Справа № 136/1216/23
провадження № 2/136/254/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" вересня 2023 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Кривенка Д.Т.,

за участю секретаря судового засідання Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, у порядку загального позовного провадження, цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання (догляду),

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач), у якому просила:

- розірвати договір довічного утримання (догляду), який укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , який укладений у м. Липовець, Вінницької обл., 08.11.2002, посвідчений приватним нотаріусом Липовецького районного нотаріального округу Кобзар Світланою Віталіївною, зареєстрований в реєстрі за № 2459.

Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами.

Позивач є власником житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки позивач є непрацездатною за віком, вона вирішила укласти з відповідачем договір довічного утримання (догляду) від 08.11.2002, посвідчений приватним нотаріусом Липовецького районного нотаріального округу Кобзар С.В., зареєстрований в реєстрі за №2459. Згідно умов вищевказаного договору набувач вищевказаного майна відповідач була зобов`язана надавати відчужувачу позивачу довічне забезпечення у вигляді: забезпечення її житлом шляхом збереження права безоплатного пожиттєвого проживання у відчужуваному жилому будинку, та користування господарчими будівлями; забезпечення щоденним калорійним харчуванням; забезпечення придатним для носіння одягом та взуттям; надання побутових послуг. Однак, відповідач жодного разу не забезпечувала позивача вказаним, тобто не виконувала умови укладеного договору довічного утримання від 08.11.2002, а після його укладення (з листопада 2006 року) безпосередній зв`язок з нею не підтримувала, а лиш деякий час, тільки засобами мобільного зв`язку, і в м. Липовець, де проживає відчужувач, набувач не з`являлася. Наразі, позивач є похилого віку, часто хворіє, а догляд за нею здійснює інша особа ОСОБА_3 (син), навідуються онуки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , а тому позивач хоче визначити спадкоємцем свого майна іншу особу (осіб) із числа рідні. Проте, за наявності укладеного з відповідачем договору довічного утримання від 08.11.2002, позивач не може бути впевнена, що її онуки та син зможуть отримати від неї у спадок житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а укладення нового договору довічного утримання (догляду) за наявності чинного - неможливо.

Ухвалою суду від 10.07.2023 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження з викликом сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву.

Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подала.

Сторонами не врегульовано спір до судового розгляду.

Ухвалою суду від 21.08.2023 закрито підготовче провадження в справі та призначено її до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивач не з`явилась, однак у своїй заяві просила суд про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила задовольнити.

У судові засідання, будучи належним чином повідомленою, відповідач не з`являлася, а про причини своєї неявки не повідомляла.

Суд зауважує, що неявка в судове засідання будь-якого учасника справи, за умови повідомлення його належним чином про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, а тому суд проводить розгляд справи у даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін, при цьому не здійснюючи фіксацію судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи копії укладеного між позивачем та відповідачем договору довічного утримання (догляду), який укладений у м. Липовець, Вінницької обл., 08.11.2002, посвідчений приватним нотаріусом Липовецького районного нотаріального округу Кобзар С.В., зареєстрований в реєстрі за № 2459, згідно його умов набувач житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , була зобов`язана надавати відчужувачу позивачу довічне забезпечення у вигляді: забезпечення її житлом шляхом збереження права безоплатного пожиттєвого проживання у відчужуваному жилому будинку, та користування господарчими будівлями; забезпечення щоденним калорійним харчуванням; забезпечення придатним для носіння одягом та взуттям; надання побутових послуг. Позивач стверджує, що попри те, що відповідач зареєструвала своє місце проживання за, адресою: АДРЕСА_1 , однак давно вже там не проживає, а її фактичне місце проживання невідоме. Позивач стверджує, що відповідач жодного разу не забезпечувала позивача вказаним, тобто не виконувала умови укладеного договору довічного утримання від 08.11.2002, а після його укладення (з листопада 2006 року) безпосередній зв`язок з нею не підтримувала, а лиш деякий час, тільки засобами мобільного зв`язку, і в м. Липовець, де проживає відчужувач, набувач не з`являлася. Разом з тим, п. 9 договору довічного утримання від 08.11.2002 передбачає його розірвання як за згодою сторін так і розірвання його у судовому порядку. Довідкою, виданою управлінням соціального захисту населення та охорони здоров`я Липовецької міської ради від 03.07.2023 №01-30/323, підтверджується, що догляд за позивачем здійснює не відповідач, а інша особа ОСОБА_3 . Згідно з актом, складеним депутатом Липовецької міської ради Семчук О.І. та підтвердженого сусідами ОСОБА_7 , ОСОБА_8 вбачається про те, що відповідач не виконує зобов`язань згідно договору довічного утримання.

Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як визначено в ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечував відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 30.06.2021 справа №310/5175/15-ц за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно (ст. 744 ЦК України).

Згідно зі ст. 745 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

В силу припису ст. 748 ЦК України, набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання (догляду), відповідно до ст. 334.

Судом було встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено договір довічного утримання (догляду), який укладений у м. Липовець, Вінницької обл., 08.11.2002, посвідчений приватним нотаріусом Липовецького районного нотаріального округу Кобзар С.В., зареєстрований в реєстрі за № 2459, згідно його умов набувач житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , була зобов`язана надавати відчужувачу позивачу довічне забезпечення у вигляді: забезпечення її житлом шляхом збереження права безоплатного пожиттєвого проживання у відчужуваному жилому будинку, та користування господарчими будівлями; забезпечення щоденним калорійним харчуванням; забезпечення придатним для носіння одягом та взуттям; надання побутових послуг.

Позивач стверджує, що відповідач жодного разу не забезпечувала позивача вказаним, тобто не виконувала умови укладеного договору довічного утримання від 08.11.2002, а після його укладення (з листопада 2006 року) безпосередній зв`язок з нею не підтримувала, а лиш деякий час, тільки засобами мобільного зв`язку, і в м. Липовець, де проживає відчужувач, набувач не з`являлася.

Разом з тим, п. 9 договору довічного утримання від 08.11.2002 передбачає його розірвання як за згодою сторін так і розірвання його у судовому порядку.

Як визначено в ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.

Тлумачення ст. 526 ЦК України свідчить, що цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань.

Суд зауважує, що в силу вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (визначені в ст. 82 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Докази мають бути належними, допустимими та достовірними, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.ст. 77-80 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України).

Судом було встановлено, довідкою, виданою управлінням соціального захисту населення та охорони здоров`я Липовецької міської ради від 03.07.2023 №01-30/323, підтверджується, що догляд за позивачем здійснює не відповідач, а інша особа ОСОБА_3 . Згідно з актом, складеним депутатом Липовецької міської ради Семчук О.І. та підтвердженого сусідами ОСОБА_7 , ОСОБА_8 вбачається про те, що відповідач не виконує зобов`язань згідно договору довічного утримання.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що відчужувачу за договором довічного утримання законом надано право ініціювати питання розірвання такого правочину у судовому порядку у випадку невиконання набувачем його умов, при цьому саме Відповідач (набувач) мав би убезпечити себе від подальших претензій відчужувача шляхом ведення відповідного обліку та на виконання вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України повинен надати суду докази відсутності цих обставин, на які посилається Позивач.

Такі висновки щодо застосування положень ст.ст. 755, 756 ЦК України узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема у постановах від 28.03.2018 у справі № 509/513/16-ц, від 29.08.2018 у справі № 755/1226/17-ц та від 06.05.2020 у справі № 755/1750/19.

Суд зауважує, що в ході розгляду справи відповідач, будучи належним чином повідомленою про судові засідання, не з`являлася до суду, не висловлювала свої заперечення у відзиві на позов не надала суду докази відсутності обставин, на які посилається позивач і не намагалася переконати суд про те, що причиною такої поведінки могли слугувати хоч якісь для того перешкоди.

Суд, оцінивши подані позивачем докази, вважає їх належними, допустимими та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач і які не оспорює відповідач, а в сукупності, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи.

З урахуванням зазначеного та беручи до уваги доведення факту багаторазового невиконання відповідачем взятих на себе по договору довічного утримання (догляду) від 08.11.2002, зобов`язань із надання довічного забезпечення позивачу в порядку та розмірі, визначеному в договорі, порушення його умов з боку відповідача, а також втрату позивачем довіри та поваги до неї, подальші взаємовідносини за укладеним договором є неможливими, а договір довічного утримання, що укладений між сторонами підлягає розірванню.

Згідно зі ст. 756 ЦК України, у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.

Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога: розірвати договір довічного утримання (догляду), який укладений між позивачем та відповідачем, який укладений у м. Липовець, Вінницької обл., 08.11.2002, посвідчений приватним нотаріусом Липовецького районного нотаріального округу Кобзар С.В., зареєстрований в реєстрі за №2459, ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню.

Суд, вирішуючи питання про стягнення судових витрат зі сплати судового збору керується Главою 8 ЦПК України, а тому вважає, що з відповідача в на користь позивача слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору.

Керуючись ст.ст. 259, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) про розірвання договору довічного утримання (догляду) - задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання (догляду), який укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , який укладений у м. Липовець, Вінницької обл., 08.11.2002, посвідчений приватним нотаріусом Липовецького районного нотаріального округу Кобзар Світланою Віталіївною, зареєстрований в реєстрі за № 2459.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано учасниками справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів до Вінницького апеляційного суду, а зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено в день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо скарга подана протягом 30-ти днів із дня вручення повного рішення суду.

Суддя Дмитро КРИВЕНКО