Справа №490/9029/20
Провадження №2/487/186/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2023 Заводський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого-судді Кузьменко В.В.,

секретаря судових засідань Рафальської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

24.03.2021 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла з Центрального районного суду м. Миколаєва цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в якій просив стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) заборгованість в сумі 604 200,41 гривень.

Позовна заява мотивована тим, що Заводським районним судом м. Миколаєва за результатами розгляду справи №487/2034/20 за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, 25.08.2020 року виданий судовий наказ, згідно якого з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно починаючи з 04.04.2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Постановою від 23.09.2020 року старшим держвним виконавцем Заводського відділу ДВС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)Бабенко Є.В. відкрито виконавче провадження №63067569 з примусового виконання вказаного вище судового наказу.

На праві спільної сумісної власності в подружжя з 28.01.2010 року знаходилася п`ятикімнатна квартира АДРЕСА_1 .

04.08.2020 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 продали вказану квартиру ОСОБА_4 . За ціною 1184326,00 грн. Після підписання договору в повному обсязі грошові кошти були передано особисто в руки ОСОБА_2 .

Заборгованість зі сплати аліментів відсутня, але в зв`язку із отриманням ОСОБА_2 від ОСОБА_1 грошових коштів за результатами продажу їх спільного майна, ОСОБА_1 вважає, що ці кошти підлягають стягненню з відповідача як безпідставно отримані.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 16.01.2021 року матеріали справи направлено за підсудністю до Заводського районного суду м. Миколаєва.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 30.03.2021 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 16.04.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

У судове засідання позивач не з`явився, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує.

Відповідач до судового засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила.

Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. ст. 280-281 ЦПК України.

Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно ч. 1 ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст.12, ч. 1 та ч. 2 ст.13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 77, 78, 79, 80 ЦПК України докази повинні бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Згідност. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, до позовної заяви на підтвердження заявлених вимог позивачем додано:

- копія постанови про відкриття виконавчого провадження №63067569 від 23.09.2020 року, згідгл якої з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнено аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно починаючи з 09.04.2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

- копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно та витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, згідно яких ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 .

- пояснення ОСОБА_4

- розрахунок процентів за користування коштами;

- копії документів, що посвідчують особу позивача.

За такого, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки позивачем не надано суду достатніх і переконливих доказів продажу квартири АДРЕСА_1 та отримання ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 1184326,00 грн. в повному обсязі.

За таких обставин суд вважає, що позов задоволенню не підлягає через недоведеність обставин, якими обгрунтовуються позовні вимоги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволені позовних вимог за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В.Кузьменко