Провадження №2-о/523/476/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" серпня 2023 р. м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Аліна С.С., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 (РНКОПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , зацікавлена особа Суворовський РТЦК та СП Одеської області, про встановлення факту батьківства,-

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла заява ОСОБА_1 (РНКОПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , зацікавлена особа Суворовський РТЦК та СП Одеської області, про встановлення факту батьківства.

При вирішенні питання про прийняття заяви до розгляду, суддя прийшов до висновку, що необхідно відмовити у відкритті провадження у справі з огляду на таке.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 234 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до пункту 5 частини 2 цієї статті суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік фактів, що мають юридичне значення міститься у ч. 1 ст. 256 ЦПК України та не є вичерпними.

Зокрема, згідно із положеннями ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, однак за умови, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За змістом ст. 128 та ст. 130 Сімейного кодексу України, позов про визнання батьківства та заява про встановлення факту батьківства чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, є різними способами захисту, які реалізуються в межах різних форм цивільного судочинства (у позовному або окремому провадженні відповідно) залежно від того, чи є живим чоловік, про батьківство якого стверджується.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст.128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1ст. 135 СК).

Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них.

У постанові від 16 травня 2018 року у справі №591/6441/14-ц, провадження №61-6030св18 Верховний Суд зазначив, що підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. А доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.

Разом з цим, наведені вимоги закону позивачем не дотримано в повному обсязі.

Згідно із роз`ясненнями, викладеними у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України«Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч. 2 ст. 55 Кодексу про шлюб та сім`ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

Таким чином, питання про визнання батьківства підлягає розгляду в позовному провадженні, тобто вбачається спір про право.

Згідно ч. 4 ст. 256 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи залишає заяву без розгляду.

З огляду на викладене, враховуючи що провадження у справі не відкрито, однак із заяви вбачається спір про право, суд вважає за необхідне відмовити заявнику у відкритті провадження та роз`яснити, що він має право звернутися з вимогами про визнання батьківства в порядку позовного провадження.

Керуючись ст.ст.186, 258, 260, 315, 317, 318, 353 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 (РНКОПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , зацікавлена особа Суворовський РТЦК та СП Одеської області, про встановлення факту батьківства.

Роз`яснити заявнику, що для захисту своїх прав необхідно звернутися в порядку, передбаченомуЦПК України із позовними вимогами.

Ухвала набирає законної сили в момент її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення та підписання суддею.

Суддя: Аліна С.С.