточнив.

Позовна заява мотивована тим, що 28 грудня 2015 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001073 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України та розпочате досудове розслідування.

29 січня 2016 року прокурор відділу прокуратури Харківської області Бухан В.Г. затвердив обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо нього та йому у цей день вручений обвинувальний акт у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України.

Вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 21 лютого 2018 року його за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення за частиною 2 статті 286 КК України визнано невинуватим та за частиною 2 статті 286 КК України виправдано за відсутністю в його діях складу злочину.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 24 січня 2019 року апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а вирок Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 21 лютого 2018 року щодо нього - без змін.

Постановою колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 липня 2020 року вирок Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 21 лютого 2018 року та ухвала Харківського апеляційного суду від 24 січня 2019 року щодо нього залишені без змін, а касаційна скарга прокурора - без задоволення.

Зазначив, що він з 29 січня 2016 року по 07 липня 2020 року перебував під слідством та судом (53 місяці 9 днів). Крім того, до нього був застосований запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Вважав, що незаконними діями органів досудового розслідування порушені його конституційні права та свободи. Фактично йому була спричинена моральна шкода, яка полягає у приниженні честі, гідності, ділової репутації, було порушено його життєвий уклад. Також ці дії викликали глибокі страждання, тяжкі емоційні хвилювання, стрес. Тривале кримінальне переслідування змусило його вживати додаткових зусиль для відновлення нормальних стосунків з оточуючими, загострилося почуття тривоги та неможливості досягти справедливості тривалий час, майже 5 років. У зв`язку з таким переслідуванням з боку правоохоронних органів, позивач був вимушений звільнитися з роботи. Відсутність роботи та коштів, на які він раніше розраховував, що привело його до відчаю та викликало значні та глибокі страждання, переніс тяжкі емоційні хвилювання та стрес через незаконні дії органу досудового розслідування, зазнав надзвичайного впливу, що призвів до глобальної зміни його життєвого укладу. Все це вимагало від нього значних додаткових зусиль для організації свого життя і до цього часу не припинилося. Йому виповнилося 64 роки та ці події дуже вплинули на загальний стан порядної людини.

Зазначив, що розмір моральної шкоди складає 357 045,00 грн ((6700х53+(6700:31х9) де 31 - кількість днів місяця, 53 - кількість місяців перебування під слідством та судом 9 - кількість днів перебування під слідством та судом, 6700,00 грн - розмір мінімальної заробітної плати на момент відшкодування).

Просив стягнути з Держави України за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану незаконними діями органів Харківської обласної прокуратури під час знаходження під слідством та судом з 29 січня 2016 року по 07 липня 2020 року, виходячи з мінімальної заробітної плати в розмірі 357 045,00 грн.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13 червня 2023 року позов ОСОБА_1 - задоволено; стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 357 045,00 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, пред`явленням обвинувачення, визнанням підозрюваним та обвинуваченим, застосуванням запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та покладанням пов`язаних з ним обмежень свободи, вільного пересування, обрання місця проживання, тобто перебуванням під слідством та судом з 29 січня 2016 року по 07 липня 2020 року; судові витрати компенсовано за рахунок держави.

На вказане рішення суду Харківська обласна прокуратура подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення змінити, визначивши відшкодування моральної шкоди в розмірі 240 335,48 грн, вирішити питання щодо судового збору за подачу апеляційної скарги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 12 лютого 2018 року, залишеного без змін ухвалою Харківського апеляційного суду від 24 січня 2019 року, ОСОБА_1 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення за частиною 2 статті 286 КК України та виправдано за відсутністю в його діяннях складу злочину. Таким чином, ОСОБА_1 з 29 січня 2016 року по 24 січня 2019 року перебував під слідством та судом, а саме 35 місяців та 27 днів. Проте, суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги вказав, що позивач перебував під слідством та судом (53 місяці 9 днів) з 29 січня 2016 року по 07 липня 2020 року, оскільки постановою Верховного Суду від 07 липня 2020 року вирок Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 21 лютого 2018 року та ухвала Харківського апеляційного суду від 24 січня 2019 року щодо ОСОБА_1 залишені без змін, а касаційна скарга прокурора - без задоволення. Вказав, що строк розгляду справи судом касаційної інстанції не входить у період перебування особи під слідством і судом, оскільки вважається, що особа перебуває під слідством і судом до набрання виправдувальним вироком законної сили, тобто за умови його оскарження в апеляційному порядку та залишення вироку без змін набирає законної сили з моменту проголошення апеляційним судом відповідного судового рішення. З моменту набрання виправдувальним вироком законної сили позивач вважається таким, що реабілітований та позбавлений будь-яких обмежень у правах, а кримінальне переслідування відносно нього - завершеним.

Відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції від учасників справи не надходило.

В суді апеляційної інстанції представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги. Вважав, що розрахунок моральної шкоди в сумі 357 045,00 грн зроблено відповідно до вимог чинного законодавства.

Інші учасники справи, будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, до суду апеляційної інстанції не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи від інших учасників справи не надійшло. У зв`язку з чим суд апеляційної інстанції уважав за можливе розглянути справу за відсутності інших учасників справи на підставі частини другої статті 372 ЦПК України.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Харківської обласної прокуратури необхідно задовольнити частково, рішення суду - змінити.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що належними та допустимими доказами позивач довів, що він зазнав незаконне втручання у своє особисте життя, переніс тяжкі емоційні хвилювання та стрес через дії органу досудового розслідування, тому розмір зазначеної позивачем моральної шкоди відповідає обставинам справи та підлягає відшкодуванню позивачу в повному обсязі.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 28 грудня 2015 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001073 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України та розпочате досудове розслідування.

29 січня 2016 року прокурором відділу прокуратури Харківської області Бухан В.Г. затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_1 та йому у цей день вручений обвинувальний акт у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України, який був скерований до Первомайського міськрайонного суду Харківської області (а.с.7-9).

Вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 21 лютого 2018 року ОСОБА_1 за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення за частиною 2 статті 286 КК України визнано невинуватим, та за частиною 2 статті 286 КК України виправдано за відсутністю в його діянні складу злочину; цивільний позов потерпілого ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Корона - Сервіс» про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 13 429,95 грн, моральної шкоди у розмірі 100 000,00 грн, а також витрат на правову допомогу у розмірі 500,00 гривень - залишено без розгляду; судові витрати в розмірі 3112,56 грн - віднесено на рахунок держави (а.с.10-17).

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 24 січня 2019 року апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а вирок Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 21 лютого 2018 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постановою Верховного Суду від 07 липня 2020 року вирок Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 21 лютого 2018 року та ухвала Харківського апеляційного суду від 24 січня 2019 року щодо ОСОБА_1 залишено без змін, а касаційну скаргу прокурора - без задоволення (а.с.18-21).

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень (стаття 56 Конституції України).

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені статтею 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Частинами першою та другою статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Положеннями частини третьої статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема, незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадянина.

Пунктом 1 статті 2 вказаного Закону передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених ним, виникає, зокрема, у випадку постановлення виправдувального вироку суду.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (частина п`ята та шоста статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»).

Згідно з положеннями статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.

Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Тлумачення наведеної норми закону свідчить про те, що межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі, співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеним законодавством, за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент розгляду справи.

У постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що законодавець визначив мінімальний розмір відшкодування моральної шкоди, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом за кожен місяць перебування під слідством та судом, тобто цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом. Проте, визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, потрібних для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі.

Тож суд повинен з`ясувати усі доводи позивача, наведені ним на обґрунтування як обставин завдання, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір відшкодування моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості.

Аналогічні висновки викладено в постановах Верховного Суду від 29 травня 2023 року у справі № 336/5109/19 (провадження № 61-3051св23), від 15 серпня 2023 року у справі № 569/20230/21 (провадження № 61-4640св23).

Суд першої інстанції зробив висновок, що період перебування ОСОБА_1 під кримінальним переслідуванням тривав з 29 січня 2016 року (з моменту вручення обвинувального акту) по 07 липня 2020 року (ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції), тобто 53 місяці 9 днів.

Проте, суд першої інстанції не врахував, що період перебування ОСОБА_1 під слідством та судом у цій справі повинен визначатися з 29 січня 2016 року (з моменту вручення обвинувального акту) по 24 січня 2019 року (дата постановлення ухвали апеляційного суду про залишення без змін виправдувального вироку, тобто набрання вироком законної сили).

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 30 березня 2023 року у справі № 308/12810/21 (провадження № 61-635св23) зазначив, що строк розгляду справи судом касаційної інстанції не входить у період перебування особи під слідством і судом, оскільки вважається, що особа перебуває під слідством і судом до набрання виправдувальним вироком законної сили. Тобто за умови його оскарження в апеляційному порядку та залишення вироку без змін він набирає законної сили з моменту проголошення апеляційним судом відповідного судового рішення. З моменту набрання виправдувальним вироком законної сили позивач вважається таким, що реабілітований та позбавлений будь-яких обмежень у правах, а кримінальне переслідування відносно нього - завершеним.

Таким чином, суд першої інстанції неправильно визначив період перебування позивача під слідством та судом, що вплинуло на визначення загального розміру відшкодування моральної шкоди.

Визначаючи строк перебування ОСОБА_1 під слідством, колегія суддів вважає, що його початком є 29 січня 2016 року (з моменту вручення обвинувального акту), а останнім днем перебування позивача під слідством є 24 січня 2019 року (дата постановлення ухвали апеляційного суду про залишення без змін виправдувального вироку, тобто набрання вироком законної сили), тобто позивач під слідством перебував 35 місяців та 27 днів.

Таким чином, станом на час ухвалення рішення судом першої інстанції з урахуванням мінімальної заробітної плати - 6700,00 грн та періоду часу перебування позивача під слідством - 35 місяців та 27 днів розмір моральної шкоди, який розраховується відповідно до статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», становить 240 335,48 грн, який і підлягає стягненню.

Крім того, у постановах Верховного Суду від 10 листопада 2021 року у справі № 346/5428/17 (провадження № 61-8102св21), від 14 вересня 2022 року у справі № 415/1009/21 (провадження № 61-18055св21), від 07 грудня 2022 року у справі № 461/9982/19 (провадження № 61-4162св22) зазначено, що «кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Резолютивні частини рішень не повинні містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання. Тобто, кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. У таких справах резолютивна частина судового рішення не повинна містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено стягнення коштів. Проте суди на це уваги не звернули та зробили помилковий висновок про стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди безпосередньо з Державної казначейської служби України шляхом їх списання з єдиного казначейського рахунку».

У справі, що переглядається, суд першої інстанції, на вказане уваги не звернув та помилково зазначив у резолютивній частині рішення про стягнення моральної шкоди з Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку.

У таких справах резолютивна частина судового рішення не повинна містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено стягнення коштів.

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 757/45290/21-ц (провадження № 61-11090св22).

Отже, оскаржуване судове рішення підлягає зміні з викладенням абзацу другого резолютивної частини рішення в такій редакції: «Стягнути з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 240 335,48 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду за період з 29 січня 2016 року по 24 січня 2019 року». При цьому розмір моральної шкоди зменшується з 357 045,00 грн до 240 335, 48 грн.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу задоволено в повному обсязі, тому судовий збір в розмірі 5355,68 грн за подачу апеляційної скарги підлягає компенсації Харківській обласній прокуратурі за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.376, ст.ст.381, 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Харківської обласної прокуратури - задовольнити частково.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13 червня 2023 року - змінити, виклавши абзац другий резолютивної частини рішення в наступній редакції.

Стягнути з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 240 335,48 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду за період з 29 січня 2016 року по 24 січня 2019 року, зменшивши розмір відшкодування з 357 045, 00 грн до 240 335,48 грн.

Судовий збір в розмірі 5355,68 грн за подачу апеляційної скарги компенсувати Харківській обласній прокуратурі за рахунок держави.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді Ю. М. Мальований

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 28 вересня 2023 року.