П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2023 року м. Київ

Справа №757/52459/21-ц

Апеляційне провадження №22-ц/824/7057/2023

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Соколової В.В.

суддів Нежури В.А., Поліщук Н.В.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва ухваленого під головуванням судді Остапчук Т.В., 22 грудня 2022 року в м. Києві, у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В

У вересні 2021 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулось до суду з вищевказаним позовом, в якому просило стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 14 грудня 2018 року станом на 24 травня 2021 року у розмірі 33979, 32 грн та судові витрати у розмірі 2270,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 14 грудня 2018 року відповідач звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, на підставі якого отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 . Разом з тим, незважаючи на виконання банком своїх зобов'язань за договором, відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 24 травня 2021 року має перед банком заборгованість у загальному розмірі 33979,32 грн, з яких: 33979,32 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 0,00 грн - заборгованість за пенею та комісією.

Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 30 червня 2022 року позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 14 грудня 2018 року у розмірі 33979,32 грн та судовий збір у розмірі 2270,00 грн (а.с.64-67).

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 01 листопада 2022 року задоволено заяву представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 червня 2022 року. Скасовано заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 червня 2022 року та призначено справу до розгляду у спрощеному позовному провадженні (а.с.91,92).

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 22 грудня 2022 року позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 14 грудня 2018 року у розмірі 33979,32 грн та судовий збір у розмірі 2270,00 грн (а.с.107-110).

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем доведено наявність між сторонами договірних правовідносин, невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором та наявність у останнього заборгованості перед банком у заявленому до стягнення розмірі.

Не погодився з вказаним судовим рішенням відповідач, його представником подано апеляційну скаргу, в якій він посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В доводах апеляційної скарги представник вказує на неврахування судом першої інстанції того, що всі грошові кошти, які були сплачені відповідачем та направлені позивачем в рахунок погашення процентів, не могли йти в рахунок таких процентів, оскільки останні не передбачені підписаним між сторонами договором. При цьому, зазначає, що відповідачем було сплачено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором суму коштів у загальному розмірі 36379,23 грн, що перевищує заявлену позивачем до стягнення суму заборгованості (а.с.112-116).

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки матеріалами справи в їх сукупності підтверджується факт укладення між сторонами договору про надання банківських послуг в електронній формі, умови якого позивачем були виконані. Також, зазначає, що у зв'язку з оформленням відповідачем однієї розстрочки та здійсненням 7 транзакцій в розстрочку на загальну суму 16103, 27 грн, заборгованість за тілом кредиту змінювалася.

В порядку ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з такого.

По суті спірних правовідносин апеляційним судом встановлено, що 14 грудня 2018 року відповідач підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. Згідно положень анкети-заяви клієнт просить відкрити а його ім`я поточний рахунок № НОМЕР_2 у гривні. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Анкета-заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення (а.с.7).

Умовами п. 5.3 розділу 5 Умов обслуговування рахунків фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» передбачено, що підписані клієнтом та/або банком документи, що пов'язані з укладеними правочинам, зберігаються банком в електронному вигляді та надсилаються в Мобільному додатку клієнта, а також їх копії можуть бути надані банком на паперовому носії на запит клієнта. Під час одержання однією із сторін електронного документа формується підтвердження із зазначенням дати та часу такого одержання.

Позивач вказує, що відповідно до умов якого АТ «Універсал Банк» відкрив ОСОБА_1 поточний рахунок у гривні та надав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі до 20000,00 грн, з можливістю його коригування, зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 24 травня 2021 року становить 33979,32 грн, яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту). Також з цього розрахунку вбачається, що заборгованість виникла з 24 квітня 2019 року і поступово зростала до суми 18646,62 грн, на суму боргу нараховувались проценти за користування кредитними коштами за ставками 38,4% та 76,4%, а відповідачем здійснювалось погашення заборгованості, зокрема, остання сплата відбулась 16 вересня 2020 року. У зв`язку з цим відсутня поточна заборгованість, пенею та комісією, але наявний залишок простроченої заборгованості на суму 33979,32 грн (а.с.5-6).

Матеріали справи містять також копії Витягу з Умов і Правил надання банківських послуг, Тарифів банку, які не містять підпису відповідача (а.с.8-22).

Також в матеріалах справи наявні копії банківської ліценції, виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, статуту юридичної особи АТ «Універсал Банк» та копії паспортних даних та довідки про присвоєння коду платника податків відповідача та довідка ВЧ НОМЕР_3 про те, що ОСОБА_1 з 28 червня 2022 року проходить військову службу по мобілізації (а.с.23-25, 27-30,80,82).

Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

В порядку ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як передбачено ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Положеннями ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17 вказала на те, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети, яка не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Тобто, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов'язань.

При цьому, у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що АТ КБ «Приватбанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов'язання виконати боржником обов'язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

В силу ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненнями чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Також, згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

З наведених обставин справи вбачається, що 14 грудня 2018 року відповідачем підписано Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, що містить відомості про його персональні дані, а також фотокопії сторінок паспорту та довідки про присвоєння ідентифікаційного коду.

Згідно положень анкети-заяви клієнт просить відкрити поточний рахунок № НОМЕР_2 у гривні. Проставлянням власноруч свого підпису під цією анкетою-заявою, відповідач вказав що погоджується з тим, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають Договір про надання банківських послуг, укладання якого Клієнт підтверджує і зобов`язується виконувати його умови ( пункт 2). Разом з тим, умов про строк кредитування, відповідальність, розмір процентної ставки та інших обов'язків анкета-заява не містить.Також відсутні в матеріалах справах підтвердження із зазначенням дати та часу одержання відповідачем у електронному вигляді Умов обслуговування рахунків фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» та Тарифів, а роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. А тому у суду відсутні підстави вважати, що саме з наданими позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог Умовами, Тарифами було ознайомлено відповідача.

Отже, виходячи з вищенаведеного, у даному випадку неможливо застосувати до спірних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила обслуговування фізичних осіб, що розміщені на офіційному сайті позивача могли неодноразово змінюватися самим АТ «Універсал Банк» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Умови і правила обслуговування фізичних осіб у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Відповідно до даних наданого розрахунку заборгованості відповідача вбачається наявність заборгованості перед банком за наданим кредитом в розмірі 33979,32 грн, яка визначена як прострочена заборгованість. Однак, даний розрахунок заборгованості не є належним доказом, що підтверджує обставини надання кредиту відповідачу та наявність кредитних правовідносин, оскільки не містить даних про видачу кредитних коштів, за якою карткою зроблено цей розрахунок, містить підпис представника, яким була подана позовна заява, а не підпис особи відповідальної за ведення фінансових операцій. Даний розрахунок не є випискою по особовому ранку, він не містить записи про операції, здійснені протягом операційного дня, не є регістром аналітичного обліку та не є підтвердженням виконаних позивачем банківських операцій.

Разом з тим, в ході розгляду справи відповідачем визнавались обставини отримання кредитних коштів та вказувалось на здійснення погашення заборгованості на загальну суму 36379,23 грн, яка вказана у розрахунку наданому позивачем, що значно перевищує суму одержаного кредиту. В наданому розрахунку в графі «сума погашення за наданим кредитом» сукупна сума становить 17475 грн, а в графі «сплачено відсотків» сукупна сума становить 18904,23 грн. При цьому у розрахунку розмір процентної ставки визначений одночасно декількома розмірами 38,4%, 76,8%, 76,8%, а порядок нарахування, ставка, період, сума від якої йшло нарахування, не визначені. Також вбачається, що несплачена сума відсотків зарахована до загальної заборгованості за кредитом, так як позивачем окремо не визначена сума несплачених відповідачем відсотків за користування кредитом та сума наданого кредиту. Таким чином, на стадії розгляду справи судом першої інстанції позивачем не доведено належними та допустимими доказами обставини надання кредиту, підстави нарахування відсотків за користування кредитом у визначених ним розмірах та їх включення до суми загальної заборгованості.

На стадії апеляційного перегляду справи до відзиву на апеляційну скаргу позивачем долучено виписку про рух коштів по картці відкритої на ім`я відповідача, в якій «залишок після операцій» і «баланс на кінець періоду» визначений станом на 01 грудня 2020 року у розмірі «-13979,32», а заборгованість станом на 24 травня 2021 року «33979,32 UAH». При цьому, банк, долучаючи до відзиву виписку з особового рахунку відповідача, тобто новий доказ, який не був досліджений судом першої інстанції, жодним чином не обґрунтував неможливість подання цього доказу до суду першої інстанції. А тому, суд апеляційної інстанції переглядає дану справу за наявними в ній доказами, що відповідає положенням ч. 1 ст. 367 ЦПК України.

За вказаних обставин, а також враховуючи те, що за відсутності погодження між сторонами розміру процентів банк не мав права ані нараховувати їх за визначеними ним ставками, ані зараховувати грошові кошти відповідача в рахунок їх погашення, висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за простроченим тілом кредиту у заявленому останнім розмірі, є помилковим та таким, що не підтверджується матеріалами справи в їх сукупності.

Посилання позивача у відзиві на апеляційну скаргу на те, що відповідачем було оформлено розстрочку і заборгованість за тілом кредиту у заявленому розмірі включає щомісячні платежі за послугою «розстрочка», колегія суддів відхиляє, адже на підтвердження вказаних обставин позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, судом першої інстанції ухвалено рішення за неповно встановлених обставин справи, що призвело до неправильного застосуванням норм матеріального права, що дає підстави апеляційному суду для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Оскільки колегія суддів скасовує судове рішення та ухвалює нове, суд апеляційної інстанції здійснює новий розподіл судових витрат та відповідно до положень ст. ст. 141, 382 ЦПК України приходить до висновку про стягнення з позивача на користь відповідача судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3405,00 грн.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 грудня 2022 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без задоволення.

Стягнути з Акціонерного товариства «Універсал Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3405, 00 грн.

Позивач: Акціонерне товариство «Універсал Банк», місцезнаходження: м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19, .

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач В.В. Соколова

Судді В.А. Нежура

Н.В. Поліщук