Ухвала

21 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 638/3526/21

провадження № 61-13523ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Крата В. І., розглянув касаційні скарги ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 липня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 10 серпня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Харківського районного управління поліції № 3 Головного управління національної поліції в Харківській області, Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про компенсацію моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Харківського районного управління поліції № 3 Головного управління національної поліції в Харківській області, Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про компенсацію моральної шкоди.

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Дзержинського районного суду м. Харковаз клопотанням про проведення судово-психологічної експертизи, в якому просила суд доручити експертам Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України вирішення наступних питань:

1) Чи є психотравмуючою для ОСОБА_1 ситуація, пов`язана з тривалим (63 місяці) проведенням досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001538?

2) Якщо так, то чи спричинені ОСОБА_1 страждання (моральна шкода)?

3) Якщо спричинені, то який можливий розмір грошової компенсації для ОСОБА_1 .?

Витрати за проведення експертизи покласти на Державу Україна в особі Державної казначейської служби України.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 липня 2023 року клопотання ОСОБА_1 про призначення судово-психологічної експертизи задоволено частково та призначено у цій справі психологічну експертизу, проведення якої доручено Національному науковому центру «Інститут судових експертиз» ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про покладення витрат за проведення експертизи на Державу Україна в особі Державної казначейської служби України відмовлено.

На вирішення експерта поставлено наступні питання:

- Чи є психотравмуючою для ОСОБА_1 ситуація, пов`язана з тривалим ( 63 місяці) проведенням досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001538?;

- Якщо так - чи спричинені ОСОБА_1 страждання (моральна шкода)?;

- Якщо спричинені - який можливий розмір грошової компенсації для ОСОБА_1 .?

Витрати за проведення експертизи покладено на ОСОБА_1 .

Надано у розпорядження експертам матеріали цивільної справи № 638/3526/21.

Зобов`язано Харківське районне управління поліції № 3 Головного управління поліції в Харківській області, у разі необхідності експерту, надати матеріалами кримінального провадження №0001538 від 31 березня 2016 року.

Зобов`язано експерта обмежити перебування матеріалів кримінального провадження № 0001538 від 31 березня 2016 року одним днем.

Провадження у справі зупинено до проведення експертизи.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 10 серпня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 липня 2021 року - без змін.

15 та 16 вересня 2023 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційні скарги, в яких просила скасувати ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 липня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 10 серпня 2023 року у зв`язку з незаконним покладенням витрат за проведення експертизи на позивача, а справу направити до суду першої інстанції для нового розгляду клопотання для визначення іншої експертної установи.

Ухвала суду першої інстанції щодо призначення експертизи, визначення розміру судових витрат, зупинення провадження у справі може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду (пункти 12, 13, 14 частини першої статті 353 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 406 ЦПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу.

У пункті 2 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Отже, ухвала суду першої інстанції щодо призначення експертизи, визначення розміру судових витрат, зупинення провадження, після її перегляду в апеляційному порядку оскарженню в касаційному порядку не підлягає, оскільки це не передбачено пунктом другим частини першої статті 389 ЦПК України. А тому не можна оскаржити у цьому порядку і постанову апеляційного суду про залишення без змін вказаної ухвали суду першої інстанції (див. ухвалу Великої Палати Верховного суду від 28 вересня 2022 року в справі № 477/1315/20(провадження № 14-183цс21)).

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Вказівка в резолютивній частині постанови Полтавського апеляційного суду від 10 серпня 2023 року про можливість її оскарження до Верховного Суду не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки касаційні скарги подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами ОСОБА_1 необхідно відмовити, оскільки касаційні скарги подані на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 липня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 10 серпня 2023 року у справі № 638/3526/21.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Краснощоков

І. О. Дундар

В. І. Крат