Провадження № 2/755/195/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" вересня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Яхно П.А.

за участю: позивача - ОСОБА_1

представників позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

відповідача - ОСОБА_4

представника відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним ОСОБА_4 - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини на стягнення додаткових витрат на утримання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання їхньої спільної дитини, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що викликані необхідністю відвідування їхнім сином дошкільного навчального закладу у розмірі 5 200 гривень, починаючи стягнення з дати подання даної позовної заяви, закінчуючи стягнення серпнем 2024 року; визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_6 з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_7 перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому у подружжя народився син - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Наразі сторони, батьки дитини, не підтримують відносини, а проживають окремо. Так, ОСОБА_4 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а ОСОБА_1 з дитиною проживає за адресою: АДРЕСА_2 . 03.08.2022 Дніпровським районним судом м. Києва видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини - сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 12.09.2022 Полонським районним судом Хмельницької області у справі ухвалено рішення про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . Під час вирішення питання про стягнення аліментів у судовому наказі № 755/6626/22, судом не могло бути розглянуто, з огляду на наказне провадження, питання про стягнення додаткових витрат на дитину, а саме: витрат на оплату відвідування сином сторін закладу дошкільної освіти. Проте, вважає, що відповідач повинна брати участь у понесенні спільно з позивачем додаткових витрат на дитину, а саме: витрат на забезпечення дошкільної освіти для малолітнього сина сторін. Так, 28.06.2022 між ОСОБА_1 та ПП «Країна дитинства» було укладено договір з організації виховання і навчання дитини дошкільного віку, згідно умов якого, малолітній син сторін відвідуватиме навчальний заклад з 08.00 год. до 19.00 год у будні дні. Вважає, що відвідування даного навчального закладу допоможе у розвитку здібностей дитини. В свою ж чергу, освітні послуги коштують 10 400 в місяць, відтак 50% від цієї, вищезазначеної, суми повинна сплачувати відповідач, як мати дитини, що є підставою для звернення до суду із такою вимогою.

Крім того, наразі позивач та відповідач проживають окремо, дитина проживає з батьком, проте виникла необхідність у визначенні місця проживання дитини у судовому порядку. Так, ОСОБА_1 несе в односторонньому порядку витрати по догляду за дитиною та намагається якнайкращим чином забезпечити сину щасливе дитинство. ОСОБА_1 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 . За вказаним місцем проживання створено належні умови для проживання малолітньої дитини. Окрім цього, за місцем проживання (у Дніпровському районі м. Києва), дитина відвідує садочок, проходить медичний огляд. Позивач зареєстрований як ФОП та здійснює підприємницьку діяльність, має стабільний високий дохід, близько 1 400 000 гривень на рік. Також, позивач відкрив для сина дитячу картку у банку «АТ Універсла Банк» (Монобанк) та регулярно перераховує туди грошові кошти (45 479.31 гривень за два місяці) для витрат сина та його раннього розуміння фінансової грамотності. Повідомив, що питання визначення місця проживання дитини сторін уже попередньо вирішено Дніпровською районною в місті Києві державною адміністрацією, державним органом визначено місце проживання малолітньої дитини з батьком. Існування спору між сторонами обґрунтовується пропозицією відповідача про узгодження графіку спілкування із сином, де відповідач запропонувала віддати сина та відвідувати його у відповідачки.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11.11.2022 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання з повідомленням учасників справи, яким роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.

13.12.2022 до суду відповідачкою подано відзив на позовну заяву з письмовими доказами на його обґрунтування, у якому ОСОБА_4 , заперечуючи проти позовних вимог вказала, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого народився син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 12.09.2022 шлюб між сторонами було розірвано. Вказала, що спільне життя із позивачем не склалось з огляду на те, що позивач застосовував до останньої фізичне насильство та заходи психологічного впливу, у відповідачки був страх за власне життя і здоров`я. Тому 20.01.2022 остання залишила місце проживання в орендованій квартирі в АДРЕСА_2 . Оскільки в Києві у відповідачки були відсутні власні джерела фінансування, не було власних заощаджених коштів та коштів на оренду житла, тому остання була змушена переїхати в м. Полонне Хмельницької області, де проживає її матір - ОСОБА_9 , яка має власне житло, з намірами почати нове життя саме тут. Зазначила, що хотіла забрати із собою сина, проте позивач перешкодив їй. Позивач та його сестра - ОСОБА_10 фізично утримували ОСОБА_8 і не випускали з квартири. Син залишився проживати із позивачем за адресою АДРЕСА_2 . З огляду на те, що син залишився проживати з позивачем, із 03.08.2022, згідно судового наказу Дніпровського районного суду міста Києва у справі №755/6626/22 на користь позивача з відповідача призначено стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 14.07.2022 і до досягнення повноліття.

Крім того, вказала, що заперечує проти стягнення додаткових витрат, оскільки син ОСОБА_8 , хоч і є єдиним, унікальним та неповторним, проте у його житті наразі немає особливих обставин, які потребують додаткових витрат на сина. Позивачем не подано будь-яких доказів, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину. Позивачем не надано документів, які свідчать про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному спеціалізованому навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат (на лікування, на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Копія договору із ПП «Країна дитинства» підтверджує лише той факт, що позивач уклав його в інтересах невизначеної дитини щодо її перебування в дошкільному закладі у будні дні з 8:00 до 19:00 на умовах повного або скороченого дня. На підтвердження витрат, позивачем надано тільки квитанцію до невідомого дитячого садка на суму 1 600,00 грн. за організацію додаткового на дитини ОСОБА_6 за червень 2023 р. З огляду на що, позивач необґрунтовано просить стягнути із відповідача додаткові витрати у розмірі 5 200,00 грн., за відвідування дошкільного закладу, починаючи із дати подання позову по серпень 2024 року. Звернула увагу суду на те, що зазначений договір укладено 28.06.2022. За умовами договору - дитина відвідуватиме дошкільний навчальний заклад, зможе там перебувати на умовах або повного, або неповного робочого дня. Проте, із 01.09.2022 - син ОСОБА_11 є учнем 1 класу шкільного навчального закладу - Український колеж ім. В.О. Сухомлинського (спеціалізованої школи №272).

У частині визначення місця проживання з батьком вказала, що із самого народження і до 20.01.2022 ОСОБА_8 був постійно з нею, а його інтереси і потреби завжди стоять у відповідачки на першому плані. З огляду на те, що син не проживає з нею, вони позбавлені спілкування один з одним. Позивач постійно перешкоджає останній у безпосередньому спілкуванні з сином. Відповідач зустрічається з сином не частіше одного разу на місяць виключно в присутності колишнього чоловіка. Зазначила, що завжди повністю віддавала дитині свою любов і турботу, велику увагу приділяла розвитку дитини, що і продовжує робити зараз. Коли останній вдається вийти на зв`язок із сином засобами viber-зв`язку, вони спілкуються на його улюблені теми, рахують, повторюють літери тощо. Під час зустрічей читає синові книжечки, розглядає з ним розвиваючі картинки. Вказала, що встановила контакт з учителькою ОСОБА_12 , у неї намагалась дізнаватись про шкільні успіхи сина. Під час відвідин шкільного навчального закладу - Український колеж ім. В.О. ім. Сухомлинського і спілкування з дирекцією дізналась, що позивач настроює проти неї керівництво закладу, поширює неправдиву інформацію, дискредитує останню в очах оточуючих. Проте, як батько, позивач не здійснює належного нагляду за виглядом сина. Їй як мамі, було дуже боляче дивитись на ОСОБА_8 на шкільній лінійці 01.09.2022 в Українському колежі, куди він пішов до 1 - го класу, оскільки син був одягнений у пом`яту футболку, що не відповідає загальноприйнятим вимогам охайності і урочистості. Крім того, за станом здоров`я син потребує посиленого домашнього догляду, додаткових занять, корекційної роботи психолога. З народження, відповідно до медичних висновків, у сина було встановлено аутичний спектр із затримкою мовленнєвого розвитку, розлад рецептивно-експресивного мовлення у формі ЗИМ І рівня, протестні реакції, стереотипні форми поведінки, порушення комунікативної функції з когнітивною недостатністю. Рекомендовано нагляд психіатра, логокорекція, психокорекція, повторні консультації. Вказала, що протягом шести років активно працювала з сином, займалась його розвитком, співпрацювала з відповідними спеціалістами, що привело до досить позитивних результатів в розвитку сина, практичного зникнення особливостей розвитку та надали можливість ОСОБА_8 навчатись у загальноосвітній школі. Після того, як ОСОБА_8 залишився проживати з батьком, останній не приділяє належної уваги до його здоров`я. Зокрема, на святковий захід 01.09.2022 батько повів сина у хворобливому стані, що призвело до значного погіршення здоров`я сина, значного підвищення температури і необхідності виклику для нього «швидкої допомоги». Позивач не здійснює подальші заходи щодо планових обстежень дитини і підтримки стану його здоров`я відповідно до рекомендацій лікарів. Такі дії відповідача завдають шкоди здоров`ю дитини та прямо порушують вимоги рекомендацій лікарів, та положень ч.2 ст. 150 Сімейного Кодексу України, які закріплюють обов`язок батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Піклуючись про здоров`я нашого сина, відповідач неодноразово нагадувала позивачу про його обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, оскільки має небезпідставні сумніви в його відповідальності, але позивач став ще більше погрожувати останній, що вона ніколи не зможе жити із дитиною, що він краще знає, як правильно ростити сина. З огляду на те, що в Україні запроваджено воєнний стан, позивач, побоюючись мобілізації, ухиляючись від явки до військкомату, переслідує тільки одну мету - визначити в судовому порядку місце проживання дитини з ним та отримати правові підстави для виїзду за кордон. Крім того, погрожує, що взагалі вивезе сина за кордон і не повернеться. Службою у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації було прийнято 15.07.2022 рішення про визначення проживання ОСОБА_8 із батьком. На момент винесення того рішення, остання не заперечувала щодо нього з огляду на те, що за станом на липень 2022 року не мала постійного доходу і дуже болісно сприймала те, що не зможе забезпечити необхідним свого сина. Проте, зараз виходячи з інтересів сина, вважає за доцільне залишити його на своєму утриманні і вихованні, та визначити його місце проживання з нею. Вказала, що створила належні умови для проживання із сином, за місцем своєї реєстрації, має дохід від зайняття підприємницькою діяльністю - майстер манікюру, слідкує за станом свого здоров`я, тому просить визначити місце проживання з нею. Оскільки, позивач діє не в інтересах дитини, а переслідує власну мету - ухилитись від мобілізації, визначити в судовому порядку місце проживання дитини з ним та отримати правові підстави для виїзду за кордон.

Цього ж дня до суду відповідачем подано зустрічну позовну заяву з письмовими та електронними доказами на його обґрунтування, який ухвалою суду від 14.12.2022 прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом, учасникам справи роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.

Згідно із вимогами зустрічної позовної заяви ОСОБА_4 просить суд: визначити місце проживання неповнолітнього сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з мамою ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_3 .

Вимоги зустрічного позову мотивовані тим, що увесь час дитина проживала з відповідачкою, остання займалася його вихованням та піклуванням, син прив`язаний до матері і зараз гостро переживає розлуку з нею, він психологічно не готовий проживати тільки з батьком, оскільки вихованням сина здебільшого займалася лише відповідач, і у них тісний зв`язок матері і дитини. Під час їх спілкувань син каже відповідачці, що боїться батька, дуже за нею сумує і хоче, щоб відповідач була поряд. Відповідач просто «купує» увагу і прихильність сина та маніпулює цим. Відповідач купує для сина дорогі іграшки, зазвичай це робить перед тим, як мають вирішуватись якісь важливі питання за участю ОСОБА_8 . Потім дитина на самоті грається цими іграшками і відповідно не хоче ні прогулянок, ні зміни занять, ні іти на вулицю. Відповідач ніколи не виявляв проявів самостійного виховання сина, навіть в період, коли вони проживали разом, тож вважає, що суд повинен врахувати ці обставини та визначити місце проживання дитини зі мнею. За станом здоров`я син ОСОБА_8 потребує посиленого домашнього догляду, додаткових занять, корекційної роботи психолога. З народження, відповідно до медичних висновків, у сина було встановлено аутичний спектр із затримкою мовленнєвого розвитку, розлад рецептивно-експресивного мовлення у формі ЗНМ І рівня, протестні реакції, стереотипні форми поведінки, порушення комунікативної функції з когнітивною недостатністю. Рекомендовано нагляд психіатра, логокорекція, психокорекція, повторні консультації. За час її виховання сина, остання працювала над корекцією його аутичного спектру за допомогою різноманітних методик, що в кінцевому результаті привело практично до повного зникнення особливостей розвитку і дало можливість навчання дитини в загальноосвітній школі. Зазначила, що з сином займалися флортайм-терапією, сенсорною інтеграцією, ерготерапією, соціалізацією, АВА-терапією, ЛФК, логопедією, корекційними заняттями, академічними навичками, заняттями для розуміння зверненої мови. Всіма цими методами відповідач займалася з сином як вдома, так і супроводжувала ОСОБА_8 на всі заняття до спеціалістів. Звернула увагу суду на те, що відповідач не здійснює подальші заходи планових обстежень дитини і підтримки стану його здоров`я відповідно до рекомендацій лікарів. Зокрема, на урочисту шкільну лінійку 01.09.2022 до Українського колежу ім. О. Сухомлинського відповідач повів сина у хворобливому стані, що призвело до значного погіршення здоров`я сина, значного підвищення температури і необхідності виклику для нього «швидкої допомоги». Інтересам дитини буде відповідати проживання з відповідачем, так як остання надалі планує продовження всіх необхідних заходів щодо поліпшення психоемоційного стану ОСОБА_8 і продовження заходів його розвитку. Вказала, що відповідач на сьогодні практично позбавив сина спілкування із ровесниками, з якими раніше він дружив, що дуже потрібно для дитини такого віку як син, що обов`язково потрібно для нього, з огляду на стан його здоров`я. 22.09.2021 фахівцями Інклюзивно-ресурсного центру Дніпровського р-ну м. Києва була проведена комплексна психолого-педагогічна оцінка дитини №ІРЦ-85983/2021/279048 та дитину зарахували до Закладу дошкільної освіти №691 Джерельце в логопедичну групу 02-2021. Дитина жодного дня в садочок не ходила, через заборону відповідача і його перешкоджанню відвідуванню сином цього закладу дошкільної освіти. Із 01.09.2022 - син ОСОБА_11 є учнем 1 класу шкільного навчального закладу - Український колеж ім. В.О. Сухомлинського (спеціалізованої школи №272). Відповідач вказала, що контактує з учителькою ОСОБА_12 , намагається дізнаватись про шкільні успіхи сина. Під час відвідин шкільного навчального закладу - Український колеж ім. В.О. ім. Сухомлинського і спілкування з дирекцією дізналась, що позивач настроює проти відповідачки керівництво закладу, поширює неправдиву інформацію, дискредитує останню в очах оточуючих. Відповідач постійно перешкоджає у безпосередньому спілкуванні з сином. Вказала, що зустрічається з сином виключно в присутності колишнього чоловіка. Завжди повністю віддавала дитині свою любов і турботу, велику увагу приділяла розвитку дитини, що і продовжує робити зараз. Коли батько дозволяє дитині вийти з нею на зв`язок телефоном чи засобами viber-зв`язку, спілкуються на його улюблені теми, рахують, повторюють літери тощо. У час зустрічей синові читає книжечки, розглядають спільно картинки. Зазначила, що вже зараз є розуміння щодо того, як організувати для ОСОБА_8 навчання і виховання в місті, де вона зараз проживає. Навчальний процес син зможе продовжити в Полонській гімназії №6. В залежності від вибору сина і його творчих нахилів - він зможе відвідувати відповідний заклад позашкільної освіти - Полонську дитячу художню школу тп гуртки, які працюють в Будинку творчості школярів, Полонську дитячу музичну школу. Крім того, зможуть розвивати фізичні можливості ОСОБА_8 , відвідуючи басейн на АДРЕСА_4 або футбольний клуб «Колос».

Вважає, що сину буде краще проживати з нею, оскільки вона як мама здійснюватиме за ним належний догляд, на відміну від відповідача, який цього не робить. Їй як мамі, було дуже боляче дивитись на ОСОБА_8 на шкільній лінійці 01.09.2022 в Українському колежі ім. О. Сухомлинського, куди він пішов до 1 - го класу, оскільки син був одягнений у пом`яту футболку, що не відповідає загальноприйнятим вимогам охайності і урочистості. Крім того позивач готувати не вміє, дитина харчується їжею із закладів громадського харчування, дозволяє зловживати солодощами. Вказала, що сторони власного житла не мають, тому відповідач планує проживати із сином у квартирі її мами - бабусі ОСОБА_8 , за адресою АДРЕСА_3 . В квартирі створені найкращі умови для дитини, для цього облаштовано дитячий куточок для ігор, місце для сну і відпочинку, робоче місце для виконання уроків, малювання тощо, дитина буде забезпечена іграшками та іншими речами для розвитку. Відповідач проживає в орендованому житлі в АДРЕСА_2 . Вказала, що має стабільний постійний дохід, проте за спільного життя із відповідачем, остання займалась вихованням сина і перебувала на утриманні відповідача. Після початку окремого проживання і розлучення із сином докладала зусиль, щоб отримати можливість забезпечити ОСОБА_8 всім необхідним, і вважає, що на даний час має вже таку можливість. Також, відповідач не має на меті інтереси сина, а налаштований на ухилення від мобілізації.

06.01.2023 до суду надійшла відповідь на відзив позивача за первісним позовом з письмовими доказами на його обґрунтування, у якій висловлена незгода із доводами сторони позивача за зустрічним позовом. Зазначено, що ОСОБА_4 не надано жодних доказів, які б підтверджували, що позивач постійно перешкоджає у безпосередньому спілкуванні з сином, не доведено, що вона повністю віддавала дитині свою любов і турботу, велику увагу приділяла розвитку дитини. ОСОБА_4 не надала жодних доказів на підтвердження того, що позивач налаштовує проти неї керівництво закладу, поширює неправдиву інформацію, дискредитує її в очах оточуючих. Більше того, ОСОБА_4 не надає жодної інформації щодо успіхів дитини у школі та не надає інформацію, яка стосується безпосередньо дитини. Вказав, що саме по собі з`явлення малолітнього ОСОБА_8 на шкільну лінійку у пом`ятій футболці не може бути доказом неналежного виконання батьком своїх обов`язків з виховання сина. ОСОБА_4 не доведено твердження, що позивач став ще більше погрожувати відповідачці, що вона ніколи не зможе жити із дитиною. Вказав, що задоволення позову не стане для нього підставою для відстрочки від несення військової служби. Квартира матері ОСОБА_4 є невеликою (до 50 кв.м., має 2 кімнати), що не зможе забезпечити нормальний розвиток дитини, оскільки їй прийдеться проживати у кімнаті або з мамою, або з бабусею. Таке розміщення дитини є незручним, з огляду на іншостатевість проживаючих разом осіб. Дохід ОСОБА_4 є недостатнім для забезпечення сина всім необхідним: відвідини гуртків, навчальних закладів, тощо. ОСОБА_4 не підтверджено, що вона «постійно слідкує (слідкувала) за здоров`ям сина» та «має контакти із лікарями-спеціалістами щодо особливостей його розвитку та як потрібно звести до мінімуму будь-які ризики». ОСОБА_4 не підтверджено, що вона має психологічний контакт та прив`язаність один до одного (матері до сина).

Цього ж дня до суду надійшов відзив відповідача за зустрічним позовом з письмовими та електронними доказами на його обґрунтування, у якому викладено мотиви незгоди з аргументами, викладеними позивачем за зустрічним позовом. Так, ОСОБА_4 не надано жодних доказів, які б підтверджували, що у неї з сином тісний психологічний контакт. ОСОБА_4 не надано жодних доказів, які б підтверджували, що під час її спільного проживання з дитиною вона повністю опікувалась станом здоров`я сина. Також, не надано доказів того, що батько не приділяє цьому належної уваги. На противагу цьому, позивачем за первісним позовом, разом із позовною заявою долучено документи, які підтверджують, що ОСОБА_1 застрахував життя та здоров`я сина, а також, за необхідності, звертається з ним до лікарні. ОСОБА_4 не надано доказів на підтвердження того, що відповідач позбавив сина спілкування з ровесниками. Разом із позовною заявою подано документи, які підтверджують, що дитина відвідувала приватний садок. Щодо відвідин школи - ОСОБА_4 не надала жодних доказів на підтвердження того, що позивач настроює проти неї керівництво закладу, поширює неправдиву інформацію та дискредитує її в очах оточуючих. Більше того, ОСОБА_4 не надає жодної інформації щодо успіхів дитини у школі та не надає інформацію, яка стосується безпосередньо дитини. Щодо пропозиції ОСОБА_4 (викладеної у зустрічній позовній заяві) переїзду малолітнього ОСОБА_8 до м. Полонне, то така пропозиція не може бути задоволена, оскільки, зміна міста, школи, оточення є неприйнятною для дитини такого віку. Так, ОСОБА_4 у заяві бездоказово вказує, що ОСОБА_1 позбавив дитину кола спілкування, втім, сама пропонує перевести дитину в іншу школу, в інше місто, що призведе до зміни друзів, товаришів, розпорядку дня та інших звичок і рутинних справ малолітньої особи. Також, ОСОБА_4 не надано доказів, що ОСОБА_8 погано харчується. В свою чергу, ОСОБА_4 не надала доказів на підтвердження того, що вона вміє готувати. Умови проживання сина, усупереч помилковим висновкам ОСОБА_4 , є кращими, оскільки: ОСОБА_1 орендує квартиру уже тривалий час, з 2016-го року та метраж орендної квартири є достатнім для проживання дитини та батька - 109, 6 кв.м.. ОСОБА_1 у 2021 році успадкував квартиру у АДРЕСА_5 , у яку він зможе найближчим часом заселитись. Квартира, у якій проживає ОСОБА_4 зі своєю матір`ю пенсійного віку, є маленькою (близько 50 кв.м.), має лише дві кімнати, чого недостатньо для трьох осіб. Більше того, оточення дитини у запропонованій квартирі (матір, матір матері та дитина) не є сприятливим для повного та всебічного розвитку ОСОБА_8 . Так, якщо припустити, що матір ОСОБА_4 буде проживати в окремій кімнаті - то ОСОБА_4 проживатиме із сином в одній кімнаті, що допустимо, але дуже незручно. Більше того, в акті огляду не зазначається чи є окреме ліжко саме для дитини. Дохід позивача за зустрічним позовом не є достатнім для утримання дитини та забезпечення дитини можливістю відвідувати усі навчальні заклади, гуртки, лікарів та інші місця для дітей, про які йшлось у заяві. Вказав, що задоволення позову не стане для нього підставою для відстрочки від несення військової служби

20.01.2023 до суду надійшла відповідь на відзив позивача за зустрічним позовом, у якій остання з-поміж доводів, які вже були викладені у раніше поданих заявах по суті справи та у мотивувальній частині зустрічної позовної заяви вказала, що до часу розлучення сторін у відповідача не було жодних претензій до останньої як до матері його сина - вихованням, навчанням сина, піклуванням про його здоров`я, необхідними додатковими заняттями займалась завжди відповідач, а відповідач - постійно працював та займався особистими справами. Вказала, що дуже любить свого сина і хоче бути завжди поряд із ним. З огляду на те, що не працювала в той час, коли була зайнята вихованням і доглядом за дитиною, наразі їй доводиться докладати зусиль для створення можливостей для забезпечення належного матеріального доходу, що робиться в першу чергу з метою забезпечення сина. Зазначила, що відповідач не дає залишатись їй із сином наодинці. Під час усіх її прогулянок із сином, він перебуває поруч. Телефонні розмови із сином відбуваються у присутності відповідача, іноді чути його коментарі, він забороняє показувати роботи, малюнки сина позивачці за зустрічним позовом. Зазначила, що син має вади здоров`я, якими на її думку, відповідач за зустрічним позовом не займається. Досить часто під зустрічей із сином, остання бачить, що голова сина не помита, волосся брудне, хоча одяг чистий, досить часто - просто новий. Посилалася на те, що під час проживання однією сім`єю із відповідачем - він нічого сам ніколи не робив, все що стосувалося догляду за дитиною, чи стосовно будь-яких дій по лікуванню, навчанню, розвитку дитини - все робилось її руками. Також, відповідач фанатично помішаний на сині, в нього якась ненормальна любов, таке враження, що від себе сина він не відділяє. Як зазвичай, в таких випадках кажуть - «ми поїли», «ми зробили». Але фактично, він робить ті речі, які йому до вподоби, або у такий спосіб як подобається йому. Він не відмовляє сину в солодощах, солодких напоях, інших смаколиках і був навіть період, коли син за три місяці набрав 8 кг і його вага була вже 1 ст. ожиріння, що робилось на противагу її діям, коли остання обмежувала споживання цукру і білого борошна. Крім того, відповідач не шкодує коштів на будь-які забаганки дитини. Проте, як людина, відповідач по відношенню до інших звик проявляти агресію, з огляду на матеріальні статки вів себе деспотично, не проявляв поваги до інших, часто маніпулює і говорить неправду. У відповідача є шкідливі звички - він палить, вживає спиртні напої, не виключає, що він вживає наркотичні засоби, так як бачила в його сумці невідомі таблетки в прозорому пакетику. Під час спільного проживання до «пам`яті» відповідач приходив десь близько обідньої пори - ранок не був його часом. Крім того, відповідач полюбляє швидку їзду на автомобілі, вчиняв дорожні перегони, нехтуючи правилами дорожнього руху. Крім того, вказала, що є непоодинокими випадками - коли відповідач залишав сина одного.

Цього ж дня до суду надійшли заперечення відповідача за первісним позовом на відповідь на відзив позивача з письмовими доказами на його обґрунтування, у яких викладені доводи та міркування, тотожні мотивувальній частині зустрічної позовної заяви та заявам по суті справи.

14.02.2023 відповідачем за первісним позовом, позивачем за зустрічним подано до суду клопотання про виклик свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 .

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14.02.2023 витребувані докази у справі, а саме з Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації висновок щодо визначення проживання малолітньої дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , з урахуванням визначених діючим законодавством норм та урахуванням найкращих інтересів дитини.

29.03.2023 до суду надійшла заява представника позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним про виклик свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18

07.04.2023 до суду надійшов лист Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про розгляд справи у їх відсутність до якого долучено висновок Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 28.03.2023.

Розпорядженням керівника апарату Дніпровського районного суду м. Києва №187 від 28.04.2023 відповідно до п.п.2.3.50, 2.3.52 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду, здійснено повторний автоматичний розподіл вказаної судової справи між суддями.

01.05.2023 цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини на стягнення додаткових витрат на утримання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини, була передана в провадження судді Катющенко В.П., відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.04.2023.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01.05.2023 прийнято цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини на стягнення додаткових витрат на утримання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини, до свого провадження; розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва.

Інших заяв по суті справи від учасників справи не надійшло.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24.05.2023 закрито підготовче провадження по справі та призначено її до розгляду по суті, у судове засідання викликано сторін у справі та свідків; та малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ..

Позивач за первісним, відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 , у судовому засіданні первісну позовну заяву підтримав та просив її повністю задовольнити, у задоволенні зустрічного позову - відмовити, посилаючись на доводи, викладені у позові. Вказав, що дитині буде краще з ним, оскільки він ту народився, живе, має друзів, ходив у садочок та відвідує школу. Вже півтора року син живе лише з ним та лише він за ним доглядає. В Полонному дитина була всього 2 рази, з яких одного разу повернувся зі шрамом на все життя, а іншого разу - з переляком від собаки. Відповідач же у січні 2022 року зібрала свої речі і пішла від них, повідомила, що їде до своєї матері у гості, однак не повернулась. Місто Полонне є психотравмуючим для дитини. Тут, у Києві, для дитини все життя, його репетитори, друзі. Щодо реабілітаційних занять вказав, що відвідував їх разом із сином. Відвідували 2 роки логопеда, а ЛФК не довго, бо захворіли на короновірус. Син відвідував зимовий табір, приватні курси. Також були інші заняття, на яких був присутній батько з сином. Усі ці заняття оплачувались батьком, а відповідач жодного дня ніде не працювала. Син відвідував «Країну дитинства» 2,5 місяці - це був єдиний садочок, який працював перед школою, у період пандемії, а дитині перед школою потрібна була соціалізація. Додаткові витрати складаються виключно з витрат, понесених на оплату цього дитячого садочка. Зазначив, що спільно родиною жили у Києві, у той час і були зауваження до дружини, які складались з того, що вона: возила сина у Полонне , де син отримав переляк від собаки, а їх син дуже любив, про що відповідач не сказала і вже про це позивач дізнався від сина, коли йому було 6 років, проте щось зробити із цією травмою було неможливо, психологи вказали, про пізнє звернення; заважала спілкуватися з однолітками, посилаючись на неможливість однолітками розуміти сина, не дозволяла зустрічатися із ними. Він з сином відпочивали на Закарпатті, де їх - російськомовних, розуміли, проте подруги ОСОБА_20 казали, що їх - російськомовних, не розуміють, у зв`язку з чим, після їх розлучення з відповідачкою, її подруги з дітьми перестали спілкуватися із ним та сином. Він запрошував відповідачку до психологів для спільної роботи, відправляв їй гроші, щоб вона приїхала, але не було ні грошей, ні відповідачки. ОСОБА_4 бачиться із сином в судовому засіданні або на засіданні комісії, і просто більше не хоче приїздити. Вказав, що просив комісію провести бесіду з ОСОБА_20 , щоб вона більше спілкувалась із сином, але відповідачка відмовилась. За 1,5 роки вона бачилась із сином лише 2 рази: влітку 2023 року, коли разом із бабусею забирала свої речі та 1 вересня 2022 року, коли завітала до квартири, вимагала дитині викликати швидку, вказуючи на його критичний стан, але лікарі вказали, що все нормально, а відповідач казала, що їх, лікарів, підкупили. Після від`їзду лікарів відповідачка ще трохи побула з сином і втекла. Як увійшла вона тоді до квартири йому не відомо, вказала, що має ключі, при цьому зараз каже, що до квартири її не пускають. На дні народження сина, яких за час окремого проживання вже було двоє, відповідач не з`являлася. Син не хоче із нею спілкуватися, вона по телефону йому щось обіцяє, але потім цього не робить. Він особисто ніколи не перешкоджав відповідачці у спілкуванні з сином.

Представник позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , підтримав заявлений первісний позов, з підстав, викладених у ньому та у заявах по суті справи, а у задоволенні зустрічного позову просив відмовити. Доводи, викладені довірителем у вступному слові підтримав.

Відповідач за первісним, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_4 , у судовому засіданні у задоволенні первісного позову просила відмовити та задовольнити зустрічну позовну заяву, з підстав викладених у ній. Вказала, що сину буде краще з мамою, як матеріально, фізично, так і психологічно, оскільки у неї відсутні шкідливі звички. Має змогу займатися з дитиною англійською мовою, танцями, співами, ліпкою. Крім того, має педагогічну освіту. Вказала, що ходила із сином на прогулянки та зводили друзів, бо має комунікативні навички. Має стабільну роботу - майстер нігтьового сервісу. Не має доступу до сина: ні змоги бачитися, ні змоги спілкуватися телефоном, ні гуляти вулицею. Батько обмежив його спілкування тільки з ним. Одяг, зустрічі із школи - це не виховання. Син має діагноз - розлад аутичного спектру, що вказано у довідках, наданих до суду. Хвороба її матері не є перешкодою для проживання із сином, з нею у одній квартирі. Якщо син забажає, то буде змога завести будь-яку тваринку. В м. Полонному є всі необхідні для розвитку дитини секції та гуртки. Зазначила, що нині працює у квартирі, але має змогу орендувати приміщення. Вважає, що зміна місця проживання дитини буде на краще - у місті немає повітряних тривог та прильотів, що є безпечним для дитини. Крім того, м. Полонне є дуже знайомим для сина. ОСОБА_1 збирається виїздити на постійне місце проживання до Іспанії, щоб позбавити можливості її бачитися із сином. Зазначила, що вони з АДРЕСА_10 переїхали на АДРЕСА_9 , тим самим змінили місце проживання дитини. Вказала, що приїздила до сина регулярно, знайшла сина і в Тернополі, коли почалася війна. Коли вона туди приїхала, ОСОБА_24 казав сину неправду, що її немає і лише увечері змогла побачити сина, він жив з жінкою. Приїздила до сина 2 рази на місця та спілкувалися телефон, але ОСОБА_21 її заблокував. Повністю сплачує аліменти та погасила борги. На засіданні комісії відмовилася від встановлення графіку побачень з дитиною, так як ОСОБА_25 давав змогу бачитися з дитиною. Телефонувала, просила про зустріч і спілкувалася із сином. Останній місця ОСОБА_25 не дає бачитися, а зв`язку немає вже декілька місяців. Вказала, що з 20.01.2022 вони не проживають разом, за допомогою поліції покинула квартиру, бо відповідач погрожував, зібрала речі і пішла. Там була його сестра, відповідач був під наркотиками, викручував розетки, камери встановлював, постійно шарудів. 20.01.2022 пішла до дільничного, але він не зміг допомогти, поїхала наступного дня у м. Полонне. Побачила сина після цього лише у квітні 2022 року в Тернополі. До цього з сином спілкувалися телефоном. У цей період відновлювала документи, підвищувала кваліфікацію. Потім побачила сина 12-13 травня, коли вони повернулися у Київ. До Тернополя їздила 1 раз, потім відповідач переїхав, бо його, мабуть, шукала поліція. Зазначила, що син її любить, вони перебувають у тісному психоемоційному контакті. До квартири більше зайти не може, бо ОСОБА_25 написав заяву до поліції, що вона вторглася до них у квартиру.

Представник відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним ОСОБА_4 - ОСОБА_5 підтримала зустрічний позов та просила його задовольнити, відмовивши у первісному позові. Доводи, викладені відповідачкою у вступному слові підтримала.

Свідок ОСОБА_17 , у судовому засіданні пояснила суду, що є вчителем початкових класів в коледжі ім. Сухомлинського, серед учнів - ОСОБА_11 . Вказала, що ОСОБА_26 бачила, що вона є мамою ОСОБА_8 , проте із нею не спілкувалася. ОСОБА_8 чудова дитина, контактний. Має багато друзів, старанний, гарно вчиться. Батько прекрасно справляється з своїми обов`язками. Все, що треба для сина - батько робить, готує для нього щодня сніданки. Мама не брала участі у навчальному процесі, мала зі мною контакт, але не зв`язувалася. Дитина не скучає за мамою, до мами нічого теплого не бачила, і з її боку теж. При спілкування з мамою, остання не цікавилася дитиною, а розповідала про стосунки з колишнім чоловіком, проте вчителю - це не потрібно та не цікаво. Дитину зі школи забирає батько, він цікавиться ним, є зразковим батьком. ОСОБА_8 гарно одягнений, доглянутий, має гарні іграшки. Школа навчається очно, тому вчителі спілкуються з батьками, коли вони приходять забирати дітей, а також по телефону, і смс. Відомо, що батьки ОСОБА_8 розлучились та живуть окремо. Пам`ятає що мама ОСОБА_8 одного разу писала їй смс, щоб отримати інформацію про ОСОБА_8 , вона - відповіла. Мама вимагала щоб вона постійно їй звітувала про справи сина, однак у неї багато дітей і це не її обов`язок пам`ятати про маму, пропонувала мамі писати увечері або зранку і дізнаватися про стан речей у школі. Не пам`ятає про обставини 01.09.2022 та чи був ОСОБА_8 у пом`ятій футболці. Відповідач особисто 01.09.2022 до неї не підходила, тоді підійшов ОСОБА_8 , йому одягала бейджик. В листопаді 2022 року я запрошувала маму до школи, вона на зустрічі була неврівноважена, розмахувала руками. Ще у вересні 2022 відповідач вимагала з нею зустрічі, однак на той час вона такої можливості не мала. До чату батьків відповідачку не додала, так як там про дітей інформацію не пише. За рік мама написала їй 2 рази, щоб дізнатися як навчається син і ще 2 рази телефонувала, але розповідала бруд про чоловіка, але більше не цікавилась, проте має номер телефону. ОСОБА_8 не приходив до школи засмученим, невдоволеним, лише інколи сонним.

Свідок ОСОБА_18 , у судовому засіданні пояснила суду, що є методистом будинку творчості «Вітряні гори», серед учнів - ОСОБА_11 . Вказала, з ОСОБА_29 має ділові стосунки - займається з його сином. ОСОБА_26 не знає. З ОСОБА_8 має гарні стосунки, займається із ним від 1 до 3 разів на тиждень, у них вдома, займалися і підготовкою до школи. Стосунки у нього із батьком чудові, жодного разу він не підвищив на нього тон, тато про нього дуже піклується. Цікавиться необхідним для занять, додатковими заняттями. Умови проживання - чудові, має окрему кімнату, робочу зону, речі, одяг. Вони самі роблять поробки. У ОСОБА_8 є домашні тваринки, спочатку була папуга, потім рибки, потім кіт. Тато турбується здоров`ям сина, бо іноді відмінялися заняття - до лікаря (живіт болить, зуб). Улюбленим місцем відпочинку ОСОБА_8 є ОСОБА_30 , десь за Києвом , він про це місце багато розповідав. Відомо, що батьки розлучені. ОСОБА_8 ніколи про маму не розповідав, лише одного разу сказав ОСОБА_32 . На запитання про ОСОБА_32 відповів: «мама». Називає близьких іменами різних героїв. Тато для нього завжди тато, для нього інших імен ОСОБА_8 не обирає. В грі також може називати когось героями мультиків.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні показала суду, що є мамою ОСОБА_33 . Повідомила, що жила з сім`єю ОСОБА_25 деякий час. Тато був вдома півгодини до роботи та після роботи. Він працював і не любив, щоб його будили, коли він спав. Все робила мати, допомогла витягнути дитину з аутизму за допомогою репетиторів. ОСОБА_25 ніколи не допомагав у вихованні дитини. Він вчиняв психологічне та фізичне насильство відносно доньки, влаштовував їй травлю. Хоче позбавити доньку батьківських прав. Вкрав усі документи. Навчив дитину бити маму по голові. Хотів покласти до психушки. Страшна та підла людина, вживав пігулки якісь. Вона зразкова мати. Батько позбавить дитину матері. З трьохмісячного віку ОСОБА_8 , вона - свідок, допомагала родині. Час від часу вони приїздили у гості до неї, або вона до них. ОСОБА_20 все присвятила дитині. ОСОБА_21 аб`юзер, тікав від сина, памперс не змінив, на руки не брав. З часу як ОСОБА_20 живе окремо він перешкоджає у спілкуванні матері і дитині, заблокував телефон, не відповідає на дзвінки. З початку війни виїхав на Закарпаття , ОСОБА_20 просила заїхати до неї, але вони не заїхали. Вона поїхала у Тернопіль, потім коли вони повернулися, то їздила у Київ. Сиділа під дверима, а він придумав, що чимось зайнятий. Налаштовував дитину проти матері. Пояснила, що їй не відомо нічого про 5 консультацій доньки у лікаря психіатра та про прийом нею пігулок. Коли дитині було 1,5 роки, то ОСОБА_20 була дуже виснажена: не спала, не отримувала допомоги від нього, тому лікар приписав їй антидепресанти, з яких вона злізла, коли позбавилася цього тирана. Останній раз бачила ОСОБА_8 у травні 2023 року. Відомо де вчиться, була там, але вони не живуть за адресою, про яку кажуть. Так склалися обставини, що дитина живе із батьком, а з мамою живе періодично, спілкуються телефоном. Дитина в гуртки не ходить, він туди записав дитину для замилювання очей. Зазначила, що у ОСОБА_21 до свідка було ставлення як баріна до нелюді. З січня 2022 по травень 2023 бачила з ОСОБА_8 десь 6-7 разів, в присутності батька, в кафе або на ігровому майданчику. ОСОБА_8 казав ОСОБА_20 по телефону, що тато сказав не показувати мамі зошити, розказувати про школу. Два рази приїздили, нібито ОСОБА_21 хотів дати дитину, але потім у нього змінювалися плани - це було в червні 2022 року і в червні 2023 року.

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні пояснила суду, що є корекційним психопедагогом, логопедом, серед учнів - ОСОБА_11 . Вказала, що ОСОБА_37 знає з 3 років ОСОБА_8 . Трохи пізніше познайомились із ОСОБА_21 . Зазначила, що до неї звернулась ОСОБА_39 на запуск мовлення у ОСОБА_8 . Дитина прийшла, був дуже контактний, ігровий. Обрали метод навчання, спочатку удвох займались, потім залучили ще одного спеціаліста. У ОСОБА_8 та мами був дуже тісний контакт, безумовна любов, і це могло заважати роботі, тому вони 3 рази займалися у трьох, вона, ОСОБА_8 і ОСОБА_39 , а в подальшому тільки вона та ОСОБА_8 . Займалися з ОСОБА_8 більше 3 років по 3 рази на тиждень. У ОСОБА_8 незрілий мозок, недорозвинена мова. Приводила ОСОБА_8 на заняття ОСОБА_39 , декілька разів тато. З батьками спілкування не подобалось: розривати контакт між мамою та сином. В присутності батьків ОСОБА_8 погано себе поводив, що в роботі із дитиною не допускається. У мами було дуже багато тривожностей по здоров`ю ОСОБА_8 , але через декілька місяців занять було покращення. Вдома вони не займалися, пояснювали тим, що батько проти, але мама продовжувала виконувати домашнє завдання. ОСОБА_8 висловлювався як з щодо матері, так і батька, але з кожним поводився по-різному.

У судовому засіданні малолітній ОСОБА_11 , вислуховування думки якого по суті спору проведено за участю представника служби у справах дітей та сім`ї та за відсутності в залі судових засідань позивача та відповідача, які є заінтересованими у справі, показав, що проживає з татом, йому з ним гарно. Він вже закінчив перший клас, вчиться в школі яка поруч з будинку, йому дуже подобається, має багато друзів, а тато йому допомагає з уроками. У нього вдома є тваринки - попутай, рибки, кішка, багато іграшок. Вони з татом гуляють, їздять за місто відпочивати. Вказав, що мама обманщиця, яка поїхала і забрала його планшет, з нею жити не хоче. Вона, мама, сказала що б він приїздив в Поленне і там вона дасть йому планшет. Вказав, що у м. Полонне не поїде, там собака, якої він боїться.

Представник Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації Науменко І.І., за результатом вислуховування у судовому засіданні думки ОСОБА_40 , зазначила, що порушень при опитуванні дитини не було. ОСОБА_8 висловлювався вільно, правдиво та відверто.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, покази дитини та свідків, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.09.2015, під час якого у сторін народився син - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1, а.с. 14, 15).

ОСОБА_1 та ОСОБА_6 є внутрішньо переміщеними особами, що підтверджується довідками від 14.06.2022. Законним представником малолітнього ОСОБА_6 вказаний ОСОБА_1 (т. 1, а.с.16, 17).

Судовим наказом Дніпровського районного суду м. Києва від 03.08.2022 стягнуто з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_6 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання малолітньої дитини - сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 14 липня 2022 року і до досягнення повноліття (т. 1, а.с. 18).

Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 12.09.2022 шлюб, зареєстрований 26.09.2015 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві за актовим записом № 2552 між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 розірвано (т. 1, а.с. 19-20).

Відповідно до розпорядження Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 15.07.2022 № 265, визначено місце проживання малолітньої дитини, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 (т. 1, а.с. 95).

06.09.2022 ОСОБА_4 направила ОСОБА_1 заяву-пропозицію про узгодження графіку спілкування з сином, що стало підставою для звернення до суду із вимогою про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_6 (т. 1, а. с. 96).

Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Відповідно до частин першої, другої статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Згідно з ч.ч. 2, 8, 9 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України).

У відповідності до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

За ч. ч. 2 та 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків (ч. 1 ст. 160 СК України).

За нормами ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

У своїй постанові від 16.01.2019 по справі № 487/2480/17 Касаційний цивільний суд у складі Верховного суду визначив, що при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи, при цьому, сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 зареєстрований фізичною особою-підприємцем (т. 1, а.с. 27-32).

03.11.2016 між ОСОБА_1 та ОСОБА_41 було укладено договір оренди квартири АДРЕСА_7 , для використання під житло (т. 1, а.с.37-41).

Згідно акту обстеження умов проживання № 80 від 06.07.2022, складеного начальником відділу соціально-правового захисту дітей Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської РДА в м. Києві, ОСОБА_42 , за заявою ОСОБА_1 , з метою визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , встановлено: квартира трикімнатна, на 8 поверсі 12 поверхового будинку, орендована до 2023 року; в квартирі чисто, прибрано, зроблений ремонт, наявні необхідні меблі та побутова техніка. Дитина має окрему кімнату (ліжко, шафа для одягу, іграшки, особисті речі). Стосунки у сім`ї: теплі, дружні (т. 1, а.с. 43).

22.09.2022 ОСОБА_1 в інтересах сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було укладено договір добровільного страхування життя ( т.1 а.с.98).

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_4 зареєстрована фізичною особою-підприємцем (т. 1, а.с. 142-146).

Відповідно до довідки від 20.11.2022, виданої депутатом Полонської міської ради об`єднаної територіальної громади VIII скликання, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , за свідченням її мами та сусідів/, проживає за адресою: АДРЕСА_3 ( т. 1 а.с. 134).

Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні від 13.10.2022, за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстрована ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , якій на праві власності належить вказана квартира, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 12.12.2002 ( т. 1 а.с. 133, 135-136).

ОСОБА_4 сплачує аліменти, згідно судового наказ № 755/6626/22, що підтверджується квитанціями, що містяться у матеріалах справи ( т. 1 а.с. 137-139).

Згідно акту обстеження умов проживання від 18.10.2022, складеного спеціалістом Іванченко Н.В., головним спеціалістом відділу соціальної роботи з населенням Полонської міської ради Будник Л.Б., проведено обстежено умов проживання за адресою: АДРЕСА_3 , де проживають ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , встановлено, що житло розміщене на 1 поверсі 5 поверхового будинку та складається з 2 кімнат: кухні, коридору, санвузлу, балкону. Умови проживання задовільні. Квартира облаштована усіма необхідними меблями, побутовою технікою. В кімнатах чисто, прибрано, затишно. Підведено водопостачання, газовідведення та електроенергія. За місцем проживання сім`я характеризується позитивно, серед мешканців будинку користуються повагою. Висновок: в квартирі створені належні умови для проживання, навчання та проведення дозвілля малолітньому ОСОБА_6 (т. 1, а.с. 132).

Пунктом 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 передбачено, що під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини. Під час вирішення питання щодо визначення місця проживання дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини та інші обставини, що мають істотне значення. Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення.

Згідно з висновком органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дітей № 103/2189/41/3 від 28.03.23 комісією з питань захисту прав дитини було встановлено, що батьки дитини ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано в вересні 2022 року. Від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . На даний час між батьками існує спір щодо визначення місця проживання малолітньої дитини, батько та мати звернулись до Дніпровського районного суду м. Києва із зазначеним питанням. Розпорядженням від 15 липня 2022 року № 265 Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації було визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_6 з батьком ОСОБА_1 . Малолітній ОСОБА_8 після розлучення батьків, постійно проживає з батьком ОСОБА_43 , який самостійно займається його вихованням та утриманням. Родина мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . Спеціалістами служби у справах дітей та сім`ї проведено обстеження за вказаною адресою. В ході обстеження умов проживання було встановлено, що в квартирі чисто, прибрано, наявні всі необхідні меблі, речі побуту та вжитку. Батько дитини ОСОБА_1 , працює, має стабільний дохід, та можливість створити всі умови для фізичного, духовного та розумового розвитку дитини. Мати дитини ОСОБА_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , була присутня на засіданні комісії, заперечувала щодо визначення місця проживання малолітнього сина ОСОБА_8 з батьком та повідомила, що бажає щоб син проживав з нею, займатися його вихованням та утриманням. Спеціалістами служби у справах дітей Полонської міської ради ОТГ було здійснено обстеження за місцем проживання матері, під час якого встановлено, що в квартирі створені належні умови для проживання та навчання дитини. Приймаючи до уваги зазначене вище, керуючись статтею 161 Сімейного кодексу України, враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з батьком ОСОБА_1 (т. 2 а.с. 110-113).

Верховний Суд у своїх позиціях також звертає увагу, що у усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага повинна приділятись якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини.

Судом встановлено, що малолітній ОСОБА_11 проживає разом зі своїм батьком ОСОБА_29 у орендованій квартирі. Матір дитини мешкає окремо, у м. Полонному, Хмельницької області, зі своєю матір`ю - бабусею малолітнього, матір`ю ОСОБА_4 .

Перевіряючи встановлені у ході судового розгляду обставини та факти, у відповідності до наявних у матеріалах справи доказів, суд дійшов наступних висновків.

Так, заперечуючи проти подальшого проживання малолітнього ОСОБА_8 із батьком, відповідач за первісним та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_4 посилалася на те, що батько здоров`ям та розвитком дитини не займається, не приділяє належної уваги, зважаючи на наявність у дитини вад здоров`я, що спростовується наявними у матеріалах справи доказами.

Проте, судом встановлено, що згідно консультаційного висновку ТОВ «АКСІМЕД ПЛЮС» від 27.12.2022, виданого лікарем невропатологом, у ОСОБА_6 , вогнищевої патології не виявлено та повідомленням вчителя-логопеда ОСОБА_44 від 27.12.2022. Відтак, всі доводи ОСОБА_4 у частині наявності у дитини вад здоров`я до уваги судом не беруться, оскільки спростовуються належними доказами. Крім того, суд не вважає належними докази, подані ОСОБА_4 , у вигляді медичної документації, оскільки така документація є застарілою та не містить відомостей, що істотні на день розгляду даного спору.

Не відповідають дійсності та спростовуються матеріалам справи, показами свідків доводи ОСОБА_4 у частині відсутності у дитини розвитку. Так, згідно довідки від 26.12.2022 Stem-школи «Inventor», ОСОБА_11 відвідує заняття з 01.09.2022 по теперішній час з напрямку «Основи робототехніки».

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76).

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) зазначено, що «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку».

У ході розгляду даної цивільної справи судом було встановлено, що у батька та сина встановлений тісний контакт, особливий взаємозв`язок. Батьком створені належні умови для життя та розвитку, що підтверджується показами свідків. Дитина відвідує школу, має додаткові заняття, спрямовані на його всебічний розвиток. Батько стежить за станом здоров`я дитини. Поряд з цим, судом не було встановлено про наявність доходу та його розміру ОСОБА_4 , оскільки останньою подано до суду відомості, що стосуються її як платника податків, проте не надають суду можливості встановити платоспроможність як матері щодо по вихованню та утриманню дитини. Як і не встановлено про наявність облаштованого, бодай куточку для дитини, що випливає із акту обстеження житлових умов, для повноцінного розвитку та проведення дозвілля дитини.

Не заслуговують на увагу доводи сторін, щодо наявності у кожного шкідливих звичок, зловживання алкогольними та наркотичними засобами, а також застосування насильства, за відсутності належних доказів на підтвердження зазначеного.

Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання.

У судовому засіданні судом була вислухана думка малолітнього ОСОБА_8 , який без будь-якого примусу та вільно, що підтверджено уповноваженим представником органу опіки та піклування, вказав, що з батьком йому жити подобається, він приділяє йому увагу, піклується про нього. В той час, як вважає маму обманщицею, бо остання поїхала від нього та забрала його речі - планшет, застосовуючи його в подальшому як маніпуляцію - приїдеш в Полони - будеш гратися. Їхати ж до м. Полонне дитина не бажає, бо має неприємні спогади (під час судового розгляду судом встановлено про наявність психологічної травми у дитини, пов`язаною з переляком від собаки під час поїздки з матір`ю у м. Полонне).

Закріплення міжнародними документами та актами внутрішнього законодавства України право дитини бути почутою передбачає, що думка дитини повинна враховуватися при вирішенні питань, які її безпосередньо стосуються.

Разом із цим, думка дитини не є єдиною підставою, яка враховується при вирішенні питання про визначення місця проживання дитини, так як думка дитини не завжди може відповідати її інтересам, може бути висловлена під впливом певних зовнішніх факторів, яким вона через свій вік неспроможна надавати правильну оцінку, чи інших можливих факторів впливу на неї.

Згода дитини на проживання з одним з батьків не повинна бути абсолютною для суду, якщо така згода не відповідає та не захищає права та інтереси дитини.

Отже, вирішуючи спір, суд має віддати перевагу тому з батьків, який може забезпечити більш сприятливі умови виховання дитини. Важливим критерієм є моральні якості матері та батька як вихователів. Моральними якостями, які можуть негативно вплинути на виховання дитини, є, зокрема, зловживання спиртними напоями, невиконання батьківських обов`язків, притягнення до судової чи адміністративної відповідальності.

Установивши вказані обставини справи, у відповідності до наданих до суду доказів, з урахуванням показань свідків, врахувавши висновок орган опіки та піклування про визначення місця проживання дитини, наявність у позивача облаштованого житлового приміщення для дитини, його участь у вихованні дитини та ставленні до нього, піклування про його стан здоров`я та розвиток, взаємозв`язок та тісний контакт, наявність заробітку, що дозволяє забезпечувати дитину, пристосованості до умов проживання та оточуючого середовища, кола спілкування та наявності друзів, та, виходячи із найкращих інтересів дитини, суд доходить висновку про визначення місця проживання дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком - ОСОБА_1 .

При цьому визначення місця проживання дитини з батьком не впливатиме на його взаємовідносини з матір`ю, оскільки визначення місця проживання дитини з одним із батьків не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків.

Матір дитини, яка безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку дитини, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, стан її розвитку, незалежно від того, з ким дитина буде проживати.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 лютого 2023 року у справі № 188/1542/20 (провадження № 61-11857св22), від 01 березня 2023 року у справі № 643/16285/20 (провадження № 61-530св23), від 14 березня 2023 року у справі № 596/302/21 (провадження № 61-12438св22).

За приписами ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Відповідно до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, позивачем на обґрунтування заявлених позовних вимог у частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 додаткових витрат подано до суду договір послуг з організації виховання і навчання дитини дошкільного віку в ПП «Країна дитинства» від 28.06.2022 та квитанцію на суму 1 600, 00 грн.

Проте, судом під час розгляду не було встановлено обґрунтованості заявленої вимоги до необхідності у відвідуванні такого дошкільного навчального закладу, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), відтак дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у цій частині.

Підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 у частині визначення місця проживання дитини, є наслідком відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , про визначення місця проживання дитини, відтак не потребують додаткових доводів суду у цій частині.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини та оцінивши усі надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини на стягнення додаткових витрат на утримання дитини підлягає частковому задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини слід відмовити.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст. 51 Конституції України, ст. ст. 7, 36, 51, 104, 105, 112, 114, 122, 136, 141, 155, 160, 161, 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, ст. 29 Цивільного кодексу України, Європейською конвенцією про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року, Законом України «Про охорону дитинства», ст.ст. 2, 10, 76, 77-81, 209, 210, 223, 247, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_8 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ) третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації (, вул. Х.Шосе, 4-А, м. Київ), про визначення місця проживання дитини на стягнення додаткових витрат на утримання дитини - задовольнити частково.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В іншій частині вимог - відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_8 , місце проживання: АДРЕСА_2 ), третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації (, вул. Х.Шосе, 4-А, м. Київ), про визначення місця проживання дитини - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення складений 25.09.2023.

Суддя: