Номер провадження: 22-ц/813/4858/23
Головуючий у першій інстанції Гниличенко М. В.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Лозко Ю.П.,

суддів: Кострицького В.В,, Назарової М.В.,

за участю секретаря судового засідання - Пересипка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк», від імені якого діє адвокат Байрамов Олександр Володимирович,

на рішення Київського районного суду міста Одеси від 22 грудня 2022 року

в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У липні 2022 року АТ «Альфа-Банк», звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 678 085,25 грн., з яких: сума заборгованості за ставкою 3% на кредитну заборгованість - 193 681,11 грн.; сума заборгованості за інфляційними втратами - 484 404,14 грн. , та вирішити питання щодо судових витрат по сплаті судового збору.

Позов обґрунтовано тим, що 11 червня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладений договір кредиту № 2008/36-20/71, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру в сумі 163 200 доларів США зі сплатою 13,5 процентів річних та комісій, та з кінцевим терміном повернення заборгованості по кредиту до 10 червня 2028 року включно. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, але позичальник свої зобов`язання не виконав, в результаті чого утворилась заборгованість.

12 липня 2013 року постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків прийнято рішення по справі № 541/13, яким стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Роздільнянським РВ УМВС України в Одеській області 06.03.1996 року, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості по договору кредиту в сумі 2 152 012,32 гривень та третейський збір в сумі 21 920 гривень 12 копійок.

ОСОБА_1 неналежно виконує взяті на себе зобов`язання, чим грубо порушує істотні умови кредитного договору № 2008/36-20/71, внаслідок чого станом на 25 січня 2022 року утворилась заборгованість 678 085,25 грн., яка складається з: суми заборгованості за ставкою 3% на кредитну заборгованість - 193 681,11 грн. та суми заборгованості за інфляційними витратами -484 404,14 грн.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 07 грудня 2022 року замінено позивача АТ «Альфа-Банк» на його правонаступника АТ «Сенс Банк».

Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 22 грудня 2022 року позовні вимоги банка задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість у вигляді 3 % річних від простроченої суми кредитної заборгованості у розмірі 160 428,10 грн. Вирішено питання стосовно судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, адвокат Байрамов О.В., який діє від імені АТ «Сенс Банк», подав до суду апеляційну скаргу, у якій просить оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити їх у повному обсязі, стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що поза увагою суду залишилось те, що хоча кредитний договір і укладався у іноземній валюті, водночас сума стягнення, на яку позивачем нараховано 3% річних та індекс інфляції, визначена рішенням Третейського суду у національній валюті.

Правом на відзив відповідач не скористався.

У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. У поданій 19 вересня 2023 року до апеляційного суду заяві представник скаржника просив розглянути справу без його участі.

У відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржуване рішення суду відповідає не в повній мірі.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог банку про стягнення з відповідача суми заборгованості за інфляційними втратами, суд виходив з того, що індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта ж валюта, яка була предметом укладеного між сторонами договору № 2008/36-20/71 від 11 червня 2008 року індексації не підлягає.

Задовольняючи частково вимоги банку про стягнення з відповідача заборгованості за ставкою 3% на кредитну заборгованість, суд першої інстанції виходив з того, що право на позов про стягнення на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували поданню такого позову, а тому дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у вигляді 3% річних від простроченої суми кредитної заборгованості, що утворилась за період з 18 липня 2019 року по 18 липня 2022 року у вказаному вище розмірі.

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог банку в частині стягнення на його користь з відповідача інфляційних втрат у розмірі 484404,14 грн., з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи, 11 червня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладений договір кредиту № 2008/36-20/71, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру в сумі 163200 доларів США зі сплатою 13,5 процентів річних та комісій, з кінцевим терміном повернення заборгованості по кредиту до 10 червня 2028 року включно.

Відповідно до умов вказаного вище Договору відповідач зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту.

Позивач свої зобов`язання за договором кредиту № 2008/36-20/71 від 11 червня 2008 року виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, проте позичальник в свою чергу свої зобов`язання не виконав, в результаті чого утворилась заборгованість.

12 липня 2013 року постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків прийнято рішення по справі № 541/13 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яким стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Роздільнянським РВ УМВС України в Одеській області 06.03.1996 року, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості по договору кредиту в сумі 2 152 012,32 гривень та третейський збір в сумі 21 920 гривень 12 копійок.

ОСОБА_1 неналежно виконує взяті на себе зобов`язання, чим грубо порушує істотні умови кредитного договору № 2008/36-20/71, внаслідок чого, станом на 25.01.2022 року утворилась заборгованість 678 085,25 грн., яка складається з: суми заборгованості за ставкою 3% на кредитну заборгованість - 193 681,11 грн. та суми заборгованості за інфляційними витратами -484 404,14 грн.

14 червня 2010 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» змінив свою назву на ПАТ «Укрсоцбанк».

Внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк», правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків став АТ «Альфа-Банк». Правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати затвердження Передавального акту загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк», а саме з 15 жовтня 2019 року.

Таким чином, АТ «Альфа-Банк» набуло право вимоги за кредитним договором № 2008/36-20/71 від 11 червня 2008 року.

Відповідно до протоколу №2/2022 позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» 18 серпня 2022 року змінено найменування Банку з АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк».

Згідно із частиною першою, другою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори та інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду (частина п`ята статті 11 ЦК України).

Статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають певні особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати і три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання та вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

При цьому в статті 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Норми цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Зазначений висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц (провадження№14-16цс18).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що рішенням Третейського суду при Асоціації українських банків у справі № 541/13 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого у спірних правовідносинах є АТ «Сенс Банк», заборгованості по договору кредиту в сумі 2 152 012,32 гривень та третейський збір в сумі 21 920 гривень 12 копійок та саме в такому розмірі і такій валюті боржнику належить здійснювати погашення заборгованості.

Відомості щодо оскарження сторонами рішення третейського суду, матеріали справи не містять.

Отже ураховуючи, що відповідачем порушено виконання грошового зобов`язання визначеного судом у гривні, висновок суду першої інстанції про те, що у позивача не виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат відповідно до статті 625 ЦК України є помилковим.

Оскільки відповідальність за статтею 625 ЦК України настає, зокрема, за невиконання судового рішення про стягнення грошових коштів у національній валюті, то до такої суми заборгованості підлягає застосуванню індекс інфляції.

Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 10 січня 2019 року у справі №718/2081/17 (провадження №61-11113св18) та від 25 листопада 2020 року у справі №742/1001/16-ц (провадження N 61-2955св19).

Необхідність застосування до спірних правовідносин положень статті 625 ЦК України відповідає також висновкам Великої Палати Верховного Суду, сформульованим у постанові від 30 травня 2018 року по справі N 750/8676/15-ц (провадження N 14-79цс18).

Водночас, апеляційний суд зауважує, що позивачем оскаржується рішення суду першої інстанції також і в частині відмови в задоволенні позову про стягнення 3 % річних за період 25 січня 2019 року по 17 липня 2019 року, разом з цим, апеляційна скарга не містить жодного доводу в обґрунтування незаконності рішення Київського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2022 року у цій частині.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.4 ч.1, абз.1 ч. 2, ч. 4 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а оскаржуване рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог банка про стягнення інфляційних втрат, з вказаних вище підстав підлягає скасуванню, з ухваленням у цій частині нового судового рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» інфляційні втрати у розмірі 484 404,14 грн. В іншій оскаржуваній частині рішення суду потрібно залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Статтею 134 ЦПК України встановлено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Стороною позивача не заявлялося про відшкодування відповідних понесених судових витрат.

З матеріалів справи убачається, що за подання позовної заяви АТ «Альфа-Банк» сплатило судовий збір у розмірі 10 171,28 грн., що підтверджується платіжним доручення № від 07 липня 2022 року, а за подання апеляційної скарги - 15 256, 92 грн. що підтверджується платіжним доручення № від 31 січня 2023 року.

З огляду на вказані вище висновки апеляційного суду про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог банку про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 484 404,14 грн. та ухвалення у цій частині нового судового рішення про задоволення цих позовних вимог, ураховуючи загальний розмір позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору за подання позовної заяви, пропорційно до задоволених вимог, у розмірі 6 814,75 грн. та сума сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги, пропорційно задоволених вимог, у розмірі 10 899 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк» задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду міста Одеси від 22 грудня 2022 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про стягнення з ОСОБА_1 інфляційних втрат скасувати та ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» (03150, Україна, м. Київ, вулиця Велика Васильківська, 100, ЄДРПОУ - 23494714, МФО 300346) інфляційні втрати у розмірі 484 404,14 грн.

В іншій оскаржуваній частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» (03150, Україна, м. Київ, вулиця Велика Васильківська, 100, ЄДРПОУ - 23494714, МФО 300346) судовий збір за подання позовної заяви, пропорційно до задоволених вимог, у розмірі 6 814,75 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» (03150, Україна, м. Київ, вулиця Велика Васильківська, 100, ЄДРПОУ - 23494714, МФО 300346) судовий збір за подання апеляційної скарги, пропорційно до задоволених вимог, у розмірі 10 899 грн.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Повний текст постанови складено - 25 вересня 2023 року.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: В.В. Кострицького

М.В. Назарова