ПОСТАНОВА

Іменем України

29 вересня 2023 року м. Кропивницький

справа № 405/6640/22

провадження № 22-ц/4809/872/23

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С. М., Чельник О. І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 , від імені якого діє представник адвокат Багірян Еміль Борикович, на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда (суддя Шевченко І. М.) від 15 березня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

02 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її, повнолітньої дочки відповідача, утримання у зв`язку з продовженням навчання.

Позов обгрунтований тим, що відповідач є батьком позивачки, яка досягла повноліття та навчається на ІІІ курсі Донецького Національного медичного університету за денною формою навчання за державним замовленням. У зв`язку із цим вона потребує фінансової допомоги батька, але згоди з цього питання з ним не досягла. Матеріальної допомоги відповідач їй не надає.

Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на її утримання в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) до досягнення нею 23-річного віку, за умови, що вона буде продовжувати навчання.

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15 березня 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено.

Суд стягнув з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі частки його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 02 грудня 2022 року до закінчення нею навчання, тобто до 30 червня 2026 року. Крім того, суд стягнув з ОСОБА_2 на рахунок держави судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Суд мотивував своє рішення тим, що у зв`язку з навчанням позивачка потребує матеріальної допомоги від свого батька, відповідача по справі, яку той має можливість їй надавати.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_2 , від імені якого діє представник адвокат Багірян Еміль Борикович, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення районного суду та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково, а саме: стягнути з нього на користь позивачки, яка продовжує навчання, на її утримання в розмірі 1/12 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 02 грудня 2022 року, за умови продовження нею навчання, тобто до 30 червня 2026 року, але не більше як до досягнення нею 23-річного віку.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, розглянувши справу без належного його повідомлення про час та місце розгляду справи, що призвело до порушення прав відповідача. Відповідач зазначив, що судові повістки він не отримував, оскільки суд направляв їх на адресу за якою він не проживає.

З огляду на адресу місця проживання відповідача, справа територіально належить до юрисдикції Кіровського районного суду м. Кіровограда, а не Ленінського районного суду м. Кіровограда. який розглянув справу.

Відповідач визнав, що позивачка потребує матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням її навчання, а також визнав, що він, як її батько, зобов`язаний та має змогу надавати матеріальну допомогу своїй дочці.

Однак, він не погоджується з визначеним судом розміром аліментів так, яка суд не встановив ряд істотних ля справи обставин, а саме: позивачка отримує стипендію; вона також може отримувати допомогу від своєї матері, відповідач є особою з інвалідністю ІІ групи; він сплачує на підставі судового наказу аліменти на утримання ще однієї неповнолітньої дитини; позивачка не обґрунтувала розмір своїх птреб в аліментах.

Крім того, відповідач вказав на те, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, що виявилося у встановленні судом мінімального розміру аліментів, що не передбачено законом та про що позивачка не просила суд.

Також суд, всупереч закону, стягнув з нього судовий збір від сплати якого він звільнений відповідно до п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу

Позивачка надала суду відзив на апеляційну скаргу в якому виклала свої заперечення проти доводів та вимог відповідача.

Так вона вказала, що відповідач може надавати їй допомогу у розмірі, який визначив суд.

Відповідач надав суду неповну інформацію про свої доходи.

Щомісячні витрати позивачки становлять 6983,50 грн та складаються з витрат на харчування в сумі 6189,44 грн, на придбання медикаментів 511.07 грн, засобів догляду та гігієни 283,00 грн. Крім того, у 2023 році вона витратила на стоматологічні послуги 12000,00 грн.

Вона отримує матеріальну допомогу від своєї матері у розмірі 6500,00 грн, зокрема, сплачує оренду квартири для неї та комунальні послуги.

Розгляд справи в суді апеляційної інстанції

У порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Суд першої інстанції встановив такі неоспорювані обставини:

ОСОБА_2 , відповідач по справі, є батьком повнолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З 01 вересня 2020 року ОСОБА_1 є студенткою Донецького Національного медичного університету, денного відділення, підстава навчання держбюджет, форма навчання денна, термін навчання - до 30 червня 2026 року.

Апеляційний суд додатково встановив такі обставини:

З матеріалів справи вбачається, що на час відкриття провадження у справі відповідач не мав зареєстрованого місця проживання, а тому направлену йому судом за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання, копію позовної заяви з додатками не отримав. Судову повістку-повідомлення також не отримав.

Таким чином, відповідач не мав можливості подати свої заперечення на позов та докази на їх обґрунтування.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Згідно з положеннями ст. 78 ЦПК України про допустимість доказів суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У ч. 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Одним з елементів верховенства права є, зокрема, право сторони спору на представлення її позиції та право на справедливий судовий розгляд, що передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін. Своєю чергою, рівність та змагальність сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. У розумінні «справедливого балансу» кожній стороні повинна надаватися розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 38 рішення ЄСПЛ у справі «Ankerl v. Switzerland» від 23.10. 1996, заява № 17748/91).

У цій справі відповідачу не було вручено копію позовної заяви з додатками, йому також не було вручено судову повістку-повідомлення про розгляд справи, а тому він не знав про наявність у суді цієї справи та не мав реальної можливості надати суду відзив на позовну заяву та докази на підтвердження своїх заперечень на позов.

З огляду на це, колегія суддів апеляційного суду вважає, що відповідач довів неподання ним доказів до суду першої інстанції з незалежних від нього причин, а тому приймає докази, надані ним разом з апеляційною скаргою.

На підставі додатково поданих доказів колегія судів апеляційного суду встановила такі обставини.

Позивачка ОСОБА_1 навчається в Донецькому національному медичному університеті за бюджетні кошти та на час розгляду справи в суді першої інстанції отримувала стипендію у розмірі 2000,00 грн на місяць, що підтверджується довідкою Донецького національного медичного університету від 15 травня 2023 року № 623 (а. с. 37 - 38).

Відповідач ОСОБА_2 є особою з інвалідністю ІІ групи безстроково, що підтверджується довідкою сер. МСЕ № 029839 від 25 серпня 1992 року (а. с. 39) та пенсіонером по інвалідності. Що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 (а. с. 40). Розмір щомісячно виплачуваної йому пенсії становить 3276.18 грн (а. с. 43).

Відповідач ОСОБА_2 працює в Управлінні молоді та спорту Кропивницької міської ради на посаді тренера, а розмір його заробітної плати без вирахування податків становить 16642,22 грн, що підтверджується довідкою про доходи від 02 травня 2023 року № 345 (а. с. 42).

Згідно з судовим наказом, виданим Кіровоградського районного суду Кіровоградської області 08 грудня 2022 року у справі № 390/1591/22, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 21 листопада 2022 та до досягнення ОСОБА_4 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 (судовий наказ розміщений в мережі Інтернет за адресою: https://reyestr.court.gov.ua/Review/107973411).

Поряд з цим колегія суддів апеляційного суду не приймає докази. які додатково подані позивачкою разом із відзивом на апеляційну скаргу, а саме квитанції про здійсненні нею грошові трансакції у липні 2023 року так. як вони підтверджують розмір її витрат після ухвалення оскаржуваного рішення суду першої інстанції, тобто вони стосуються обставин. які виникли після вирішення спору судом, а тому не можуть впливати на оцінку законності та обґрунтованості рішення.

Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає не повною мірою.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Щодо стверджувальних порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення суду:

І. Про територіальну юрисдикцію (підсудність) справи

Це справа про стягнення аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦПК України підсудність справи про стягнення аліментів визначається з вибором позивача, тобто за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, або за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання позивачки ОСОБА_1 (а. с. 5) вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

З огляду на зміст ч. 1 ст. 28 ЦПК України та зареєстроване місце проживання позивачки за її вибором ця справа підсудна Ленінському районному суду м. Кіровограда, а тому не знайшли свого підтвердження стверджувані в апеляційній скарзі підстави, передбачені ст. 378 ЦПК України, для скасування оскаржуваного рішення суду.

ІІ. Про розгляд справи за відсутності відповідача, не повідомленого належним чином про дату, час і місце розгляду справи

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

В апеляційній скарзі відповідач стверджує, що він не був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи.

Суд першої інстанції розглянув цю справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Відповідно до частин 6, 10 статті 187 ЦПК України, у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному вебпорталі «Судова влада України».

Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання.

На виконання ч. 6 ст. 187 ЦПК України суд першої інстанції отримав відомості про те, що ОСОБА_2 з 06 жовтня 2015 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але на час відкриття провадження у справі знятий з реєстрації за вказаною адресою (а. с. 12 13).

Згідно з наданою відповідачем довідкою ОСББ «Рідний дім 11/3» (а.с. 44) він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , з 07 березня 2023 року.

02 лютого 2023 року, тобто на час коли відповідач не мав зареєстрованого у встановленому порядку місця проживання,суд першої інстанції відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України розмістив на вебсайті «Судова влада України» оголошення виклик його до суду на 12:00 15 березня 2023 року для розгляду цієї справи (а. с. 18).

Відповідно до вказаної норми ч. 1 ст. 128 ЦПК України з опублікуванням оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, а тому відсутні передбачені п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України підстави для скасування рішення суду.

Щодо суті спору

Норми права та акти законодавства, які підлягають застосуванню

Відповідно до ст.. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

У ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

До відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу (ст. 201 СК України).

Оцінки аргументів учасників справи та висновків суду першої інстанції

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 20 постанови від 15 травня 2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

У справі, яка переглядається в апеляційному порядку сторони визнають, що позивачка є дочкою відповідача, досягла повноліття, але їй ще не виповнилося 23 роки, вона продовжує навчання і у зв`язку із цим потребує матеріальної допомоги батьків так, як отримувана нею стипендія не забезпечує повного задоволення її потреб.

Сторони також визнають, що відповідач може надавати позивачці таку матеріальну дорогу.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що позивачка має право на отримання аліментів від відповідача є обґрунтованим та відповідає змісту ч. 1 ст. 199 СК України.

Фактично між сторонами існує спір щодо розміру аліментів.

Стягуючи з відповідача на користь позивачки аліменти у розмірі частки його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, суд першої інстанції не врахував, що позивачка отримує стипендію у розмірі 2000,00 грн щомісячно, а також має право на оримання допомоги від своєї матері, яка, за твердженням позивачки, надає її у вигляді житла та сплати за комунальні послуги.

Суд не врахував, що позивачка у шлюбі не перебуває, утриманців не має.

Крім того, суд не врахував, що відповідач є особою з інвалідність, потребує реабілітації, що підтверджено індивідуальною програмою (а. с. 46 49), має на утриманні малолітню дитину і згідно з судовим наказом у справі № 390/1591/22 зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дитини у розміні розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч. 9 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

З огляду на обставини цієї справи, зокрема, матеріальне становище сторін, можливість отримання відповідачкою утримання від матері, наявність у відповідача ще одного утриманця, стан здоров`я сторін, розмір грошового еквівалента потреб позивачки, який вона вказала у відзиві на апеляційну скаргу 6189,44 грн, керуючись засадами справедливості, добросовісності та розумності, колегія суддів апеляційного суду вважає, що присуджений судом першої інстанції розмір аліментів є необґрунтовано завищеним і має бути зменшений до 1/8 частки від заробітку (доходу) відповідача, а тому оскаржуване рішення суду першої інстанції належить змінити в цій частині.

Крім того, суд першої інстанції безпідставно застосував у справі норму абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України, встановивши мінімальний розмір аліментів на рівні 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказана норма закону не поширюється на правовідносини сторін, а застосовується щодо дітей, тобто осіб до досягнення повноліття (ст. 6 СК України), якою позивачка вже не являється.

Щодо судових витрат

Суд першої інстанції стягнув з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 922,40 грн, але відповідно до п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп.

Згідно з доданим до матеріалів справи посвідченням серія НОМЕР_2 від 08 вересня 2008 року вбачається, що ОСОБА_2 є особою з інвалідністю ІІ групи з дитинства довічно, тобто за законом він звільнений від сплати судового збору в усіх інстанціях.

З огляду на це рішення місцевого суду в частині розподілу судового збору не відповідає вимогам закону.

Водночас позивачка звільнена від сплати судового збору в усіх судових інстанціях на підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду першої інстанції змінити, виклавши його резолютивну частину у новій редакції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 - 384ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_2 , від імені якого діє представник адвокат Багірян Еміль Борикович, задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15 березня 2023 року змінити, виклавши його резолютивну частину в редакції цієї постанови.

Стягнути з ОСОБА_2 (ОНКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (ОНКПП НОМЕР_3 ) аліменти у розмірі 1/8 частки його заробітку (доходу), щомісячно, з 02 грудня 2022 року (дати пред`явлення позову) і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 вересня 2026 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 3 ст. 394 ЦПК України.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді: С. М. Єгорова

О. І. Чельник