Єдиний унікальний номер 341/1646/23
Номер провадження 2/341/420/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

25 вересня 2023 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Мергеля М. Р. розглянув заочно у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

ВСТАНОВИВ:

Представник Ляр Д. Ю. в інтересах АТ КБ «ПриватБанк» (далі - Банк) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

У позові просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість в розмірі 40696,35 грн за кредитним договором про надання банківських послуг від 02.05.2018 № б/н та сплачений судовий збір.

Позовна заява обґрунтована тим, що відповідачка не виконує взяті на себе зобов`язання за договором про надання банківських послуг від 02.05.2018 № б/н, у зв`язку з чим у неї виникла загальна заборгованість на суму 40696,35 грн.

Ухвалою суду від 03.08.2023 відкрито провадження і розгляд справи призначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання. Запропоновано відповідачці, у випадку заперечення проти позову, протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали суду подати до суду відзив на позов, копію якого разом із доданими до нього документами надіслати позивачу.

Судове засідання призначено на 25.09.2023.

У судове засідання 25.09.2023 представник позивача та відповідачка не з`явились.

Представник позивача в клопотанні, яке долучено до позовної заяви, просить справу розглядати без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи (а. с. 8).

Відповідачка у судове засідання не з`явилась, хоч про день, час та місце розгляду справи вважається повідомленою належним чином відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Копії ухвали про відкриття провадження, позовної заяви з додатками надіслані на офіційну зареєстровану адресу відповідачки. Відповідачка документи не отримала, матеріали повернулись до суду у зв`язку з тим, що адресат відсутній за вказаною адресою, що підтверджується відміткою поштового відділення від 25.08.2023.

Відзив на позовну заяву відповідачка не подала, жодних заяв чи клопотань до суду не надсилала. Ходом розгляду справи не цікавилась. У судове засідання не прибула.

Положеннями частини першої статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки ( пункт 1 частина третя статті 223 ЦПК України).

Відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З огляду на викладені обставини та строки розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи та ухвалення рішення без участі сторін на підставі наявних матеріалів.

Ухвалою суду від 25.09.2023 постановлено здійснити розгляд справи у заочному порядку.

Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без участі сторін, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків.

Між сторонами укладено договір про надання банківських послуг від 02.05.2018 № б/н (далі - Договір) шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Банку (а. с. 17).

Вказана анкета-заява не містить конкретних умов нарахування відсотків за користування кредитними коштами чи застосування штрафних санкцій (нарахування пені) за порушення умов договору.

Проте, у заяві зазначено, що позичальник приєднується до Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті ПриватБанку privatbank.ua. При використанні позичальником підпису або іншого аналога власноручного підпису для підписання анкети-заявки, такий підпис прирівнюється до його власноручного підпису (а. с. 17).

Водночас до матеріалів позовної заяви долучено Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а. с. 23), у якому, серед іншого, визначено, що базова процентна ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості) за тратами здійсненими з 01.04.2015 становить 3,5 %.

Відповідно до п. п. 2.1.1.2.3 Договору після отримання Банком від Клієнта необхідних документів, а також Анкети-заяви, Банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карту. Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт.

Згідно з п. п. 2.1.1.5.4 Договору при незгоді зі змінами Правил та/або Тарифів Банку Клієнт зобов`язаний звернутись в Банк для розірвання цього Договору та погасити перед банком заборгованість.

Відповідачка зобов`язалась на підставі п. п. 2.1.1.5.5 Договору погашати заборгованість за Кредитом, процентами за його використання, а також оплачувати комісії та інші платежі в порядку та на умовах, передбачених цим Договором. Стежити за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно з п. п. 2.1.1.5.7 Договору, а у разі невиконання зобов`язань за Договором відповідно до п. п. 2.1.1.5.6 Договору на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення Кредиту.

Відповідно до даних довідки про зміну умов кредитування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 (номер картки: НОМЕР_1 ) підтверджується, що 02.05.2018 ОСОБА_1 встановлено кредитний ліміт у розмірі 4000,0 грн. З 19.12.2021 розмір кредитного ліміту збільшився до 35000,0 грн (а. с. 15).

Позивач зазначає, що у зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідачка станом на 28.05.2023 має загальну заборгованість сумі 40696,35 грн, з яких: 33003,75 грн - заборгованість за тілом кредиту, 7692,60 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Отже, Банк просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитом у розмірі 40696,35 грн та судові витрати у розмірі 2684,0 грн.

Щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 33003,75 грн суд виходить з такого.

Згідно з приписами статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до положень частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з приписами статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За загальним правилом тіло кредиту - це та сума коштів, яку позичальник отримав від банку. У цю суму не входять відсотки за кредитом, комісійні, пеня і штрафи через прострочення, витрати на оформлення паперів за кредитом, страховка тощо.

Так само, відповідно до положень Закону України «Про споживче кредитування» затверджено стандартизовану форму паспорта споживчого кредиту, у якому відображено, що загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом складається з тіла кредиту, відсотків, комісії та інших платежів.

Таким чином, максимальна сума, яку позичальник міг фактично отримати (використати) за рахунок коштів Банку не могла перевищувати 35000,0 грн. Вказане, своєю чергою, доводить обґрунтованість доводів Банку про те, що заборгованість відповідачки саме за простроченим тілом кредиту становить 33003,75 грн, оскільки остання навіть теоретично не могла використати (отримати) коштів на суму більше, ніж кредитний ліміт, тобто 35000,0 грн.

Згідно з даними наданої Банком виписки про рух коштів по рахунку карти № НОМЕР_1 за період з 02.05.2018 до 06.06.2023 (а. с. 77-84), після установлення кредитного ліміту на суму 35000,0 грн відповідачка постійно користувалася готівковими коштами з рахунку у межах установленого ліміту. Водночас, після кожного перевищення установленого ліміту у розмірі 35000,0 грн відповідачка коштами Банку не користувалась.

Вказаний письмовий доказ суд бере до уваги як належний і допустимий, що відображає реальний рух коштів, зокрема суми коштів, які об`єктивно і дійсно було отримано (використано) відповідачкою, і суми коштів, які постійно нараховувались як відсотки за прострочений кредит, а також встановлення відповідного кредитного ліміту.

Крім того, на підтвердження обґрунтованості заявлених до стягнення сум коштів з відповідачки Банк надав суду розрахунки заборгованості за договором від 02.05.2018 б/н станом на 31.08.2019 та 28.05.2023 (а. с. 10-14).

При цьому, час від часу, відповідачка здійснювала погашення наявної у неї кредитної заборгованості на різні суми.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що після встановлення відповідачці кредитного ліміту у розмірі 35000,0 грн, остання такі умови прийняла, кошти Банку у межах установленого ліміту використовувала до моменту перевищення встановленого ліміту. Водночас, безпосереднього використання чи зняття коштів Банку у понад установлений ліміт відповідачка не здійснювала.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, кредитор вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що фактично отримані та використані відповідачкою кошти у розмірі 33003,75 грн є сумою заборгованості за простроченим тілом кредиту та підлягають стягненню з відповідачки.

Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченими відсотками у сумі 7692,60 грн, суд виходить з такого.

Надана Банком виписка про рух коштів по рахунку карти № НОМЕР_1 за період з 02.05.2018 до 06.06.2023 відображає нарахування відповідачці відсотків за ставкою не вище 3,5 % на місяць.

Так само, з наданих розрахунків заборгованості відповідачки убачається, що позивач нараховував заборгованість позичальникові за відсотками з розрахунку ставки не вище 3,5 % на місяць, що відповідає погодженим сторонами умовам, відображеним у Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», які є невід`ємною частиною договору та з якими погодився відповідач під час підписання анкети-заяви.

Відповідно до частин першої-третьої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Приписами статті 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до приписів статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Згідно з частиною першою та другою статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами у самому договорі).

Як установлено, шляхом підписання анкети-заяви 02.05.2018 позичальник погодився на визначену у Банку відсоткову ставку за користування відповідним продуктом на рівні 3,5 % на місяць.

Банк, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, просив у тому числі, крім тіла кредиту (суми, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками.

Оскільки нарахування відсотків Банк здійснював згідно з погодженими сторонами умовами та правилами надання банківських послуг, зокрема за ставкою не більше 3,5 % на місяць, то суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову у цій частині та стягнення з відповідачки на користь Банку прострочених відсотків у сумі 7692,60 грн.

При цьому, зважаючи на принцип змагальності, суд враховує те, що відповідачка своїм правом на подання відзиву не скористалась і жодних доказів на спростування доводів позивача не надала, не надала іншого розрахунку нарахованих відсотків тощо.

Підсумовуючи викладене вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог і стягнення з відповідачки на користь Банку заборгованості за кредитним договором від 02.05.2018 б/н, яка станом на 28.05.2023 становить 40696,35 грн, з яких: 33003,75 грн - заборгованість за тілом кредиту, 7692,60 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідачки на користь Банку підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2684,0 грн.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, суд, з дотриманням положень частини шостої статті 259, частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання. На виконання вимог частини четвертої статті 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 76-81, 128, 141, 178, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 272-274, 279, 280, 284, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 02.05.2018 б/н станом на 28.05.2023, а саме 40696,35 грн, з яких: 33003,75 грн - заборгованість за кредитом; 7692,60 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2684,0 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд судового рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення складено 25 вересня 2023 року.

Учасники:

позивач - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», місцезнаходження за адресою: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1 Д, ;

відповідачка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_2 , місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

СуддяМикола МЕРГЕЛЬ