Справа № 947/5011/23
Провадження № 2/947/1500/23
Київський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого судді Коваленко О.Б.,
За участю секретаря Маценко В.В.,
розглянувши цивільну справу за позовною заявою Керівника Київської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ОСОБА_1 , про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно,
Представник позивача посилається на те, що Київською окружною прокуратурою м. Одеси в рамках здійснення конституційної функції представництва прокурором інтересів держави в суді вивчено питання дотримання земельного законодавства, а також законодавства у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно під час реєстрації права приватної власності на нежитлову будівлю загальною площею 101 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 та встановлено наступне.
Підставою для державної реєстрації стали: довідка № 405 та технічний паспорт, видані 10.12.2020 ТОВ «АБТІ».
Зазначене рішення державного реєстратора Медвідь Г.С. від 16.01.2021 за індексним номером 56180378 про реєстрацію права власності на нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_1 прийнято з порушенням вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим таке рішення є незаконним та підлягає скасуванню.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за № 1952-ІУ, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 2 зазначеного Закону, реєстраційна справа - сукупність документів, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документів, сформованих у процесі проведення таких реєстраційних дій, що зберігаються у паперовій та електронній формі.
Статтею 3 вищевказаного Закону встановлено, що загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за № 1952-ІУ, державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень.
Таким чином, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.
Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-ІУ, державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.
Документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно- правовими актами. Відповідальність за достовірність даних, що містяться в документах, поданих для державної реєстрації прав, несе заявник, якщо інше не встановлено судом, (ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-ІУ).
У частині 1 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за № 1952-ІУ зазначено, що підставами для відмови в державній реєстрації прав є, зокрема, обставини, коли заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом.
Згідно з ч. 2 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-ІУ, перелік документів, необхідних для здійснення державної реєстрації прав, визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Відповідно до п. 40 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 за№ 1127 (далі- Порядок), державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», іншими законами України та цим Порядком. Згідно з п. 42 Порядку (в редакції, чинній на дату прийняття вищевказаного рішення реєстратором Медвідь Г.С.), для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 05.08.1992, подаються: технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.
Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки, за яким державним реєстратором отримуються відомості Державного земельного кадастру з метою встановлення місця розташування земельної ділянки, на якій споруджено відповідний об`єкт, для подальшого відображення таких відомостей як адреси об`єкта нерухомого майна.
У разі, коли індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими, відповідно до законодавства, здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів, передбачених цим пунктом, можуть бути подані документи, передбачені статтею 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Відповідно до ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за № 1952-ІУ (в редакції, чинній на дату прийняття вищевказаного рішення реєстратором Медвідь Г.С.), для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими, відповідно до законодавства, здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилась державна реєстрація прав власності, подаються:
1)виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою;
2)документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав.
Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність.
Згідно з технічним паспортом, виданим 10.12.2020 ТОВ «АБТІ», на замовлення ОСОБА_1 проведено технічну інвентаризацію нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому у графі «Рік спорудження/реконструкції» зазначено 1992 рік.
Відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації
об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 24.05.2001 за № 127, технічний паспорт - документ, що складається на основі матеріалів технічної інвентаризації об`єкта нерухомого майна, містить основні відомості про нього (місцезнаходження (адреса), склад, технічні характеристики, план та опис об`єкта, ім`я/найменування власника/замовника, відомості щодо права власності на об`єкт нерухомого майна, відомості щодо суб`єкта господарювання, який виготовив технічний паспорт тощо) та видається замовнику.
Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 09.02.2022 у справі № 752/9104/18, з огляду на норми Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 24.05.2001 за № 127, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 10.07.2001 за № 582/5573, технічний паспорт на будинок не підтверджує право власності та, відповідно, не заміняє собою свідоцтво про право власності чи інший правовстановлюючий документ, не дає право володіти, користуватись чи розпоряджатись нерухомістю - це лише документ, який фіксує технічні дані об`єкта.
Таким чином, технічний паспорт лише підтверджує проведення технічної інвентаризації об`єкта нерухомого майна та не являється правовстановлюючим документом.
Відповідно до ст. 37 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» за № 280/97-ВР, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать такі власні (самоврядні) повноваження як підготовка і внесення на розгляд ради питань щодо найменування (перейменування) вулиць, провулків, проспектів, площ, парків, скверів, мостів та інших споруд, розташованих на території відповідного населеного пункту.
Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 28.07.2009 за № 809 затверджено «Положення про адресний реєстр міста Одеси».

Адресний реєстр міста Одеси - це електронна база даних, яка містить відомості про адреси об`єктів нерухомого майна, розташованих на території міста Одеси (п. 1.1. Положення про адресний реєстр міста Одеси).

Довідка з Адресного реєстру міста Одеси - це документ, який свідчить про внесення запису до Адресного реєстру. У Адресному реєстрі формуються наступні види довідок: про резервування адреси об`єкта нерухомого майна; про відповідність адреси об`єкта нерухомого майна; про підтвердження адреси об`єкта нерухомого майна (п. 1.6 Положення про адресний реєстр міста Одеси).

Відповідно до п. 3.2. Положення про адресний реєстр м. Одеси, надання та зміна адрес без їх попереднього резервування забороняється.

Згідно „з п. 1.3. Положення про адресний реєстр міста Одеси, адміністратором Адресного реєстру є комунальне підприємство «Право», що має повний доступ до електронної бази даних і відповідає за її технічне та технологічне створення та ведення, матеріально-технічне та технологічне забезпечення, за збереження і захист даних, що містяться в Адресному реєстрі, видає довідки з Адресного реєстру.

Відповідно до листа КП «Право» від 04.01.2023 за № 110, адреса «місто Одеса, проспект Свободи, 117-Г» в Адресному реєстрі міста Одеси відсутня, гр. ОСОБА_1 або інші фізичні чи юридичні особи з замовленням про її резервування не звертались, а довідка про її резервування не видавалось.

Згідно з п. 4.4. Положення про адресний реєстр м. Одеси, на підставі довідки про резервування адреси районні адміністрації за заявою власника (наймача, балансоутримувача) об`єкта видають розпорядження про надання або заміну адреси протягом десяти робочих днів після отримання заяви, довідки, документів, що відповідно до законодавства посвідчують майнові права на об`єкт, та документів, які підтверджують особу заявника.

Відповідно до листа Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 02.01.2023 за № 1822/01-11, який надійшов на запит прокуратури, юридична адреса по проспекту Свободи, 117-Г, що у місті Одесі, не присвоювалась та на карті міста дана адреса не відображається.

Таким чином, адреса « АДРЕСА_1 » самовільно використана заявником та внесена державним реєстратором до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з порушеннями вимог чинного законодавства, без її присвоєння в установленому порядку та без документу, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

Як зазначалось, у п. 42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ (в редакції, чинній на дату прийняття оспорюваного рішення державного реєстратора), документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагався лише у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав.

Однак, за пошуковим запитом за реєстраційним номером облікової картки платника податків НОМЕР_2 ОСОБА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно встановлено, що відомості щодо реєстрації за вказаною особою права власності чи користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 - відсутні.

Згідно з листом Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради від 12.01.2023 за № 01-19/12, в Департаменті відсутня інформація щодо надходження клопотань до Одеської міської ради стосовно оформлення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 у власність та прийняття Одеською міською радою рішень щодо розпорядження зазначеною земельною ділянкою.

Крім того, листом Департаменту архівної справи та діловодства Одеської міської ради від 02.01.2022 за № 2201-11.1-31 прокуратуру поінформовано, що на зберіганні в Департаменті знаходяться рішення та розпорядження Одеської міської ради та її виконавчих органів, у т.ч. рішення Виконавчого комітету Київської районної ради м. Одеси за 1966-1996 рр., розпорядження Київської районної адміністрації за 1996-2013 рр., які було перевірено, згідно з алфавітними книгами, однак рішення щодо користування земельною ділянкою та будинком за адресою: АДРЕСА_1 не Знайдено.

Відповідно до ч. 2 ст. 83 Земельного кодексу України, у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

У постанові Верховного Суду від 05.08.2022 у справі № 922/2060/20 сформовано наступний правовий висновок: «за загальним правилом, правом власності на земельну ділянку, розташовану в межах відповідного населеного пункту, орган місцевого самоврядування наділений в силу закону, зокрема з уведенням 01.01.2002 у дію нового Земельного кодексу України. При цьому відсутність державної реєстрації речового права на земельну ділянку після 01.01.2013 не впливає на наявність права комунальної власності на відповідну земельну ділянку».

Враховуючи вищевикладене, земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 є власністю територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради.

Таким чином, рішення реєстратора Медвідь Г.С. від 16.01.2021 за індексним номером 56180378 про реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_1 прийнято з порушенням п. 42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень без документу, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, та за відсутності зареєстрованого за ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку в Державному реєстрі прав.

Зі змісту п. 42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 за № 1127, ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вбачається, що спрощена процедура реєстрації об`єктів нерухомого майна, побудованих до 05.08.1992 року, до нежитлових будівель не застосовується, а лише щодо індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, що були закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року.

Відповідно до п. 2.8 Положення про Київську районну адміністрацію Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 26.04.2017 за № 1943-УІІ, районна адміністрація, серед іншого, здійснює заходи щодо отримання інформації про замовника (власника) об`єкта будівництва, наявність передбачених чинним законодавством дозвільних документів щодо виконання підготовчих та (або) будівельних робіт за відповідним об`єктом будівництва, наявність майнових прав на земельну ділянку, на якій здійснюється виявлене будівництво, та відповідність виявленого на ній об`єкта будівництва цільового призначення такої земельної ділянки; здійснює заходи щодо виявлення на території району фактів самовільного будівництва або реконструкції.

Так, листом Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 02.01.2023 за № 1822/01-11 прокуратуру поінформовано, що за результатами виїзду на місце співробітниками Київської районної адміністрації Одеської міської ради нежитлову будівлю чи споруду за вищевказаною адресою виявлено не було.

Крім того, спірна нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_1 не була підключена до жодних комунікацій (водопостачання, каналізація, газопостачання, електрика), в т.ч. і до 05.08.1992 року, що також вказує на те, що реєстрацію права власності проведено на неіснуючу будівлю.

Так, у технічному паспорті на нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_1 , виготовленому 10.12.2020 ТОВ «АБТІ», а саме в графі «Інженерне обладнання» зазначено, що нежитлову будівлю підключено до електрики.

Однак, за інформацією АТ «ДТЕК Одеські електромережі» (лист від 03.02.2023 за № 101/23/03-1499), договір про надання послуг з розподілу електричної енергії з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , не укладався.

Відповідно до листа Філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» ТОВ «ІНФОКС» від 30.12.2022 за № 3970-04/8619, по об`єкту за адресою: АДРЕСА_1 у філії відсутній споживач, відповідно, не укладався договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення.

Згідно з листом ТОВ «ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ» від 26.12.2022 за № 5.0-1213409, постачання природного газу за адресою: АДРЕСА_1 не здійснювалось, договір про постачання природного газу за вказаною адресою з жодним споживачем не укладався.

Листом АТ «ОДЕСАГАЗ» від 06.01.2023 за № 131010 прокуратуру поінформовано, що між УЕГГ м. Одеси АТ «Одесагаз» та ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 в період з 1991 по теперішній час договори про розподіл природного газу не укладались.

Згідно з відомостями КП «БТІ» ОМР (лист від 23.01.2023 за № 4/03.01-09), станом на 31.12.2012 інформація про зареєстроване право власності, інвентаризаційно-реєстраційна справа на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , у КП «БТІ» ОМР відсутні.

Відповідно до листа Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 10.01.2023 за № 01-6/1-пр, в Реєстрі будівельної діяльності відсутня інформація щодо видачі документів дозвільного/декларативного характеру за адресою: АДРЕСА_1 .

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст.128, 131 ЦПК України.

Представник позивача у судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань про відкладення слухання справи до суду не надходило.

При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який повідомлений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 280-282 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що рішення державного реєстратора Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області Медвідь Ганни Станіславівни від 16.01.2021 за індексним номером 56180378 зареєстровано право власності за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) будівлю під літ. «А» загальною площею 101 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101).

Згідно зі ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 16 та ст. 21 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту цивільних прав є визнання незаконним рішення органу влади. Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Частиною 1 статті 393 Цивільного кодексу України передбачено, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за № 1952-ІУ, рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав, а також дії, пов`язані з автоматичною державною реєстрацією прав, можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 № 916/1415/19, відомості державного реєстру прав на нерухомість презюмуються правильними, доки не доведено протилежне, тобто державна реєстрація права за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права, але створює спростовувану презумпцію права такої особи.

Враховуючи вищевикладене, рішення державного реєстратора Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області Медвідь Г.С. яким за ОСОБА_1 зареєстровано право приватної власності на нежитлову будівлю під літ. «А» загальною площею 101 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), - прийнято з порушенням ст.ст. 10, 18, 24, 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за № 1952-ІУ, п. 42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 за № 1127 (в редакції, чинній на дату прийняття такого рішення), а тому підлягає визнанню незаконним та скасуванню в судовому порядку.

Прокурор, звертаючись до суду з метою захисту інтересів держави, що охоплюють собою й інтереси певної територіальної громади, фактично діє в інтересах держави, оскільки відсутні чіткі критерії визначення поняття «інтереси держави», яке є оціночним, суди під час розгляду кожної конкретної справи повинні встановлювати наявність/відсутність інтересів держави та необхідність їх захисту в судовому порядку (постанова Верховного Суду у складі Судової палати Касаційного адміністративного суду від 29.11.2022 у справі №240/401/19).

У даному випадку звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання, а саме законності набуття права власності на об`єкти нерухомого майна, що породжує право особи претендувати на земельні ділянки, що належить територіальній громаді міста Одеси.

Слід зазначити, що фактично прийняття державним реєстратором Медвідь Г.С. рішення про державну реєстрацію прав від 16.01.2021 за індексним номером 56180378 призвело до безпідставної легалізації від імені держави права власності ОСОБА_1 на неіснуючий об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення.

Аналогічні положення закріплені у ст. 377 ЦК України.

Таким чином, незаконна реєстрація права власності на об`єкт нерухомого майна фактично призводить до вибуття земельної ділянки з комунальної власності територіальної громади м. Одеси.

Незаконна реєстрація права власності за ОСОБА_1 на нежитлову будівлю позбавляє Одеську міську раду можливості повноцінно розпоряджатись відповідною земельною ділянкою за вказаною адресою, а зокрема передати її власність чи користування на конкурентних засадах (на земельних торгах), оскільки ОСОБА_1 , користуючись наявністю незаконно набутого права власності на об`єкт нерухомого майна, може претендувати на отримання такої земельної ділянки поза земельними торгами в силу ч. 2 ст. 134 Земельного кодексу України.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про охорону земель», землі в межах території України є об`єктом особливої охорони держави.

Статтею 13 Конституції України визначено, що від імені Українського народу права власника землі здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.

Відповідно до ст. 80 Земельного кодексу України, суб`єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.

Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 83 ЗК України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

Відповідно до ч. 8 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» за № 280/97-ВР, право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Виходячи зі змісту ст. 12 Земельного кодексу України, до повноважень міських рад у галузі земельних відносин належить, зокрема, право розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадянам та юридичним особам, здійснення контролю за використанням і охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства, тощо.

Земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться у комунальній власності територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради, яка, відповідно до ч. 1 ст. 142 Конституції України, п. «б» ч. 1 ст. 80, ст. 83 Земельного кодексу України, от. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» за № 280/97-ВР, наділена повноваженнями власника цієї земельної ділянки, та яка не приймала рішення про передачу земельної ділянки у власність або користування.

Згідно із ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» за № 280/97-ВР, вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин здійснюється виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Згідно із ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Приписами статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у „його здійсненні.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків

Органом, уповноваженим здійснювати відповідні функції захисту інтересів держави у вищевикладених спірних правовідносинах, є Одеська міська рада як власник земельної ділянки за рахунок якої зареєстровано право власності на нежитлову будівлю за адресою- АДРЕСА_1 .

Здійснення незаконної реєстрації права власності па нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_1 порушує права територіальної громади міста Одеси на земельну ділянку, що є підставою для захисту інтересів держави в особі Одеської міської ради в судовому порядку.

Згідно до ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при поданні позовної заяви до суду судовий збір у розмірі 1342,00гривень.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 13,76-81, 259, 263-265, 268, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Керівника Київської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ОСОБА_1 , про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, - задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області Медвідь Ганни Станіславівни від 16.01.2021 за індексним номером 56180378 про реєстрацію права власності за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на нежитлову будівлю під літ. «А» загальною площею 101 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101).

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Одеської обласної прокуратури судовий збір на розрахунковий рахунок Одеської обласної прокуратури за наступними реквізитами: отримувач коштів - Одеська обласна прокуратура (неприбуткова організація); адреса: 65026, м. Одеса, вул. Пушкінська, 3; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 03528552; рахунок отримувача: UA0000564; банк отримувача: ДКСУ у м. Києві; код банку отримувача: 820172; код класифікації доходів бюджету 22030101.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення суду буде складено у строк до 21.08.2023 року включно.

Суддя Коваленко О. Б.