ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/843/23 Номер провадження 22-ц/814/4206/23Головуючий у 1-й інстанції Потетій А.Г. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

секретаря: Ракович Д.Г.,

за участі: позивача ОСОБА_1 та її представника - адвоката Плескач В.Ю.,

представника відповідача - адвоката Харченка О.В.,

розглянувши в м.Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватної агрофірми «Подоляка» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою

за апеляційною скаргою адвоката Плескач В`ячеслава Юрійовича в інтересах ОСОБА_1

на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 11 липня 2023 року, прийнятого під головуванням судді Потетія А.Г. в м.Полтаві, зі складанням повного тексту 12.07.2023 року,-

в с т а н о в и в :

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до районного суду з даним позовом.

Зазначала, що 27.12.2012 року між нею і відповідачем було укладено договір оренди земельної ділянки на 10 років. Не припиняючи у встановленому законом порядку дію попереднього договору, сторони 21.12.2019 року начебто уклали новий договір щодо цієї ж земельної ділянки.

Як з`ясувалось,представник відповідача Клестова Л.Ф. , будучи тривалий час знайомою з позивачем і скориставшись її довірою, надала позивачці ряд документів на підписання, які позивач підписала не усвідомлюючи, що серед них виявився новий договір оренди.

За договором від 21.12.2019 року були зареєстровані відповідні речові права користування земельною ділянкою, належною позивачу.

Після усвідомлення того, що позивач уклала новий договір з відповідачем, ОСОБА_1 16.01.2020 року надіслала агрофірмі свою незгоду з цим договором та зверталася до судів з позовами про розірвання договору від 21.12.2019 року та визнання його недійсним.

Вказувала, що оспорюваний договір є неукладеним, виходячи з розбіжностей у редакціях даного договору оренди, які знаходяться у неї та відповідача.

Посилаючись на вищенаведене, просила усунути перешкоди у користуванні належним їй майном шляхом витребування у ПАФ «Подоляка» на її користь земельну ділянку загальною площею 6,5736 га, кадастровий номер :00:013:0036, яка розташована на території Валківської сільської ради Полтавського району Полтавської області.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 11 липня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2329,56 грн. та витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 6000,00 грн. понесені ОСОБА_1 віднесено за її рахунок.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватної агрофірми «Подоляка» витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 8 500,00 грн.

Рішення суду мотивовано не доведеністю позовних вимог.

Рішення оскаржив адвокат Плескач В.Б. в інтересах ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .

Зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доводам позивача з приводу не укладеності оспорюваного договору у зв`язку з розбіжностями в екземплярах, які перебувають у сторін.

Вказує, що районний суд помилково послався на застосування наслідків спливу строків позовної давності, оскільки не врахував, що у справах про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном позовна давність не застосовується.

Вважає, що не існує жодного належного і допустимого доказу отримання позивачем орендної плати за договором від 21.12.2019 року.

Також, стверджує, що стягнутий розмір судових витрат призводить до безпідставного збагачення відповідача, а не компенсує реально понесені і обґрунтовані витрати.

У відзиві ПАФ «Подоляка» посилаючись на правильність вирішення справи судом першої інстанції, просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення районного залишити без змін.

Перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 27 грудня 2012 року між орендодавцем ОСОБА_1 та орендарем ПАФ «Подоляка» було укладено договір оренди землі, предметом якого є належна позивачеві земельна ділянка сільськогосподарського призначення, кадастровий номер :00:013:0036.

Договір укладено на 10 років з переважним правом орендаря на його поновлення на новий строк за умови письмового повідомлення орендодавця про намір продовжити дію договору не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку його дії.

27 грудня 2012 року цей договір оренди землі зареєстровано у Відділі Держкомзему в Полтавському районі, про що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено відповідний запис за № 03698, та того ж дня між сторонами було підписано акт приймання-передачі земельної ділянки в оренду.

21 грудня 2019 року у зв`язку із змінами істотних умов, передбачених типовим договором оренди землі від 27.12.2012 року, між ОСОБА_1 (орендодавцем) та ПАФ «Подоляка» (орендарем) укладено договір оренди землі щодо спірної земельної ділянки, який того ж дня зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права.

За умовами договору оренди землі від 21.12.2019 року сторони погодили строк, на якій його укладено - 10 років до 01.01.2033 року з продовженням терміну дії договору на період, необхідний орендарю для збору врожаю, якщо земельну ділянку буде засіяно до закінчення дії договору, розмір орендної плати - 10% від грошової оцінки землі з урахуванням коефіцієнту індексації на момент укладення договору, що становить 27 279,54 грн на рік у грошовій та натуральній формі, та право на використання персональних даних. Всі інші умови оренди відповідають договору від 27.12.2012.

16 січня 2020 року ОСОБА_1 подала відповідачу письмову заяву з проханням розірвати вказаний договір оренди землі, оскільки вона не ознайомилась з його змістом та підписала в стані сильного душевного хвилювання через власну неосвіченість та необізнаність.

Звертаючись до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні належною їй земельною ділянкою, ОСОБА_1 зазначала, що вважає договір від 21.12.2019 року неукладеним у зв`язку з наявним розбіжностями у вказаних договорах, які містяться у сторін, а орендну плату вона отримувала відповідно до попереднього договору, який діяв до 27.12.2022 року.

Районний суд, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що при підписанні договору оренди, ОСОБА_1 внаслідок власного недбальства погодилася із його змістом, що вказує на відсутність правових підстав для визнання цієї угоди недійсною із передбачених статтями 229, 230 ЦК України. Також зазначив, що має місце отримання позивачем від відповідача з договором від 21.12.2019 року орендної плати та пропуск ОСОБА_1 строку позовної давності для звернення до суду з вказаним позовом.

Колегія суддів частково погоджується з вказаним висновком.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до статті 15 цього Закону істотними умовами договору оренди землі: є об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Відповідно до положень статей 207, 210, 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа.

Договір оренди землі від 21.12.2019 року ОСОБА_1 підписаний без будь-яких застережень.

Не можуть бути прийняті як підстави для визнання неукладеним спірного договору посилання позивача на розбіжності в екземплярах, які знаходяться у сторін, а саме: в примірнику ОСОБА_1 в преамбулі вказано прізвище ' ОСОБА_3 ', розмірів земельної ділянки - 6,57га та 6,5736 га, назва розділу «Орендна плата» розміщена на різних сторінках договорів (а.с.27 33-24), - так як вони не є суттєвими і не призводять до різних тлумачень умов договору.

Наведені обгрунтування заявлених позовних вимог не можуть бути підставою для визнання порушеними прав ОСОБА_1 .

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 18 жовтня 2022 року із зміненою мотивувальною частиною постановою Полтавського апеляційного суду від 06 лютого 2023 року, встановлено, що договір оренди землі від 21.12.2019, який підписаний ОСОБА_1 та ПАФ «Подоляка», містить усі істотні умови, передбачені статтею 15 Закону України «Про оренду землі».

Зазначена обставина була встановлена в ході розгляду справи № 545/424/22 між тими ж сторонами.

Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року в справі № 227/3760/19-ц зроблено висновок про те, що якщо договір оренди (найму) виконувався обома його сторонами, то така обставина захищає відповідний правочин від висновку про неукладеність і в подальшому він розглядається як укладений та чинний, якщо тільки не є нікчемним чи оспорюваним з інших підстав.

Тобто суду необхідно встановити не просто факт використання спірного майна орендарем, а й те, чи сплачував орендар за таке використання орендодавцю та його правонаступникам і чи приймали вони таку оплату.

У разі якщо договір виконувався обома сторонами (зокрема, орендар користувався майном і сплачував за нього, а орендодавець приймав платежі), то кваліфікація договору як неукладеного виключається, такий договір оренди вважається укладеним та може бути оспорюваним (за відсутності законодавчих застережень про інше).

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У даній справі встановлено, що позивач передала ПАФ «Подоляка» в оренду належну їй земельну ділянку, а агрофірма з 2019 року виплачувала їй орендну плату у збільшеному розмірі, отже договір виконувався сторонами, а тому відсутні підстави стверджувати про неукладеність оспорюваного договору оренди землі.

За таких обставин безпідставними є позовні вимоги ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні належним їй майном шляхом витребування у ПАФ «Подоляка» на її користь земельної ділянки загальною площею 6,5736 га, кадастровий номер :00:013:0036, яка розташована на території Валківської сільської ради Полтавського району Полтавської області.

Суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про відмову в задоволенні цих вимог ОСОБА_1 і рішення районного суду в цій частині слід залишити без змін.

Разом з цим, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову як з підстав його необґрунтованості, так і з підстав пропуску строку позовної давності, що є недопустимим, оскільки правила ЦК України щодо позовної давності застосовуються лише щодо обґрунтованості позову. У разі якщо позов є безпідставним і необґрунтованим, то суд має відмовити в позові саме з цих підстав.

За таких обставин слід виключити з мотивувальної частини оскаржуваного рішення вказівку про застосування наслідків спливу строку позовної давності.

Колегія суддів не може прийняти до уваги посилання в апеляційній скарзі на наведений перелік окремих постанов Верховного Суду, так як під судовими рішеннями у справах зі спорів, що виникли з подібних правовідносин, необхідно розуміти, зокрема такі, де аналогічними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин. Правовідносини у зазначених як приклади справах та у справі, яка переглядається, не є подібними.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Виключити з мотивувальної частини рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 11 липня 2023 року вказівку про застосування наслідків спливу строку позовної давності.

В іншій частині рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 11 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27.09.2023 року.

Головуюча суддя О.В. Прядкіна

Судді: С.Б. Бутенко

О.І. Обідіна