19.09.2023 227/1593/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2023 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Любчик В.М.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

секретаря судового засідання Сафронової К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження в приміщенні Добропільського міськрайонного суду Донецької області позовну заяву ОСОБА_1 до комунального підприємства «Добро» Добропільської міської ради, третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення грошових коштів, -

в с т а н о в и в:

до Добропільського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до комунального підприємства «Добро» Добропільської міської ради, третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення грошових коштів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 14 січня 2014 року, право власності на квартиру АДРЕСА_1 належить йому та його колишній дружині ОСОБА_3 по 1/2 частині кожному. Вказане рішення суду про поділ квартири ОСОБА_4 надав до комунального підприємства «Добро» Добропільської міської ради для врахування при обчисленні оплати за централізоване опалення. Позивач в квартирі з 2019 року не проживає. 7 лютого 2020 року Добропільским міськрайонним судом Донецької області ухвалено заочне рішення, про стягнення з позивача на користь КП «Добро» заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг за централізоване опалення, надане за адресою: АДРЕСА_2 , за період з 21 лютого 2018 року по 08 квітня 2019 року, станом на 29 червня 2019 року в розмірі 14364,70 грн, судовий збір в розмірі 1921,00 грн. 17 вересня 2021 року Добропільським міськрайонним судом винесено судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Добро» заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_2 , за період з 31 жовтня 2019 року по 02 серпня 2021 року в сумі 18179,10 грн, та судовий збір в розмірі 227,00 грн.

Заборгованість за рішенням від 07.02.2020 року та за судовим наказом від 17.09.2021 року позивач сплатив повністю.

З жовтня 2021 року нарахування за спожиту теплову енергію за адресою: АДРЕСА_2 , здійснюється на 2 особові рахунки, на особовий рахунок ОСОБА_1 НОМЕР_1 , опалювальна площа 24,55 кв.м. та особовий рахунок ОСОБА_3 НОМЕР_2 , опалювальна площа також 24,55 кв.м.

Позивач вважає, що сплативши заборгованість за спожиту теплову енергію стягнуту за рішенням суду від 07.02.2020 року та за судовим наказом від 17.09.2021 року, у нього виникла безпідставна переплата коштів через нарахування відповідачем йому заборгованості за іншу особу, ОСОБА_3 .

Тому, посилаючись на ст.1212 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача на його користь грошові кошти за послуги з постачання теплової енергії в розмірі 16285,70 грн, 18406,10 грн, а всього на загальну суму 34691,80 грн, та понесені по справі витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, пославшись на мотиви, викладені в ньому.

Представник відповідача, комунального підприємства «Добро» Добропільської міської ради - Шишова Т.В. проти позову заперечила, просила відмовити у задоволенні позову посилаючись, що права позивача не були порушені. ОСОБА_1 29.03.2019 року особисто звернувся до КП Добро з проханням укласти договір про надання послуг з централізованого опалення. Відповідно наданої позивачем інформації в квартирі відсутня кількість осіб, квартира набута на підставі договору купівлі-продажу у спільну сумісну власність подружжя 22.10.2011 року. 24.11.2021 року ОСОБА_1 звернувся до КП Добро із заявою про розірвання договору № 1/8412 від 29.03.2019 року додавши рішення суду від 14.01.2014 року про поділ майна подружжя та ухвалу суду від 13.09.2021 року про виправлення описки в рішенні суду (адреси розташування квартири). На підставі рішення суду з жовтня 2021 року КП Добро почало здійснювати нарахування за послуги з постачання теплової енергії за адресою АДРЕСА_2 , на 2 особистих рахунка.

Третя особа, ОСОБА_3 , у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, шляхом направлення судових повісток за адресою, наявною в матеріалах справи, та розміщення оголошення про її виклик в судове засідання із зазначенням дати, місця та часу судового засідання на офіційному сайті Добропільського міськрайонного суду Донецької області.

Суд, заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що Комунальне підприємства «ДОБРО» Добропільської міської ради є постачальником послуг централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_2 .

27 лютого 2020 року Добропільським міськрайонним судом Донецької області ухвалено рішення у справі № 227/4493/19 за позовом Комунального підприємства «ДОБРО» Добропільської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг за централізоване опалення. Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь Комунального підприємства «ДОБРО» Добропільської міської ради заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг за централізоване опалення за адресою: АДРЕСА_2 , за період з 21 лютого 2018 року по 08 квітня 2019 року станом на 29 червня 2019 року в загальному розмірі 14364 (чотирнадцять тисяч триста шістдесят чотири) гривні 70 копійок, з яких: 12893,15 гривень заборгованість з оплати послуг за централізоване опалення, 395,72 гривень 3% річних, 1075,83 гривень інфляційні нарахування, стягнуто витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня 00 копійок (а.с. 20, 21).

На підставі судового наказу Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17 вересня 2021 року з ОСОБА_1 , стягнуто на користь Комунального підприємства "Добро" Добропільської міської ради, заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_2 , за період з 31 жовтня 2019 року по 02 серпня 2021 року в сумі 18179 грн. 10 коп, витрати по сплаті судового збору в сумі 227 гривень 00 копійок (а.с.22).

ОСОБА_1 посилається, що повіністю сплатив заборгованість за вказаним рішенням суду від 27.02.2020 року та судовим наказом від 17.09.2021 року у сумі 34 691,80 грн, відповідач цю обставину не заперечує.

Відповідно до копії квитанції № 37 від 12.11.2021 року ОСОБА_1 сплатив на користь КП Добро Добропільської міської ради 18 179 грн 10 коп, та 227 гривень відповідно до квитанції № 38 (а.с. 25).

Відповідно до копії постанови про закінчення виконавчого провадження № 61862539 від 01.09.20 року з ОСОБА_1 утримано 1921 грн судового збору (а.с. 26).

За договором купівлі-продажу від 02.10.2011 року, ОСОБА_1 купив у спільну сумісну власність подружжя квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 49,1 кв.м., житловою площею 32,9 кв.м.

Згідно рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 14 січня 2014 року, ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 49,1 кв.м., житловою площею 32,9 кв.м, за кожним визнано 1/2 частина (а.с.16-17).

29.03.2019 року між ОСОБА_1 та Комунальним підприємством «ДОБРО» Добропільської міської ради був укладений договір про надання послуг з централізованого опалення, строк дії договору з 14.10.2016 року по 31.12.2019 року з пролонгацією на кожний наступний рік.

З довідки виданої приватним підприємством «Добропільська ремонтно-експлуатаційна служба «Південний» № 169 від 22 червня 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 2019 року за адресою: АДРЕСА_2 , не мешкає (а.с.23).

З жовтня 2021 року нарахування за спожиту теплову енергію за адресою: АДРЕСА_2 здійснюється окремо на особовий рахунок ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ), опалювальна площа 24,55 кв.м, заборгованість станом на 26 червня 2023 року 7732,09 грн; особовий рахунок ОСОБА_3 ( НОМЕР_2 ) , опалювальна площа 24,55 кв.м, заборгованість станом на 26 червня 2023 року 7732,09 грн (а.с.24).

Між сторонами виникли правовідносини з відшкодування витрат щодо оплати житлово-комунальних послуг, які регулюються нормами ЦК України, ЖК України і Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства (ст. ст. 11 ч.1, 12 ч.1,2, 14 ч.1 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 13 Конституції України та частини четвертої статті 319 ЦК України при здійсненні права власності визначається, що власність зобов`язує.

За змістом частини першої статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг (пункт 1 частини першоїстатті 20 цього ж Закону України) кореспондує обов`язок споживача оплачувати житлово- комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (ч.1 ст. 544 ЦК України).

Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 521/3743/17-ц та від 13 грудня 2018 року у справі № 592/3181/16-ц.

Таким чином, позивач, сплативши свідомо та добровільно заборгованість за рішенням суду від 27.02.2020 року та судовим наказом від 17.09.2021 року у сумі 34 691,80 грн за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії, виконав солідарний обов`язок, зокрема і за ОСОБА_3 , тому має право вимагати стягнення з неї половини вартості витрат, понесених ним на утримання майна.

Кошти в сумі 34 691,80 грн не можуть бути коштами, які є безпідставно отриманими відповідачем.

Позивач ОСОБА_1 є співвласником вказаної квартири, також повинен проводити оплату за її користування.

Згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Аналіз статті 1212 ЦК України і цього інституту цивільного законодавства вказує на те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Зазначена норма закону застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.

Оскільки правова підстава для отримання відповідачем КП «Добро» Добропільської міської ради від ОСОБА_1 суми в розмірі 34 691 грн 80 коп стала рішення та судовий наказ суду, що набрали законної сили, по сплаті заборгованості з оплати за постачання теплової енергії за адресою квартири, яка належить позивачу на праві спільної часткової власності, тому відсутні правові підстави для застосування статті 1212 ЦК України.

Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Такий висновок сформульований, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20), від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20).

За таких обстави суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення з комунального підприємства «Добро» Добропільської міської ради суми сплаченої ним заборгованості за послуги з постачання теплової енергії в розмірі 16285,70 грн, 18406,10 грн, а всього на загальну суму 34691,80 грн., як безпідставно набутих коштів у порядку статті 1212 ЦК України слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 10-13, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до комунального підприємства «Добро» Добропільської міської ради, третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення грошових коштів, - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 19 вересня 2023 року.

Головуючий суддя В.М. Любчик

19.09.2023