Справа № 139/570/23
Провадження № 2/139/193/23
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 вересня 2023 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої - судді Тучинської Н.В.,
розглянувши в смт Муровані Курилівці у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнянське» про розірвання договорів оренди землі та стягнення заборгованості з виплати орендної плати за землю,
ТОВ «Рівнянське» взяті на себе обов`язки по виплаті орендної плати за 2021 та 2022 роки не виконало, орендну плату за вказані періоди не виплатило, що є систематичним порушенням умов договорів оренди земельної ділянки.
Ухвалою від 16 серпня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду Мурованокуриловецьким районним судом та відкрито провадження у справі (а.с. 70). Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, а відповідачу встановлено строк в 15 днів з дня вручення ухвали для подання відзиву на позов чи для подання клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.
Представник позивача - адвокат Солоненко Б.М. (його електронна пошта зазначена у позові як контактна для нього) отримав ухвалу про відкриття спрощеного провадження у справі 16 серпня 2023 року (а.с. 72).
Поштове відправлення із ухвалою про відкриття провадження та додатками до неї було направлено відповідачу 17 серпня 2023 року та отримано ним особисто 28 серпня 2022 року (а.с. 73). Відзив на позовну заяву чи клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач станом на 25 вересня 2023року не подав.
Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 275 ЦПК України).
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи.
За приписами ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
У зв`язку з наведеним вище, суд ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження, без проведення судового засідання (ч. 13 ст. 7 ЦПК України).
За вказаних обставин, за приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює.
Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши подані стороною позивача докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного:
Відповідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках.
Обов`язок доказування відповідно зі статтею 12 ЦПК покладений на сторони у справі. Крім того, відповідно зі статтею 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України).
Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
В силу положень ст. 90 ЗК України, власники земельних ділянок мають право продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.
Згідно з частиною другою статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 792 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки, наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Згідно зі статтею 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.
Відповідно до ст. 32 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі може бути достроково розірваний на вимогу однієї із сторін за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним Кодексом України та іншими законами України.
Аналогічні умови містять й договори оренди землі, які є предметом цього позову (а.с. 25-29, 37-41). Зокрема, згідно п. 39 договорів, дія договору оренди припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.
Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.
Пунктом 15 Договорів оренди землі від 03 листопада 2020 року передбачено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим Договором, справляється пеня у розмірі 0,02% від несплаченої суми за кожен день прострочення.
Статтею 25 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку.
Відповідно до п. 31 Договорів, орендодавець має право вимагати від Орендаря своєчасного внесення орендної плати. В свою чергу, згідно п. 34 Договорів, орендар зобов`язаний своєчасно вносити орендну плату за користування земельною ділянкою, що передана в оренду.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (частина перша статті 629 ЦК України). Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов, зокрема, договору.
Пунктом1 ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
У пункті «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, систематична несплата земельного податку або орендної плати.
Позивач у позовній заяві стверджує, що відповідач не виконує своє зобов`язання, передбачене умовами Договорів оренди землі від 03 листопада 2020 року, та не виплатив їй орендну плату за користування земельними ділянками у 2021 та 2022 роках.
Ця обставина стверджується зокрема текстом позовної заяви з вимогою виплатити орендну плату за землю за 2021 та 2022 роки.
Відповідач не спростував такі твердження позивача і не надав суду докази про виплату ОСОБА_1 у 2021 та 2022 роках орендної плати. Відповідач не скористався своїм правом подання відзиву.
Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України).
Узагальнюючи наведені вище норми законодавства (ст. 32 Закону України "Про оренду землі", п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України) та умови оскаржуваних договорів оренди землі (п. 39), слід прийти до висновку, що дія договору оренди припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, зокрема, систематичної несплати орендної плати.
Через системний аналіз зазначених положень законодавства та враховуючи врегулювання відносин, пов`язаних з орендою землі, зокрема, положеннями ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди з підстави, передбаченої п. «д» статті 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України, згідно якої необхідна наявність істотного порушення стороною договору.
Такий правовий висновок висловлено Верховним Судом України у постанові від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1449цс17, який підтриманий Верховним Судом у постанові від 13 лютого 2020 року у справі № 227/5452/18.
Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендарем орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що вважається істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє орендодавця можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа.
Такий правовий висновок зробив Верховний Суд у постанові від 02 лютого 2022 року у справі № 145/759/19.
У справі, що є предметом судового розгляду, встановлено, що орендар ТОВ "Рівнянське" допустило невиконання свого зобов`язання за Договорами оренди землі від 03 листопада 2020 року та у строк до 31 грудня 2022 року не виплатило орендодавцю ОСОБА_1 орендну плату за 2021 та 2022 роки, що слід кваліфікувати як систематичне з боку ТОВ "Рівнянське" невиконання таких істотних умов Договору як сплата орендної плати.
Наслідком невиконання орендарем умов договору про сплату орендної плати, відповідно до Закону України «Про оренду землі» (ст. 32), Земельного кодексу України (ст. 141), Цивільного кодексу України (ст. 611, 614, 625), може бути припинення права користування земельною ділянкою (позовна вимога про дострокове розірвання договору) та вимога про стягнення заборгованості з неустойкою, інфляційними втратами та 3% річних.
Повно та всебічно встановивши обставини справи, оцінивши надані стороною позивача докази і проаналізувавши їх доводи та відповідне законодавство за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку про те, що відповідач систематично не виконував обов`язку зі сплати орендної плати за договором оренди землі, а саме не сплатив ОСОБА_1 орендну плату у 2021 та 2022 роках, що є підставою для розірвання вказаного договору.
Пунктами 10. та 12. оскаржуваних договорів оренди землі (зворот а.с. 25, 37) визначено, що орендна плата сплачується орендарем щороку до 31 грудня року оренди в розмірі 2250 та 600 гривень, відповідно.
Судом встановлено факт невиплати відповідачем позивачу орендної плати за оренду її земель у 2021 та 2022 роках, а тому порушене право підлягає поновленню шляхом стягнення заборгованості з орендної плати за ці роки, що становить 5700 гривень (2250гривень + 600 гривень = 2850 гривень) х 2 роки = 5700 гривень).
За таких обставин суд приймає рішення про повне задоволення цієї частини позовних вимог.
За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1ст. 611 ЦК України). Неустойкою є штраф або пеня (ст. 549 ЦК України). Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч. 2 ст. 551 ЦК України).
Пунктом 15 договорів оренди землі, укладених між ОСОБА_1 та ТОВ «Рівнянське» 03 листопада 2020 року, передбачено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені Договором, справляється пеня у розмірі 0,02% від несплаченої суми за кожний день прострочення.
Сплату позивачу орендної плати за 2021 року відповідач прострочив станом на сьогоднішній день на 633 дня (365 днів у 2022 році + 268 днів у 223 році). Таким чином, розмір пені за прострочення сплати орендної плати за 2021 рік складає 360 гривень 81 копійка (2850 гривень орендної плати за рік за дві земельні ділянки х 0,02% х 633 дня).
Сплату позивачу орендної плати за 2022 року відповідач прострочив станом на сьогоднішній день на 268 днів у 223 році. Таким чином, розмір пені за прострочення сплати орендної плати за 2022 рік складає 152 гривні 76 копійок (2850 гривень орендної плати за рік за дві земельні ділянки х 0,02% х 268 днів).
Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача пені за прострочення внесення орендної плати за 2021-2022 роки підлягає до задоволення в сумі 513 гривень 57 копійок (360 гривень 81 копійка + 152 гривні 76 копійок).
Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов`язання. Боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Застосування індексу інфляції за прострочення зобов`язання виплатити суму боргу ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів.
За повідомленням Державної служби статистики України, індекс споживчих цін за 2022 рік склав 126,6%, а за січень-серпень 2023 року (індекс інфляції за вересень 2023 року не оприлюднено) - 102,5%.
Позивач ставить вимогу про стягнення інфляційних втрат за весь час прострочення сплати орендної плати за дві земельні ділянки ОСОБА_1 всього в сумі 1054 гривні. Такий розмір компенсації не виходить за межі суми індексації грошових доходів громадян, яка визначається у відповідності до пунктів 1-1, 4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, а тому ця частина позовної вимоги має бути задоволена у заявленому розмірі.
Під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати (п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України).
За приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог.
ОСОБА_1 при зверненні до суду з цим позовом сплатила 4294 гривні 40 копійок судового збору (по 1073 грн. 60 коп. за кожну вимогу) (а.с. 11, 12, 13, 14), її вимога задоволена частково, а тому судові витрати у вигляді сплаченої суми судового збору підлягають компенсації з відповідача у розмірі, що відповідає задоволеній частині позову.
Так, із заявленої вимоги в розмірі 7406 гривень 25 копійок суд задовольнив вимогу в загальному розмірі 7267 гривень 57 копійок, що складає 98,13%, а тому підлягає компенсації з відповідача судові витрати в розмірі 98,13% або 4214 гривень 10 копійок.
Представник позивача у п. 6 позовної вимоги (а.с. 9) просив стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу, зазначивши у тексті позову, що їх попередній розмір становить 6500 гривень. Будь яких доказів на ствердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду не надано.
На підстав викладеного та керуючись ст.ст. 202, 526, 549, 551, 610, 611, 612, 628, 629, 638, 651 ЦК України, ст. 90, 93, 141, 152 ЗК України, ст.ст. 1, 3, 8, 13, 14, 15, 21, 24, 25, 32 Закону України «Про оренду землі», укладеними між сторонами договорами оренди землі без номера від 03 листопада 2020 року, ст.ст. 12, 13, 81, 133, 141, 264, 265, 268, 273, 274-279, 354 ЦПК України ЦПК України, суд
Позов задовольнити частково.
ОСОБА_1 відмовити в частині позову про стягнення трьох процентів річних на підставі ст. 625 ЦК України у зв`язку з його безпідставністю.
Рішення може бути оскаржено сторонами протягом тридцяти днів з моменту проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено і підписано 25 вересня 2023 року.

Суддя: ________________