СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/10527/23

пр. № 2/759/3560/23

20 вересня 2023 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Петренко Н.О.

за участю секретаря судових засідань Донець Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (виклику) сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про поділ майна,

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст позовних вимог.

У червні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 з урахуванням зменшених позовних вимог та просив в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ним право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 65,5 кв.м, житловою 42 кв.м.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що з 14.08.2010р. по 06.08.2015р. позивач та відповідач проживали у зареєстрвоаному шлюбі. За період спільного проживання з відповідачем у шлюбі було набуте спільне майно: квартиру АДРЕСА_4 дійсна вартість квартири станом на момент подання позову становить 1 300 000,00 грн.; квартиру АДРЕСА_3 , дійсна вартість квартири станом на момент подання позову становить 1 352 000,00 грн. 06.06.2014р. між позивачем та відповідачем був підписаний договір подружжя, відповідно до якого квартири, придбані у шлюбі , відходять у приватну власність, при цьому ОСОБА_1 має виплатити компенсацію, рівність часток при поділі цього та іншого майна не застосовується. У 2015р. сторони розлучились та стали проживати окремо. Нещодавно при зустрічі відповідач заявила, що хоче повернути собі одну квартиру, яка оформлена на позивача. Тому просить визнати право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 65,5 кв.м, житловою 42 кв.м.

ІІ. Процесуальні рішення у справі.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 26.06.2023 р. провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву.

ІІІ. Позиції учасників судового провадження.

Позивач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, якою просить розгляд справи провести за його відсутності за наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відзив не надала. В той же час направила на адресу суду заяву про визнання позову та розглядати справу за її відсутності.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом та норми права,які підлягають застосуванню та мотиви суду,щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

14.08.2010р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського РУЮ у м. Києві, актовий запис № 1015/а.с.3/.

Судом встановлено, що в період шлюбу сторонами було придбано майно, а саме: квартиру АДРЕСА_4 , житловою площею 27,5 кв.м, загальною площею 47 кв.м (07.10.2011р.) та квартиру АДРЕСА_3 (08.10.2011р.)/а.с.7-8/.

Відповідно до висновку вартості майна від 29.05.2023р. ринкова вартість квартири за адресою: АДРЕСА_5 становить 1 352 000,00 грн./а.с.5/.

Відповідно до висновку вартості майна від 29.05.2023р. ринкова вартість квартири за адресою: АДРЕСА_6 , загальна площа 47,00 кв.м становить 1 300 000,00 грн./а.с.6/.

06.06.2014р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір подружжя/а.с.9/.

Відповідно до п. 1 вказаного договору квартира АДРЕСА_4 та квартира в будинку АДРЕСА_7 є майном набутим подружжям у шлюбі та є їхньою спільною сумісною власністю.

Відповідно до п. 2 вказаного договору у випадку майбутнього поділу подружжям вищевказаного в п.1 цього договору нерухомого майна , після розлучення чи до розлучення, усі квартири переходять у особисту приватну власність чоловіку, а чоловік зобов`язується виплатити дружині компенсацію у розмірі не менш як половину вартості цих квартир про що оформлюється відповідна розписка про отримання коштів дружиною.

Відповідно до п. 3 вказаного договору подружжя між собою домовились, що при поділі майна, яке вказане у п. 1 цього договору та будь-якого іншого рухомого чи нерухомого майна, яке було та буде набуто в майбутньому подружжям в шлюбі, рівність часток при такому поділі відповідно до ст. 70 СК України виключається.

Як вбачається із розписки від 02.03.2015р. ОСОБА_2 підтвердила, що дійсно отримала на руки від свого чоловіка ОСОБА_1 його власні кошти у сумі 105 000 (сто п`ять тисяч) доларів США, що еквівалентно два мільйони вісімсот чотирнадцять тисяч гривень, як компенсацію за свою частку у всьому нерухомому майні набутому між сторонами у період шлюбу в тому числі за квартири.

Відповідно до листа КП КМР «КМ БТІ» від 05.06.2023 № 069/19-6759 за даними реєстрових книг бюро, станом на даний час право власності на квартиру АДРЕСА_4 та квартиру АДРЕСА_8 зареєстровано за ОСОБА_1 /а.с.11/.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст.ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 2 ст. 60 СК України встановлено презумпцію спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте під час шлюбу.

Аналізуючи зазначену норму, суд вважає, що реєстрація права на майно, придбане під час шлюбу, лише на ім`я одного з подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 р.«Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

Згідно ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

На противагу цьому слід зазначити, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Слід зазначити, що сам собою факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для надання такому майну статусу спільної сумісної власності подружжя.

Судом встановлено, що стронами було придбано квартири в тому числі за адресою: АДРЕСА_5 у шлюбі, однак відповідно до розписки позивачем сплачено ОСОБА_2 105 000 доларів США як компенсацію за частку у всьому нерухомому майні набутому у період шлюбу.

Враховуючи вищевикладене, та приймаючи до уваги визнання позову ОСОБА_2 , суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та визнання за ним право особистої власноті на квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 65,5 кв.м, житловою 42 кв.м.

Керуючись ст.ст.2, 4, 5, 81, 263, 265, 273 ЦПК України, ст.ст. 57, 60, 61, 63, 65, 69, 70, 71 СК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 65,5 кв.м, житловою 42 кв.м.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_9 .

Суддя Н.О. Петренко