Провадження № 2/638/1374/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2023 року Дзержинський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Хайкіна В.М.,

за участю секретаря: Черкашиної Д.А.,

розглянувши в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ПЗУ Україна», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування, витрат на проведення оцінки нанесеного збитку, пені, трьох відсотків річних, індексу інфляції та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Воробйов Василь Валентинович звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ПЗУ Україна», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування, витрат на проведення оцінки нанесеного збитку, пені, трьох відсотків річних, індексу інфляції та моральної шкоди, в якій просить суд:

- стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 суму несплаченого страхового відшкодування у розмірі 26489,60 грн., пеню у розмірі 2048,45 грн., 3 % річних в розмірі 365,77 грн., індекс інфляції у розмірі 748,21 грн., моральну шкоду у розмірі 6500,00 грн, витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грон., а також витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн., а разом 47060,03 грн.;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати з проведення оцінки нанесеного збитку внаслідок ДТП у розмірі 2000,00 грн., моральну шкоду у розмірі 6500,00 грн, а разом 8500,00 грн.

В обгрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що 15 квітня 2021 року о 19 год. 50 хв. по вул. Клочківській, 159, міста Харкова відбулася дорожньо-транспортна пригода ) (зіткнення двох ТЗ) за участю автомобіля Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , та автомобіля Lexus RX300, д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП вищезазначені автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль Hyundai Accent є власністю позивача. Цивільно- правова відповідальність водія ОСОБА_2 перед третіми особами під час керування автомобілем Lexus RX300, застрахована у Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ПЗУ Україна» за полісом №ЕР 201957929. 16.04.2021 року позивач звернувся до представника страхової компанії у місті Харкові з повідомленням про ДТП, 27.04.2021 року представник страхової компанії оцінювач ОСОБА_3 оглянув автомобіль потерпілого Hyundai Accent, склав протокол огляду транспортного засобу та провів фотофіксацію пошкоджень ТЗ. 07.06.2021 року позивач подав представнику страхової компанії у місті Харкові заяву про виплату страхового відшкодування, в якій зазначив свої банківські реквізити. Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 червня 2021 року водія ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП.

14.07.2021 року страхова компанія перерахувала позивачу страхове відшкодування у розмірі 30063,47 грн. Позивач не погодившись з виплаченою відповідачем сумою страхового відшкодування та з розміром нанесеного збитку, розрахованого відповідачем, 22 липня 2021 року з метою встановлення дійсного розміру нанесеного збитку, звернувся до ФОП ОСОБА_4 з заявою про проведення автотоварознавчого дослідження автомобілю Hyundai Accent. Цього ж дня страховій компанії та ОСОБА_2 було відправлено телеграми із запрошенням на огляд автомобіля, який був призначений на 29.07.2021 р., вартість послуг з проведення судової експертизи склала 2000,00 грн. Відповідно до висновку експерта від 28.08.2021 р. вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля Hyundai Accent без врахування ПДВ складає 56553,07 грн. У серпня 2021 року позивач звернувся до страхової компанії із заявою, в якій просив ознайомити його з розрахунком про нанесений потерпілому матеріальний збиток внаслідок ДТП, а також надати копію цього розрахунку. Ознайомившись зі звітом виникло багато питань до оформлення самого звіту, порядку дослідження та до проведених в звіті розрахунків, так як оцінювач ОСОБА_5 пошкоджений автомобіль позивача не оглядав, а відповідно до п.5.1. Методики товарознавчої експертизи та оцінки КТЗ огляд автомобілю є обов`язковим, тому вищезазначений звіт виконаний з грубим порушенням законодавства про оцінку майна і не може бути доказом що підтверджує нанесений матеріальний збиток позивачу внаслідок ДТП.

02.09.2021 року позивач подав страховій компанії заяву про доплату страхового відшкодування у розмірі 26489,60 грн., 28.10.2021 р. страхова компанія направила позивачу відповідь з відмовою у доплаті. 03.12.2021 року позивачем було направлено страховій компанії досудову вимогу. 20.12.2021 року страхова компанія надала відповідь на досудову вимогу з відмовою здійснювати доплату страхового відшкодування.

Як вважає представник позивача, страхова компанія зобов`язана доплатити позивачу суму страхового відшкодування у розмірі 26489,60 грн. та за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на це відшкодування сплатити пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла протягом періоду, за який нараховується пеня. Так як страхова компанія сплатила позивачу страхове відшкодування частково 14.07.2021 року, то саме з цієї дати починає нараховуватись пеня. Сума пені з 14.07.2021 року по 28.12.2021 року (звернення до суду) складає 2048,45 грн. Позивач має право на відшкодування суми боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних від простроченої суми у разі прострочення виконання грошового зобов`язання боржником, Інфляційні збитки за час прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 14.07.2021 року по 28.12.2021 року становить 748,21 грн., 3 % річних від 26489,60 грн. за період з 14.07.2021 року по 28.12.2021 року становить 365,77 грн.

Як зазначено представником позивача, також, позивачу діями відповідачів завдано моральну шкоду, яка полягає у моральних переживаннях, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, вказана дорожньо-транспортна пригода значною мірою порушила психологічний стан позивача, стрес, який відчув позивач, не минув на час звернення з позовом до суду, позивач втратив спокій, відчував постійний страх, в нього постійні скарги на головний біль, головокружіння, загальну слабкість, поганий сон, роздратівливість, підвищену втомленість, що також потребує лікування. Лікування, реабілітація потребують значних витрат часу, що мало наслідком зміну звичайного ритму життя, оточуючі також звертали увагу на те, що у позивача змінився настрій, поведінка, що впливає на їх відношення до позивача, все це спричинило позивачу великі душевні страждання. Враховуючи, що законом не встановлений порядок розрахунку розміру моральної шкоди позивач вважає за розумне розрахувати розмір моральної шкоди у кратному розмірі до мінімальної заробітної плати яка станом на 01.12.2021 року складає 6500,00 грн. та просить стягнути її зі страхової компанії на його користь.

Також, діями відповідача ОСОБА_2 позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає в тому, що позивач довгий час був позбавлений можливості використовувати свій автомобіль за призначенням, оскільки після ДТП передня частина автомобіля розбита та він став непридатним до експлуатації, кошти для його відновлення у позивача відсутні. Він для відновлення свого порушеного права ОСОБА_2 постійно був змушений звертатися за консультаціями до юристів, адвокатів, експертів. Заподіяна позивачу моральна шкода полягає у моральних переживаннях, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми. Нанесену моральну шкоду позивач також оцінює в розмірі 6500,00 грн.

Представником позивача подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить суд: стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 суму несплаченого страхового відшкодування у розмірі 26489,60 грн., пеню у розмірі 5772,61 грн., 3 % річних в розмірі 794,69 грн., індекс інфляції у розмірі 5682,35 грн., моральну шкоду у розмірі 6700,00 грн, витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грон., а також витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн., а разом 48739,25 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати з проведення оцінки нанесеного збитку внаслідок ДТП у розмірі 2000,00 грн., моральну шкоду у розмірі 6700,00 грн, а разом 8700,00 грн.

Представником Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ПЗУ Україна» надано до суду відповідь на відзив, в якому просить суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В обгрунтування заперечень проти позовних вимог представник відповідача посилався на те, що між ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та ОСОБА_6 був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Забезпеченим згідно з полісом є транспортний засіб - автомобіль Lexus RX300, д.н.з. НОМЕР_2 . Договір було укладено у відповідності до норм закону. У строк передбачений законом було проведено огляд пошкодженого майна і складено протокол технічного огляду КТЗ від 21.04.2021 року. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу розрахованого у порядку встановленому законодавством. На підставі проведеної оцінки та керуючись положеннями закону, страховик визначив страхове відшкодування потерпілій в результаті ДТП стороні за шкоду завдану у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу в розмірі 30063,47 грн. (34045,16 грн. 3981,69 грн.), де 34045,16 грн. вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням зносу, 3981,69 грн. сума податку на додану вартість. Відшкодування в розмірі 30063,47 грн. було сплачено потерпілому.

Згодом страховик повторно розглянувши матеріали страхової справи прийняв рішення змінити раніше прийняте по справі рішення та прийняти до уваги дані, які зазначені у висновку експерта № 20с від 28.08.2021 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням зносу складає 56553,07 грн. без ПДВ. Страховик визначив, що розмір доплати за шкоду завдану власнику автомобіля Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок ДТП становить 26489,60 грн. (56553,07 грн. - 30063,47 грн.).

Таким чином, страховик в повному обсязі виконав свої зобов`язання перед потерпілим та виплатив останньому страхове відшкодування в розмірі 56553,07 грн. Проти стягнення інфляційних втрат, 3 % річних та пені представник відповідача заперечує, бо розрахунки позивача є такими, що суперечать вимогам чинного законодавства, бо заява про страхове відшкодування була подана до страховика 07.06.2021 року, тобто, останнім днем прийняття рішення про виплату страхового відшкодування по даному випадку є 06 вересня 2021 року, а строк нарахування повинен починатися з 07.09.2021 року, а дата, з якої позивач зазначає, що необхідно здійснювати стягнення пені, інфляції та 3% річних - 14.07.2021 року не відповідає дійсності.

Вимоги позивача про стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню, бо в матеріалах справи відсутні докази, наприклад, медичні записи чи експертні висновки, які б підтверджували негативний емоційний стан позивача, як і відсутні докази про звернення позивача до лікаря для проведення лікування чи проходження реабілітації задля усунення негативних наслідків заподіяної моральної шкоди внаслідок ДТП, також відсутні докази про понесені витрати на таке лікування та реабілітацію та не зазначено яким чином були порушені його нормальні життєві зв`язки.

Представником позивача надано до суду відповідь на відзив, в якому представник позивача просить суд: стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 пеню у розмірі 5772,61 грн., 3 % річних в розмірі 794,69 грн., індекс інфляції у розмірі 5682,35 грн., моральну шкоду у розмірі 6700,00 грн, витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грон., а також витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн., а разом 28949,65 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати з проведення оцінки нанесеного збитку внаслідок ДТП у розмірі 2000,00 грн., моральну шкоду у розмірі 6700,00 грн, а разом 8700,00 грн.

В обгрунтування заперечень на відзив посилається на те, що відповідач страхова компанія прийняла рішення про виплату страхового відшкодування позивач та здійнило виплату частково 14.07.2021 року , отже, саме з цієї дати починається нарахування штрафних санкцій, а доплату страхового відшкодування лише 13.03.2023 року, отже, враховуючи дані обставини, позовні вимоги щодо стягнення штрафний санкцій з останнього є обгрунтованими і законними.

Моральна шкода нанесена позивачу у зв`язку з неправомірним зменшенням суми страхового відшкодування і полягає у душевних стражданнях, яких зазнав позивач у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем свого зобов`язання виплати повного страхового відшкодування, отже, відбулося порушення налагодженого стану життя, ситуація, що стала підставою цього позову за звичайних умов суспільного життя є неодмінно психотравмуючою за своєю сутністю, вона створює переживання., емоційну напруженість, порушує життєві плани та змінює життєвий устрій, позивач довгий час був позбавлений можливості відновити свій автомобіль до того стану, який він був до ДТП, оскільки в нього бракувало коштів для завершення ремонту, це й спричинило позивачу великі душевні страждання, тому вимоги позивача про стягнення моральної шкоди є обгрунтованими.

Щодо пропуску позивачем строку на подання позовної заяви про збільшення позовних вимог, то у зв`язку зі масштабною збройною агресією російської федерації проти України Указом Президента України №64/2022 в Україні з 24 лютого 2022 року було введено воєнний стан, тому з цього часу Дзержинський районний суд м. Харкова зупинив свою роботу і відновив роботу у червні 2022 року, після винесенні судом ухвали про відкриття провадження по справі перше судове засіданні по справі було призначене на 25.03.2022 року, суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Хайкін В.М. знаходився у відпустці в тому числі і на час подання відповіді на відзив, отже жодного судового засідання по цій справі проведено не було, тобто, заява про збільшення позовних вимог подана позивачем до суду в строки, визначені ч. 3 ст. 49 ЦПК України.

Представником ПрАТ СК «ПЗУ Україна» подано до суду клопотання з запереченнями проти стягнення витрат на правову допомогу адвоката, де просить суд зменшити розмір відшкодування судових витрат ОСОБА_1 .

В обгрунтування представник посилається на те, що розмір витрат на правову допомогу є неспівмірним із складністю справи та виконаними роботами написання позовної заяви та представництво клієнта в суді так як предмет спору в цій справі не є складним містить лише один епізод спірних правовідносин, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складення процесуальних документів не є значними, тому вважає, що сума 10000,00 грн. за надані послуги є необгрунтованою.

Відповідач ОСОБА_2 своїм правом на подання відзиву не скористався, відзив на позовну заяву, який би відповідав вимогам статті 178 ЦПК України, чи будь-яких письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновків експертів, заяв свідків, що підтверджують його заперечення проти позову, до суду не надав.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 10.01.2022 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.02.2022 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, призначено судове засідання по справі.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши доводи сторін, викладені у письмових заявах по суті справи, та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, в сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Відповідно до положень, викладених у ст. ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.

Судом встановлено, що не заперечується сторонами, що 15 квітня 2021 року о 19 год. 50 хв. по вул. Клочківській, 159, міста Харкова відбулася дорожньо-транспортна пригода (зіткнення двох ТЗ) за участю автомобіля Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , та автомобіля Lexus RX300, д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП вищезазначені автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 червня 2021 року водія ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП. та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ Страховій компанії «ПЗУ Україна» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР.201957929.

Згідно інформації з бази даних МТСБУ щодо поліса №ЕР.201957929, страхова сума за шкоду, ліміт за шкоду заподіяну майну становить 130000,00 грн., франшиза - 0,00 грн.

16.04.2021 року позивач звернувся до представника страхової компанії у місті Харкові з повідомленням про ДТП та подав відповідні документи.

27.04.2021 року представник страхової компанії оцінювач Авдєєв Сергій Володимирович оглянув автомобіль потерпілого Hyundai Accent, склав протокол огляду транспортного засобу та провів фотофіксацію пошкоджень ТЗ.

07.06.2021 року позивач відповідно до ст. 35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» подав представнику страхової компанії у місті Харкові заяву про виплату страхового відшкодування, в якій зазначив свої банківські реквізити.

Згідно звіту №215.21Е, складеного оцінювачем ОСОБА_3 , про визначення вартості (розміру) збитків спричинених пошкодженням транспортного засобу Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_1 , вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням зносу складає 34045,16 грн. з ПДВ,

На підставі проведеної оцінки ПрАТ Страхова компанія «ПЗУ Україна» визначила суму страхового відшкодування за шкоду завдану у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок ДТП, що становить 30063,47 грн. (34045,16 грн. 3981,69 грн.), де 34045,16 грн. вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням зносу, 3981,69 грн. сума податку на додану вартість.

Відповідно до платіжної інструкції від 14 липня 2021 року за №00057975 суму страхового відшкодування в розмірі 30063,47 грн. ПрАТ Страховою компанією «ПЗУ Україна» було перераховано на рахунок ОСОБА_1 .

Відповідно до висновку судового експерта Бочарова Сергія Миколайовича №20С від 28 серпня 2021 року вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_1 , складає 62542,75 грн. з урахуванням ПДВ та 56553,07 грн. без урахування ПДВ.

Дослідження судовим експертом Бочаровим С.М. проводилась на підставі договору, укладеного між ОСОБА_1 та суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_4 за №65/21 від 22.07.2021 року.

Відповідно до акту прийому-передачі робіт від 28 серпня 2021 року, укладеного між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_4 вартість робіт з автотоварознавчого дослідження становить 2000,00 грн.

Відповідно до дублікату квитанції від 31.08.2021 року за № 0.0..1 ОСОБА_1 перераховано ФОП ОСОБА_4 плату за автотоварознавче дослідження згідно виставленого рахунку за договором за №65/21 від 22.07.2021 року в розмірі 2000,00 грн., що підтверджує понесені позивачем ОСОБА_1 витрати за проведення експертного дослідження в розмірі 2000,00 грн.

Відповідно до платіжної інструкції від 13 березня 2023 року за № 00091390 ПрАТ Страховою компанією «ПЗУ Україна» перераховано на рахунок ОСОБА_1 суму страхового відшкодування в розмірі 26489,60 грн.

Враховуючи проведені оплати проведені страховою компанією на користь позивача за платіжною інструкцією від 14 липня 2021 року за №00057975 на суму 30063,47 грн. та за платіжною інструкцією від 13 березня 2023 року за № 00091390 на суму 26489,60 грн., це є підтвердженням сплати страховою компанією позивачу суми страхового відшкодування в загальному розмірі 56553,07 грн.

Згідно з ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Положеннями ст. 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі

Відповідно до ст. 979 ЦК України, ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договором страхування є письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

За змістом ч. 3 ст. 18 Закону України «Про страхування», ст. 981 ЦК України факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування.

Відповідно до статті 982 ЦК України істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

Згідно ст. 983 ЦК України, ч. 3 ст. 18 Закону України «Про страхування» договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з п. 9.1. ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до п.9.2. ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

У відповідності до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до умов поліса №ЕР.201957929 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ОСОБА_2 передбачено ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілого у розмірі 260000,00 грн. та шкоду, заподіяну майну потерпілого у розмірі 130000,00 грн.

Судом встановлено, що матеріальна шкода, завдана позивачу склала 56553,07 грн. та не перевищує ліміт максимальної суми страхового відшкодування, завданої майну потерпілого - позивача ОСОБА_1 .

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України - зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Як визначено в Постанові Верховного суду від 4 липня 2018 року в справі № 755/18006/15-ц, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Отже, внаслідок ДТП, яка сталася з вини ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого станом на час ДТП була забезпечена договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР.201957929, забезпеченим згідно з полісом є транспортний засіб - автомобіль Lexus RX300, д.н.з. НОМЕР_2 , у відповідача Страхової компанії «ПЗУ Україна» виникло деліктне зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування.

Статтею 526 ЦК визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог Цивільного кодексу та інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У частині третій статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Отже, грошовим слід вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора.

Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму.

З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. У зв`язку з чим доводи страхової компанії в цій частині є безпідставними.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 30 жовтня 2019 року №200/4309/14-ц, від 7 червня 2017 року №6-282цс17 та підтверджена висновком Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі №758/1303/15-ц (провадження №14-68цс18).

При цьому Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі №910/10156/17 (провадження №12-14гс18) вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 1 червня 2016 року у справі №3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

У пункті 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ» від 1 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам дано роз`яснення про те, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України).

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Прострочення виконання грошового зобов`язанням тягне за собою відповідальність, передбачену законом або договором.

Зокрема, згідно з ст. 36.5. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на викладене з відповідача підлягають стягненню сума основного страхового відшкодування, три проценти річних від простроченої суми, пеня та інфляційні збитки, а також витрати з проведення оцінки нанесеного збитку внаслідок ДТП.

З матеріалів справи вбачається, що ПрАТ Страховою компанією «ПЗУ Україна» перераховано на рахунок ОСОБА_1 суму страхового відшкодування на загальну суму 56553,07 грн., що відповідає дійсній вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля Hyundai Accent , д.н.з. НОМЕР_1 , тому сума недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 26489,60 грн. стягненню на користь позивача не підлягає.

Понесені позивачем ОСОБА_1 витрати за проведення експертного дослідження з проведення оцінки нанесеного збитку внаслідок ДТП є підтвердженими належними та допустимими доказами в зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню та з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню витрати в розмірі 2000,00 грн.

Отже, як встановлено судом, вимоги позивача обумовлені нормами матеріального права, спірними є лише момент виникнення прострочення грошового зобов`язання, момент виконання грошового зобов`язання та суми, що підлягають стягненню.

Вирішуючи питання про момент виникнення прострочення грошового зобов`язання, суд виходить з наступного:

Згідно з ст. 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування.

Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

Згідно з ст. 36.7. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку.

Пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов`язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Отже, стягнення пені обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування позивачу 14 липня 2021 року, внаслідок чого позивач звернулася до суду, оскаржуючи відмову відповідача здійснити виплату страхового відшкодування.

За таких обставин суд погоджується з доводами сторони позивача, що моментом прострочення виконання грошового зобов`язання слід вважати день 14 липня 2021 року,

Таким чином, позивач має право на виплату пені відповідно до вимог п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за період з 14.07.2021 р. по 13.07.2022 року.

У зв`язку з цим, суд вважає, що стягненню з відповідача ПрАТ Страховою компанією «ПЗУ Україна» на користь позивача підлягає пеня за період з 14.07.2021 р. по 13.07.2022 року в сумі 5772,61 грн.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення 3% річних та інфляційних витрат, суд вважає їх також законними та обґрунтованими, оскільки в даному випадку обов`язок страховика щодо виплати страхового відшкодування є грошовим зобов`язанням, відповідач прострочив виконання цього грошового зобов`язання, що суд вважає доведеним.

Доводи представника відповідача про те, що на спірні правовідносини не розповсюджують норми ст. 625 ЦК України суд вважає безпідставними.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2020 року у справі № 758/16044/16-ц (провадження № 61-913св17) вказано, що: «при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України).

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні майнових витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Суд вважає, що стягнення пені, не виключає можливість одночасного стягнення 3% річних та інфляційних витрат на підставі ч.2 ст.625 ЦК України, оскільки вони є різними правовими інститутами.

Як вже було зазначено судом вище, прострочення виплати відповідачем страхового відшкодування мало місце з 14.07.2021 року по 13.07.2022 року.

Суд погоджується з розрахунком позивача та вважає, що з відповідача підлягає стягнення 3 % різних за період з 14.07.2021 р. по 13.07.2022 року в сумі 794,69 грн.

Також суд погоджується з розрахунком позивача щодо стягнення інфляційних витрат та вважає, що з відповідача ПрАТ Страховою компанією «ПЗУ Україна» підлягає стягненню інфляційні витрати за період з 14.07.2021 р. по 13.07.2022 року в сумі 5682,35 грн.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормою статті 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Положеннями частин першої третьої статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку з між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 (зі змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (у тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У пунктах 5, 9 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями (бездіяльністю). Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами.

При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди.

При відшкодуванні моральної шкоди необхідно з`ясовувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних страждань, а також в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керується.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивач в своєму позові зазначає, що моральна шкода полягає у моральних переживаннях, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, вказана дорожньо-транспортна пригода значною мірою порушила психологічний стан позивача, стрес, який відчув позивач, не минув на час звернення з позовом до суду, позивач втратив спокій, відчував постійний страх, в нього постійні скарги на головний біль, головокружіння, загальну слабкість, поганий сон, роздратівливість, підвищену втомленість, що також потребує лікування. Лікування, реабілітація потребують значних витрат часу, що мало наслідком зміну звичайного ритму життя, оточуючі також звертали увагу на те, що у позивача змінився настрій, поведінка, що впливає на їх відношення до позивача, все це спричинило позивачу великі душевні страждання.

В якості доказів на підтвердження наявності підстав для відшкодування відповідачами позивачу моральної шкоди, позивачем жодного доказу суду не надано.

Беручи до уваги той факт, що характер та обсяг емоційно-вольових переживань позивача, котрими мотивується моральна шкода, є необґрунтованим, позивачем не надано належних та допустимих доказів такої шкоди, у зв`язку з чим суд дійшов переконання, що у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, слід відмовити.

Що стосується позовних вимог щодо стягнення з відповідача ПрАТ Страхова компанія «ПЗУ Україна», витрат на правову допомогу суд зазначає наступне.

Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з частиною другою статті 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України передбачено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно ч.1, п.п. 1, 4 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1-6 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Отже, до предмета доказування у справі входить склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування (правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18)).

Також, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи повинен подати детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Статус гр-на Воробйова В.В., як адвоката, підтверджено відповідним свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю за №1465.

Статус адвоката Воробйова В.В., як представника позивача за цим позовом, підтверджено ордером серії ХВ № 310 від 10.11.2021 р.

На підтвердження факту надання позивачу правової допомоги надано договір про надання правової допомоги від 10 листопада 2021 року, укладений між адвокатом Воробйовим Василем Валентиновичем, як адвокатом, та ОСОБА_1 , як клієнтом, відповідно до умов якого адвокат зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги клієнту на умовах і в порядку, що визначені цим договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати необхідні для виконання цього договору. Порядок оплати надання правової допомоги (гонорару) та фактичних витрат, необхідних для виконання цього договору (конкретних доручень) регулюється додатковими угодами.

З умов зазначеного договору неможливо визначити, що позивачу було надано правову допомогу саме в зв`язку зі зверненням до суду з цим позовом.

З додаткової угоди від 28 грудня 2021 р. до договору про надання правової допомоги від 10 листопада 2021 р. вбачається, що зміст доручення складається з наступного: адвокат зобов`язується скласти та подати до суду позовну заяву до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування та представляти інтереси клієнта в суді першої інстанції. За правову допомогу, вказану в п. 1 цією додаткової угоди, а також за представництво інтересів клієнта адвокатом в суді 1 інстанції клієнт сплачує адвокату гонорар (винагороду) в розмірі 10000,00 грн. Оплата клієнтом адвокату гонорару (винагороди) здійснюється у формі післясплати після отримання на руки адвокатом рішення суду за цим позовом протягом 3 календарних днів з дня отримання зазначеного вище документа.

В акті виконаних робіт від 30 грудня 2021 року зазначено, що адвокатом повністю виконані умови договору про надання правової допомоги від 10.11.2021 року, а також умови додаткової угоди від 28 грудня 2021 року, а саме: складено та подано до суду відповідну позовну заяву, здійснено представництво інтересів клієнта в суді 1 інстанції. За правову допомогу клієнт зобов`язаний сплатити адвокату гонорар (винагороду) в розмірі 10000,00 грн.

Адвокатом виставлений клієнту рахунок на оплату виконаних робіт від 30 грудня 2021 року на суму 10000.00 грн.

Однак, всупереч викладеному, представником позивача не надано суду детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (відповідних розрахунків матеріали справи не містять), не надано доказів про оплату позивачем суми гонорару (винагороди) адвокату та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлених у встановленому законом порядку, (відповідних квитанція до прибуткового касового ордера, або платіжного доручення з відміткою банку або іншого банківського документу, або касового чеку матеріали справи не містять), хоча, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмета доказування у справі.

Визначити, який час витрачений адвокатом на надання правової допомоги з метою встановлення співмірності розміру визначеного сторонами гонорару не вбачається можливим, бо який час адвокатом було витрачено ним не зазначено.

Вищезазначене позбавляє суд можливості перевірити надані адвокатом розрахунки й оцінити співмірність визначеної позивачем та його представником суми витрат характеру виконаної представником роботи та наданих ним послуг.

Так як доказів того, що позивачем проведено фактичну оплату гонорару адвокату в розмірі 10000,00 грн. суду не надано, це дає підстави зазначити, що ці витрати позивача не є позивачем понесеними, тоді як стягненню підлягають лише понесені витрати.

На підставі викладеного, у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, в зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ Страхова компанія «ПЗУ Україна», ОСОБА_2 підлягають задоволенню частково.

Розв`язуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, за якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позов судом задоволений частково, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (з ПрАТ Страхова компанія «ПЗУ Україна» - в сумі 240,98 грн. (26,54%), з ОСОБА_2 - в сумі 213,65 грн. (23,53 %).

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 352 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ПЗУ Україна», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування, витрат на проведення оцінки нанесеного збитку, пені, трьох відсотків річних, індексу інфляції та моральної шкоди, - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ПЗУ Україна» (, адреса місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 40) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 ) пеню у розмірі 5772 (п`ять тисяч сімсот сімдесят дві) грн. 61 коп., 3 % річних в розмірі 794 (сімсот дев`яносто чотири) грн. 69 коп., індекс інфляції у розмірі 5682 (п`ять тисяч шістсот вісімдесят дві) грн. 35 коп., а всього стягнути 12249 (дванадцять тисяч двісті сорок дев`ять) грн. 65 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП невідомий, адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 ) витрати з проведення оцінки нанесеного збитку внаслідок ДТП в розмірі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ПЗУ Україна» (, адреса місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 40) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 ) судовий збір в сумі 240 (двісті сорок) грн. 98 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП невідомий, адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 ) судовий збір в сумі 213 (двісті тринадцять) грн. 65 коп.

В задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Харкова.

Повний текст судового рішення виготовлений 22.09.2023 року

Головуючий: