Справа № 452/2423/23
УХВАЛА

14 вересня 2023 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі головуючого судді Галина В.П.,

секретар судового засідання Задорожна В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Виконавчий комітет Часовоярської міської ради Бахмутського району Донецької області, (Служба у справах дітей виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області) Служба у справах дітей Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області, Комісія Міністерства оборони України з питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, Департамент соціального забезпечення Міністерства оборони України про встановлення факту батьківства, -

за участю заявниці ОСОБА_1 ,

представника заявниці ОСОБА_2 ,

представника заінтересованої особи комісії МОУ та Департаменту соцзабезпечення МОУ Кравціва Р.Ю.,

встановив :

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту батьківства, а саме: просила встановити факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка народилась в м.Часів Яр Бахмутського району Донецької області; внести зміни до актового запису № 35, складеного Виконавчим комітетом Часовоярської міської ради Бахмутського району Донецької області, зазначивши у графі батько « ОСОБА_3 , громадянин України». Крім того, просила продовжити процесуальний строк подання доказів і встановити додатковий строк для подання доказів, зокрема: документів, що підтверджують факт смерті ОСОБА_3 .

Ухвалою судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 05.07.2023 року вказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі окремого провадження.

25.07.2023 року представником заінтересованої особи комісії МОУ та Департаменту соцзабезпечення МОУ ОСОБА_5 подано до суду клопотання про закриття провадження у вказаній справі. В обгрунтування представник зазначив, що як вбачається із заяви ОСОБА_1 , встановлення факту батьківства загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 відносно ОСОБА_4 необхідно заявниці для можливості реалізувати право на отримання грошової компенсації за загиблого військовослужбовця, тобто для отримання одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їхнім сім`ям під час дії воєнного стану», якою встановлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян російської федерації або республіки білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору. Таким чином, метою встановлення факту батьківства, про що зазначає сама заявниця, є необхідність в оформленні необхідних документів для отримання одноразової грошової допомоги за загибель ОСОБА_3 , тобто, підтвердження певного соціально-правового статусу щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги дитині військовослужбовця. Міністерство оборони України є спеціально уповноважений суб`єкт, який уповноважений на призначення одноразової грошової допомоги відповідно до вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яку може отримати заявниця у разі встановлення факту батьківства загиблого війсьвослужбовця ОСОБА_3 відносно ОСОБА_4 . Тож у спірних правовідносинах суд повинен врахувати мету звернення заявниці до суду, яка полягає у підтвердженні певного соціального статусу. У поданому клопотанні посилався на правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 287/167/18-ц від 30.01.2020 року та у постанові Верховного Суду у справі № 290/289/22-ц від 22.03.2023 року, які просив врахувати.

Відповідно до ухвали Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 03.08.2023 року, замінено заінтересовану особу Службу у справах дітей виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області на Службу у справах дітей Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області, залучивши її до участі у вказаній справі.

Представник заінтересованої особи комісії МОУ та Департаменту соцзабезпечення МОУ ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначив, що підтримує подане клопотання та додатково зазначив, що подібні правові висновки, окрім викладених ним у клопотанні, є ще у постанові Верховного Суду у справі № 539/4118/19 від 23.05.2022 року, у справі № 202/3023/21 від 24.05.2023 р., де суди також посилаючись на мету звернення до суду, оскільки заявники просили підтвердження за ними соціального статусу, скеровували їх в адміністративне судочинство. Можливе звернення в контексті оскарження дій чи бездіяльності.

Представник заявниці адвокат Буловчак В.І. у судовому засіданні у даній справі щодо поданого клопотання зазначив, що є питання не лише соціального характеру але і право дитини знати свого батька. Її батько загинув захищаючи Україну. Тому наполягав на розгляді справи в порядку цивільного судочинства, адже мова йде про встановлення факту батьківства.

Заявниця ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала викладене її представником.

Представник Виконавчого комітету Часовоярської міської ради Бахмутського району Донецької області у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи, тому суд розглядає справу у його відсутності.

Представник Служби у справах дітей Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив судові засідання проводити за відсутності представника.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши та перевіривши обставини справи, суд доходить висновку, що провадження у справі слід закрити, беручи до уваги таке.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з вимогами п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Статтею ст.318 ЦПК України визначено, що у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою метою.

Як вбачається із поданої заявницею заяви, встановлення факту батьківства загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 відносно ОСОБА_4 необхідно заявниці з метою оформлення на дитину соціальних виплат від держави, зокрема для можливості реалізувати право на отримання грошової компенсації за загиблого військовослужбовця, тобто для отримання одноразової грошової допомоги.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Статтею 13 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ч.1 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

У відповідності до вимог п.1 ч.2 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

У статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Частиною 6 ст.16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Згідно правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 287/167/18-ц (провадження № 14-505цс19) від 30.01.2020 року у пунктах 33-35, «вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, зокрема, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність, тобто суддя повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито, - закриває провадження у ній».

Із правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у справі № 290/289/22-ц (провадження № 61-13369св22) від 22.03.2023 року відомо, що «Визначаючи, чи пов`язується з встановлення встановленого факту виникнення у заяві певних цивільних прав та зобов`язань, Суд застосовує положення статті 1 ЦК України. За змістом частини першої статті 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особи немайнові та майнові відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (цивільні відносини). Тобто цивільними є відносини, які відповідають наведеним критеріям.

Відповідно у порядку цивільного судочинства, за загальним правилом, не підлягають вирішенню спори (розгляду заяви), які випливають не з цивільних, земельних, трудових, сімейних або житлових правовідносин.

Усі інші спори, які виникають у публічно-правових відносинах за участю осіб, підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства в тих випадках, коли відповідною нормою процесуального права визначено, що рішення такого спору належить саме до порядку цивільного судочинства.

Вимоги ОСОБА_1 пов`язані з доведенням наявності підстав для визнання (підтвердження) за нею певного соціально-правового статусу, не пов`язаного з будь-якими цивільними правами та обов`язками, їх виникненням, створенням та припиненням. Відповідно, за своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги, пов`язані з публічно-правовими відносинами, заявки з державою, а отже, не підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Верховний суд врахував, що між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України виник спір, пов`язаний з доведенням наявності підстави для підтвердження за нею певного соціально-правового статусу щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця, не пов`язаного з будь-якими цивільними особами. права та обов`язками заявниці, їх виникненням, застосуванням та припиненням. Отже, за предметом та можливими правовими наслідками ця спір існує у сфері публічно-правових відносин, а отже, не підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Тож у спірних правовідносинах суд повинен врахувати правову мету звернення заяви до суду, яка стала у підтвердженні її певного соціального статусу. Такий статус має правове значення важливим у публічно-правових відносинах, заборонено підтвердження та можливість реалізації прав у сфері соціального забезпечення.

Верховний Суд, врахувавши визначені законом завдання цивільного судочинства, визнає недопустимими ініціативи судового провадження у цивільному судочинстві з наданням оцінки матеріалів, які становлять предмет доказування у провадженні в порядку адміністративного судочинства, чи з призначенням створення поза межами останнього передумов для визнання доказу, отриманого у такому вигляді. провадженні, належним та допустимим».

Відповідно до частини першої статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (пункт 1 частини першої цієї статті).

Статтею 4 КАС України встановлено, що суб`єкт владних повноважень це орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Міністерство оборони України є спеціально уповноважений суб`єкт, який уповноважений на призначення одноразової грошової допомоги відповідно до вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яку може отримати заявниця у разі встановлення факту батьківства загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 відносно ОСОБА_4 .

Згідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Беручи до уваги наведене в сукупності, суд доходить висновку, що вказана справа належить до юрисдикції адміністративного суду. Метою встановлення факту батьківства, про що зазначає сама заявниця, є необхідність в оформленні необхідних документів для отримання одноразової грошової допомоги за загибель ОСОБА_3 , тобто, підтвердження певного соціально-правового статусу щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги дитині військовослужбовця.

У відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі, оскільки цей спір не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства. При цьому заявниці слід роз`яснити її право на судовий захист у порядку адміністративного судочинства шляхом звернення до Львівського окружного адміністративного суду.

Керуючись ст.ст. 258-261 ЦПК України, суд

постановив:

Закрити провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Виконавчий комітет Часовоярської міської ради Бахмутського району Донецької області, (Служба у справах дітей виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області) Служба у справах дітей Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області, Комісія Міністерства оборони України з питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, Департамент соціального забезпечення Міністерства оборони України про встановлення факту батьківства.

Роз`яснити право заявнику ОСОБА_1 на звернення із зазначеною вище заявою в порядку адміністративного судочинства.

На ухвалу може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення.

Повну ухвалу буде виготовлено 19.09.2023 року.

Суддя