Справа № 513/1109/23
Провадження № 2-о/513/66/23
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2023 року Саратський районний суд Одеської області

в складі:головуючого судді В.С. Миргород при секретарі В.В.Челак

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в залі суду в смт. Сарата цивільну справу №513/1109/23 за заявою ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Вельчевої Н.М., про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, заінтересована особа: Плахтіївська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , в особі представника, адвоката Вельчевої Н. М. звернулась до Саратського районного суду Одеської області із заявою про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, заінтересована особа: Плахтіївська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області.

Представник заявника Вельчева Наталія Михайлівна заяву обгрунтувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати заявниці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що Саратським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) складено відповідний актовий запис № 444 та 07.10.2020 року видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 . За життя ОСОБА_2 отримала у власність земельну ділянку, площею 3,74 га, кадастровий номер :01:003:0231, розташовану на території Плахтіївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, право власності на яку підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА №847334 виданий Саратською районною державною адміністрацією Одеської області 10.11.2005 року.

28 грудня 2017 року ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Плахтіївської сільської ради Саратського району Одеської області зареєстрований в реєстрі за №519, відповідно до якого спадкоємцем всього належного її майна призначила заявника ОСОБА_1 . Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на спадкове майно у вигляді земельної ділянки 3,74 га, кадастровий номер :01:003:0231, розташованої на території Плахтіївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 10 липня 2023 року заявник ОСОБА_1 , як спадкоємиць за заповітом, звернулась до приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області з заявою про прийняття спадщини та була заведена спадкова справа № 186/2023. Постановою приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області від 10.07.2023 року заявниці відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини, встановлений ст.1270 ЦК України та не було надано документів, які б підтверджували факт спільного проживання із спадкодавцем на час смерті, і рекомендовано звернутись до суду. У зв`язку з погіршенням стану здоров`я спадкодавця, виникла необхідність у її щоденному догляді, в результаті чого у 2005 році ОСОБА_2 переїхала жити до заявниці за місцем її постійного проживання, а саме: АДРЕСА_1 . З того часу, а саме з 2005 року і до 29.09.2020 року (до часу відкриття спадщини), ОСОБА_2 та ОСОБА_1 постійно проживали за однією адресою.

06.07.2018 року заявниця змінила реєстрацію свого проживання, та з вказаного часу буда зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , однак місце свого фактичного проживання не змінювала.

За таких обставин встановлення факту спільного проживання з ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, ОСОБА_1 необхідно для реалізації спадкових прав.

Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 15 серпня 2023 року провадження у справі було відкрито в порядку окремого провадження та призначено судове засідання 06.09.2023 року о 12.00 годин.

06.09.2023 року в судовому засіданні допитані свідки по справі та представником заявника заявлено клопотання про відкладення судового засідання. Розгляд справи судом відкладено на 18.09.2023 року о 15.30 годин.

Заявниця ОСОБА_1 та її представник адвокат Вельчева Н.М. належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду судової справи, шляхом направлення повідомлення в додаток «Viber», в судове засідання не з`явилися. До суду представник заявника направила заяву про розгляд справи за їх відсутності, вимоги викладені в заяві підтримують в повному обсязі та просять суд задовольнити їх.

Представник заінтересованої особи Плахтіївської сільської ради у Білгород-Дністровського району Одеської області до суду не з`явився. До суду направлено заяву щодо розгляду справи без участі представника заінтересованої особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У відповідності до ч.3 ст.211, ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, належним чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні 06.09.2023 року повідомила суду, що вона є свахою ОСОБА_1 , підтвердила суду, що з 2005 року до своєї смерті та на момент смерті, ОСОБА_2 , проживала разом зі своєю донькою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Допитана в судовому засіданні 06.09.2023 року в якості свідка ОСОБА_4 суду показала, що вона є донькою заявниці. Зазначила, що дійсно з 2005 року ОСОБА_2 до моменту своєї смерті та на момент смерті проживала разом зі своєю донькою ОСОБА_1 у будинку, який належить заявниці, за адресою: АДРЕСА_1 .

Допитавши свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали спадкової справи №186/2023 щодо майна ОСОБА_2 , з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст.13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до п.п. 3,4 ст. 5 ст. 12 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє захисту їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України.

Відносно надання суду будь-яких інших доказів сторони до суду заяв та клопотань не надавали.

З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293, частини другої статті 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення та від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) зроблено висновок, що «юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що «[…] у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Тобто, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 . Родинні зв`язки між заявницею та ОСОБА_2 підтверджуються свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 видане 18.11.1969 року Плахтіївською сільською радою Саратського району Одеської області, згідно якого « ОСОБА_1 » (мовою оригіналу) народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 в с.Плахтіївка Саратського району Одеської області, в якому в графі мати записано « ОСОБА_2 » (мовою оригіналу) (а.с.13)

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 виданого 14.05.1989 року Плахтіївською сільською радою Саратського району Одеської області, актовий запис №11, згідно якого зареєстровано шлюб між « ОСОБА_5 » (мовою оригіналу) ІНФОРМАЦІЯ_4 та « ОСОБА_6 » (мовою оригіналу) ІНФОРМАЦІЯ_5 , після укладення шлюбу дружині присвоєне прізвище « ОСОБА_7 » (мовою оригіналу). (а.с.8)

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого 07 жовтня 2020 року Саратським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Плахтіївка Саратського району Одеської області у віці 71 року, актовий запис №444. (а.с.9)

За життя ОСОБА_2 склала заповіт, яким заповіла заявниці ОСОБА_1 , усе її майно де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право. Заповіт посвідчено 28 грудня 2018 року секретарем виконавчого комітету Плахтіївської сільської ради, Саратського району Одеської області Іванько С.С. та зареєстровано в реєстрі за №519. (а.с.12)

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №847334, ОСОБА_2 , яка проживає в с.Плахтіївка Саратського району Одеської області, на підставі розпорядження Саратської районної адміністрації від 08 серпня 2005 року №361/А-05, є власником земельної ділянки площею 3,74 га, на території Плахтіївської сільської ради Саратського району Одеської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. (а.с.17)

10.07.2023 року приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Сулаковим І.І., заведена спадкова справа №186/2023 до майна ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області від 10.07.2023 року заявниці ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини, встановлений ст.1270 ЦК України та не було надано документів, які б підтверджували факт спільного проживання із спадкодавцем померлою ОСОБА_2 на час смерті (а.с. 20).

Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року, доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

На підставі ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

За змістом статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Статтею 3 цього Закону визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати.

Відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема за місцем проживання спадкоємця, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо такі обставини підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Аналогічного висновку дійшов ВС у своїй постанові від 04 липня 2018 року по цивільній справі № 404/2163/16-ц.

Згідно роз`яснень викладених у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Як вбачається з довідки №202 від 21.07.2023 року виданої виконавчим комітетом Плахтіївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (Плахтіївська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області є в справі заінтересованою особою), дійсно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 , сумісно з нею проживала та вела спільне господарство ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с.15)

Згідно довідки №203 від 21.07.2023 року виданої виконавчим комітетом Плахтіївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (Плахтіївська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області є в справі заінтересованою особою), дійсно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 29.08.2009 року до дня смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.16)

Згідно паспорту громадянина України серії НОМЕР_4 виданого 20.08.2009 року Саратським РС ГУМВС України в Одеській області на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , остання 06.07.2018 року змінила реєстрацію свого проживання, та з вказаного часу буда зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , однак згідно довідок вказаних вище місце свого фактичного проживання не змінювала.

Наведене вище підтверджує той факт, що заявниця проживала зі своєю матір`ю ОСОБА_2 на момент її смерті, за місцем проживання заявника за адресою: АДРЕСА_1 , однак, факт такого проживання може бути встановлений виключно в судовому порядку. Оскільки заявниця, як спадкоємець за заповітом проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в одному помешканні та протягом шести місяців із часу відкриття спадщини не заявила про свою відмову від спадщини, то вона вважається такою, що прийняла спадщину.

Обставини проживання заявниці ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_2 підтверджуються вищенаведеними належними та допустимими доказам, а саме показаннями свідків та письмовими доказами.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заявниця ОСОБА_1 постійно проживала зі спадкодавцем ОСОБА_2 на момент її смерті за адресою: АДРЕСА_1 , здійснювала за нею догляд.

Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки його встановлення необхідно для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті матері ОСОБА_2 .

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи обґрунтування заяви знайшли своє об`єктивне підтвердження, суд вважає, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.12,13,77,81,259,263-265,268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Вельчевої Н.М., про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, заінтересована особа: Плахтіївська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , за адресою АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду Одеської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, однак з врахуванням п. 15.5 розділу ХII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи до апеляційного суду Одеської області через Саратський районний суд Одеської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://st.od.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено 25 вересня 2023 року.

Суддя В. С. Миргород