Провадження №: 2/755/6405/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" вересня 2023 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Слободянюк А.В., перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лещінер Юлії Володимирівни про визнання права власності на частку квартири, в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла вищевказана позовна заява.

Вивчивши подані матеріали, вважаю за необхідне даний позов залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків, відповідно до ст.185 ЦПК України, за наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Статтями 175, 177 ЦПК України визначено вимоги щодо змісту та форми позовної заяви.

Зокрема, ч. 4 ст. 177 ЦПК України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Як вбачається з поданої позовної заяви, остання містить вимоги майнового характеру.

Згідно п. 3 ч.3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

В той же час, відповідно положень статті 176 ЦПК України, ціна позову у позовах про визнання права власності на майно або його витребування визначається вартістю майна.

Так, в даному випадку позивачем заявлено вимоги, у яких ціна позову залежить від вартості оспорюваного майна, що передбачено ст. 176 ЦПК України.

Разом з тим, відповідно до п.3 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1440 від 10.09.2003 року, ринкова вартість це вартість, за яку можливе відчуження об`єкта оцінки на ринку подібного майна на дату оцінки за угодою, укладеною між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу.

Процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. У випадках самостійного проведення оцінки майна органом державної влади або органом місцевого самоврядування складається акт оцінки майна.

За статтею 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» № 2658-III від 12 липня 2001 року незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання.

Механізм проведення оцінки нерухомого та рухомого майна для цілей обчислення державного мита та інших обов`язкових платежів визначений обов`язковим.

В той же час, як встановлено ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тобто розмір судового збору у даній категорії справ, встановлюється безпосередньо від ціни позову, яку позивачка має визначити від частки вартості майна, право власності на яке вона просить визнати, в порядку спадкування за законом.

Однак, як встановлено судом з наданих матеріалів позову, в порушення вищенаведених вимог закону, позивачем не надано актуальну грошову оцінку оспорюваного нерухомого майна, станом на момент подачі даної позовної заяви та не зазначено ціни даного позову (яка відраховується від частки вартості оспорюваного майна), що позбавляє можливості суд встановити точну суму судового збору, що підлягає сплаті за подання позовної заяви, адже така сума встановлюється в розрахунку одного відсотка від ціни позову. Натомість, позивачка помилково сплатила судовий збір за пред`явлення даного позову, у розмірі, що встановлений законом для позовних заяв немайнового характеру (1073,60 грн.), що суперечить ст. 176 ЦПК України, адже вимога, яку позивач заявляє у даному позові, підлягає грошовій оцінці.

Таким чином, враховуючи наведені норми закону, позивачу у своїй заяві необхідно зазначити ціну позову, яка залежить від актуальної оцінки, вартості 2/3 частини оспорюваної квартири на момент подання даного позову та сплатити (доплатити) судовий збір у порядку та розмірі, встановленому законом, з урахуванням актуальної ціни позову та вже сплаченого нею розміру судового збору у сумі 1073,60 грн.

Крім того, варто зауважити, що суд позбавлений можливості вказати, який саме розмір судового збору підлягає до сплати позивачем за подання даної позовної заяви, адже така сума залежить від ціни позову, яка розраховується від вартості частини майна, щодо якого заявлений спір та яка не визначена позивачем у даній заяві.

Отже, зазначений судовий збір необхідно сплатити (доплатити) за наступними реквізитами Дніпровського районного суду м. Києва:

Отримувач коштів ГУК у м.Києві/Дніпров.р-н/22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783

Банк отримувача Казначейство України(ел. адм. подат.)

Код банку отримувача (МФО) 899998

Рахунок отримувача UA0026005

Код класифікації доходів бюджету 22030101

Крім того, суд зазначає, що за приписами п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

У відповідності до ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Крім того, положеннями ч. 7 ст. 81 ЦПК України, зокрема, визначено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 83 ЦПК України).

Так, в даному випадку, вбачається, що позивачка заявляючи свої позовні вимоги щодо визнання за нею права власності на 2/3 частини квартири в порядку спадкування за законом, після смерті її чоловіка, зазначає, що 1/3 частки наведеного житлового приміщення, належала також дочці спадкодавцю, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Однак, як встановлено судом з наданих матеріалів позову, в останніх не міститься жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про викладені обставини позову, на які посилається позивачка, а зокрема відповідне свідоцтво про народження та смерть доньки, якій належала частка у спірній квартирі.

В той же час, як визначено ч. 1 ст. 177 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Однак, як встановлено судом з наданих матеріалів позову, позивач в порушення правил наведеної статті, не надає суду копії додатків, які долучені до позову, відповідно до кількості сторін у справі. Зокрема, примірник позовної заяви, який наданий для відправки відповідачу не містить копій документів, що додаються до оригіналу позовної заяви, що в свою чергу позбавляє суд можливості виконати вимоги ч. 2 ст. 190 ЦПК України, у разі відкриття провадження у справі.

Разом з тим, слід зауважити, що підставою, для звернення до суду з наведеною позовною заявою стала постанова приватного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмова у видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину за законом, а зокрема на 2/3 частини квартири, після смерті її чоловіка. Тобто в даному випадку позивачка фактично заявляє вимоги про визнання за нею права власності на 2/3 частки квартири, в порядку спадкування за законом, після смерті спадкодавця, про що і вказує у прохальній частині свого позову, а не оспорює постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Таки чином, приватний нотаріус, визначений позивачем у суб`єктному складі даного позову - не є належним відповідачем, до якого пред`являються вказані вимоги позовної заяви.

Натомість, суд зазначає, що за змістом висловленої позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №280/4/18, належним відповідачем у справах про визнання права власності у порядку спадкування - є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.

Тобто в даному випадку належним відповідачем за даною позовною заявою про визнання права власності на частку квартири, в поряду спадкування за законом, після смерті чоловіка позивачки - є інші спадкоємці, які прийняли спадщину, або у разі їх відсутності - відповідний орган місцевого самоврядування (Київська міська рада).

Таким чином, позивачу необхідно залучити до участі у справі належного відповідача, подавши до суду нову редакцію позовної заяви з додатками до неї, відповідно до кількості сторін у справі, з урахуванням вищевказаних недоліків позову.

За змістомч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Отже, оскільки позивачем не дотримані вищенаведені положення ЦПК України, позовна заява має бути залишена без руху відповідно з наданням заявникові строку для усунення недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лещінер Юлії Володимирівни про визнання права власності на частку квартири, в порядку спадкування за законом - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати семи днів з дня отримання копії ухвали та попередити що у разі невиконання ухвали у визначений термін, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: А.В. Слободянюк