Провадження № 22-ц/812/1052/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 вересня 2023 року м. Миколаїв

справа № 490/7068/19

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Самчишиної Н.В., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Романчук Людмилою Григорівною, на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва, постановлену 14 серпня 2023 року під головуванням судді Черенкової Н.П., повний текст судового рішення складений цього ж дня,

У С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Позивач зазначав, що 22 жовтня 2018 року між ним та відповідачем був укладений договір позики, за яким відповідач отримав у нього в борг 400 000 грн, зі строком повернення до 04 листопада 2018 року, про що було складено відповідну розписку.

Оскільки відповідачем борг не було повернуто, позивач просив стягнути з нього на свою користь заборгованість в сумі 400 000 грн. та судові витрати.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 серпня 2023 року зупинено провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Романчук Л.Г. - просила скасувати ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 серпня 2023 року. Апелянт зазначає, що жодного доказу того, що військова частина, в якій відповідач проходить військову службу, залучена та/чи бере безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримання збройного агресії держави-окупанта, виконує завдання у зоні бойових дій тощо, тобто на підтвердження того, що відповідач перебуває у складі військової частини, що переведена на військовий стан матеріали справи не містять. Водночас Верховний Суд у постановах від 29 серпня 2022 року № 461/5209/19, від 22 серпня 2022 року № 461/3554/21, від 09 листопада 2022 року № 753/19628/17, від 14 грудня 2022 року № 757/5240/16-ц, від 21 грудня 2022 року № 456/2541/19, від 04 липня 2023 року № 623/2015/21, від 04 липня 2023 року № 359/7927/22 дотримується однозначної позиції, що підставою зупинення провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України є виключно перебування сторони у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на військовий стан або залучені до проведення антитерористичної операції, а відсутність таких відомостей в наданих суду доказах є однозначною підставою для відмови в зупиненні провадження. Верховний Суд у постановах від 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1367цс15, від 01 лютого 2017 року № 6-1957цс16 акцентував увагу, що «межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи». В рішенні Європейського суду з прав людини від 30 липня 2006 року «Красношапко проти України» зазначено, що «роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ». Таким чином, вважає, що зупинення судом першої інстанції провадження у справі, яка вже й так тривала 4 роки, без наявності встановлених законом підстав є незаконним.

Представник відповідача - адвокат Труба К.Б. надала заяву, в якій просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 та залишити в силі оскаржувану ухвалу. Зазначала, що з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 19992 року № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Таким чином, всі військові частини у період дії воєнного часу переведені у воєнний стан, а інформацію про те, що військова частина та відповідач приймає участь у бойових діях, неможливо отримати через її секретність. Отже суд, ухвалюючи рішення про зупинення провадження у справі, врахував той факт, що ОСОБА_3 перебуває на військовій службі у Збройних Силах України, а тому існують обставини відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, що унеможливлюють продовження розгляду справи та наявність яких є підставою для зупинення провадження у справі.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 - адвокат Романчук Л.Г. - підтримала доводи і вимоги апеляційної скарги. Крім того нею було подано заяву про стягнення з відповідача на користь позивача 9500 грн понесених останнім витрат на правову допомогу, а саме за ознайомлення зі змістом ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 серпня 2023 року, аналіз рішень Верховного Суду в аналогічних справах, складення та подання апеляційної скарги від 25 серпня 2023 року, представництво інтересів позивача в Миколаївському апеляційному суді в ході розгляду даної справи, підготовка та подання відповідних заяв, клопотань в інтересах позивача. На підтвердження понесених витрат надала докази: посвідчену копію додаткової угоди № 2 від 28 серпня 2023 року, оригінал квитанції № 0.0..1 від 04 вересня 2023 року, посвідчену копію рахунку АО «СОЛ» від 21 серпня 2023 року, докази направлення даної заяви з додатками відповідачу, які просила долучити до матеріалів справи.

Представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Труба К.Б. - надала заяву в якій просила проводити судове засідання без її участі врахувавши надані пояснення.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Зупиняючи провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що відповідач перебуває на військовій службі в лавах Збройних Сил України та забезпечує стримування збройної агресії проти України у період воєнного стану, запровадженого у зв`язку із воєнною агресією російської федерації проти України, тому існують обставини відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, що унеможливлюють продовження розгляду цивільної справи та наявність яких є підставою для зупинення провадження у справі.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України встановлено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі не з наявністю воєнного стану в Україні, а із фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника (FRYDLENDER v. FRANCE, № 30979/96, § 43, ЄСПЛ, від 20 червня 2000 року).

У справі, яка переглядається, встановлено, що представник ОСОБА_2 -адвокат Труба К.Б., подала клопотання про зупинення провадження у справі, яке мотивоване перебуванням відповідача у складі Збройних Сил України.

На підтвердження проходження відповідачем військової служби надала копію довідки виданої командиром військової частини НОМЕР_1 від 31 липня 2023 року де зазначено, що старший лейтенант ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 .

Проте вказана довідка не підтверджує наявності підстав для зупинення провадження у справі, які передбачені п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України

Отже відповідач ем не надані докази, які б містили інформацію про його перебування у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції на час розгляду справи судом першої інстанції, за такого колегія суддів вважає, що клопотання про зупинення провадження у справі не підлягає задоволенню.

Такий висновок апеляційного суду узгоджується з висновками, викладеними Верховним Судом в ухвалах від 17 січня 2023 року у справі № 501/1699/17, від 09 травня 2023 року у справі № 296/5671/21 та в постанові від 29 березня 2023 року у справі № 756/3462/20.

Оскільки суд першої інстанції передчасно постановив оскаржувану ухвалу з порушенням норм процесуального права, апеляційна скарга ОСОБА_1 , подана представником адвокатом Романчук Л.Г. - підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з передачею справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Разом із тим заява представника позивача про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу, понесених у зв`язку із поданням апеляційної скарги, задоволенню не підлягає, оскільки за змістом ст. 141 ЦПК України розподіл судових витрат здійснюється судом за результатами розгляду спору по суті (за винятком передбачених ст. 142 ЦПК України випадків).

Керуючись статтями 374, 379, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Романчук Людмилою Григорівною, задовольнити.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 серпня 2023 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий В.В. Коломієць

Судді Н.В. Самчишина

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 26 вересня 2023 року.