ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/4855/21 Номер провадження 22-ц/814/3416/23Головуючий у 1-й інстанції Хіневич В.І. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2023 року м. Полтава

Колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Обідіної О.І.,

суддів: Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.

за участю секретаря: Владімірова Р.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві, в порядку спрощеного провадження, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 березня 2023 року, в складі судді Хіневича В.І., дата виготовлення повного тексту рішення не зазначена, по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про подій майна подружжя,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати спільною сумісною власністю подружжя сторін житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 107,6 кв.м., житловою площею 52,2 кв.м. складається із: житлового будинку літ. «А,а,а1,ап.», гаражу-сараю літ. «Б», вбиральні-літнього душу літ. «В», вигрібної ями літ. «І».

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ним право власності на 1/2 частину об`єкту вищевказаного нерухомого майна та на 1/2 частину земельної ділянки: кадастровий номер :13:001:0998, площею 1000 кв.м., цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували в шлюбі з 13 вересня 2003 року, який було розірвано 14 лютого 2020 року рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області. Під час шлюбу у них народилися донька та син.

Під час перебування в шлюбі сторони побудували на земельній ділянці, яка була виділена ОСОБА_2 рішенням Крюківської районної ради міста Кременчука Полтавської області від 26 квітня 2007 року спірний житловий будинок. Будівництво будинку завершилося у 2018 році, право власності на який було зареєстровано 28 листопада 2018 року за відповідачем.

Оскільки в добровільному порядку поділити майно не вдалося, вважає, що кожен з подружжя має рівну частку як на будинок, так і земельну ділянку, на якій розташований будинок.

В січні 2022 року з зустрічним позовом до ОСОБА_1 звернулася колишня дружина ОСОБА_2 .

Просила в порядку поділу майна подружжя залишити за нею право власності на земельну ділянку площею 1000 кв. м., кадастровий номер :13:001:0998 та житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , а за колишнім чоловіком залишити право власності на автомобіль «ВАЗ», модель «21114», 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :03:001:0119, площею 0,1593 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_2 .

В порядку поділу майна подружжя стягнути з ОСОБА_1 на її користь грошову компенсацію, що становить 1/2 вартості автомобіля «ВАЗ» «21114», 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , в розмірі згідно ринкової вартості, встановленої авто-товарознавчою експертизою, а саме 37230 грн.

Стягнути на її користь судові витрати на проведення авто-товарознавчого дослідження в сумі 1400 грн.1984,9 грн. судового збору.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що їй рішенням Крюківської районної ради міста Кременчука Полтавської області від 26 квітня 2007 року було передано для будівництва земельну ділянку на якій був збудований спірний житловий будинок.

Саме на її ім`я було отримано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а 28.11.2018 року за нею зареєстровано право власності на вказаний будинок на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: ПТ21, виданий 09.11.2018 р. Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.12.2018 р.

Вказує, що колишнім чоловіком не підтверджено факт трудових чи грошових затрат при будівництві будинку, як і участь у будівництві та облаштуванні будинку.

Також, 21.10.2014 року, під час перебування у шлюбі, чоловік отримав свідоцтво на земельну ділянку, кадастровий номер :03:001:0119, площею 0,1593 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім того, 12.07.2018 року, під час перебування у шлюбі, вони придбали автомобіль марки «ВАЗ 21114», 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 .

Неможливість дійти згоди щодо розподілу спільного майна, а саме автомобіля та земельної ділянки в с. Маламівка змусили звернутися до суду з зустрічним позовом.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 березня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задоволено частково.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя задоволено частково.

Визнано спільною сумісною власністю (колишнього) подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 :

- житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ., загальною площею 107,6 кв.м., житловою площею 52,2 кв.м. складається із: житлового будинку літ. «А,а,а1,ап.», гаражу-сараю літ. «Б», вбиральні-літнього душу літ. «В», вигрібної ями літ. «І».

-автомобіль «ВАЗ», модель «21114», 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 .

Розподілено спільне сумісне майно подружжя наступним чином:

-залишено за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 107,6 кв.м., житловою площею 52,2 кв.м. складається із: житлового будинку літ. «А,а,а1,ап.», гаражу-сараю літ. «Б», вбиральні-літнього душу літ. «В», вигрібної ями літ. «І» .

-залишено за ОСОБА_1 право власності на автомобіль «ВАЗ», модель «21114», 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 різницю у вартості часток спільного майна подружжя, що становить 2770 грн.

В задоволенні решти позовних вимог за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - відмовити.

В задоволенні решти позовних вимог за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати: 992,40 грн. судового збору та 1400 грн. витрат за проведення експертизи.

Часткове задоволення позовних вимог обумовлено встановленим фактом набуття сторонами спільної сумісної власності на майно під час шлюбу. Розподіляючи будинок за ОСОБА_2 , а автомобіль за ОСОБА_1 суд виходив з неможливості розподілу об`єктів іншим шляхом, ніж як кожній стороні по окремому об`єкту, зважаючи при цьому, щодо співмірності вартості об`єктів.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині визнання спільною сумісною власністю земельних ділянок як ОСОБА_1 так і ОСОБА_2 , суд зазначив, що останні є особистою приватною власністю кожного з подружжя (ст. 57 СК України), оскільки право власності на них було набуто внаслідок їх приватизації, в межах норм безоплатної приватизації.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 , оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати рішення районного суду та ухвалити нове, яким його позовні вимог задовольнити в повному обсязі та частково задовольнити зустрічні позовні вимоги.

Вказує, що розподіляючи спільне майно подружжя шляхом визнання за колишньою дружиною право власності на будинок, а за ним на автомобіль, суд порушив його право власності здійснивши не рівний розподіл сумісного майна.

Вважає, що в зустрічному позові колишня дружина не обґрунтувала необхідність саме такого варіанту розподілу, а суд дійшов помилкового висновку, що він забезпечений іншим житлом та має необхідність в користуванні спірним автомобілем ВАЗ, чим фактично його було позбавлено права 1/2 частину в житловому будинку як в об`єкті права спільної сумісної власності подружжя.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про наявність підстав для її часткового задоволення.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.п. 3. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 13 вересня 2003 року по 14 лютого 2020 року, який було розірвано рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14.02.2020 року.

Під час шлюбу у подружжя народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також за час перебування у шлюбі сторони набули у власність житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 107,6 кв.м., житловою площею 52,2 кв.м., який складається із: житлового будинку літ. «А,а,а1,ап.», гаражу-сараю літ. «Б», вбиральні-літнього душу літ. «В», вигрібної ями літ. «І», розташований на земельній ділянці кадастровий номер :13:001:0998, реєстраційний номер 04. Право власності на вказаний будинок зареєстровано за ОСОБА_2 28 листопада 2018 року.

За повідомленням Територіального сервісного центру МВС №5342 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Полтавській області від 17.12.2021 року №42 аз, відповідно до підсистеми НАІС Єдиного державного реєстру транспортних засобів, за ОСОБА_1 , станом на 16.12.2021 року, числиться зареєстрованим, зокрема, транспортний засіб «ВАЗ», модель «21114», 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , з 12.07.2018 року на підставі договору купівлі-продажу №6193/0086.

Також матеріалами справи доводиться, що під час шлюбу ОСОБА_2 отримала 29.12.2015 року свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2 , на земельну ділянку площею 1000 кв. м. за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :13:001:0998 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 1000 кв.м. на підставі рішення Крюківської районної ради міста Кременчука Полтавської області від 26 квітня 2007 року.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №290164288 від 14.12.2021 року, за ОСОБА_1 21.10.2014 року за №7410084 зареєстровано право власності на земельну ділянку: кадастровий номер :03:001:0119, площею 0,1593 га за адресою: АДРЕСА_2 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер 24, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серія та номер НОМЕР_3 виданого 21.10.2014 року Реєстраційною службою Кременчуцького районного управління юстиції у Полтавській області Кременчуцьким міським управлінням юстиції.

Право власності на вказану земельну ділянку було зареєстровано на підставі рішень Білецьківської сільської ради від 16 червня 2006 року та від 19 квітня 2011 року.

Зважаючи на неможливість поділу спільно нажитого майно в позасудовому порядку сторони звернулися до суду з первісним позовом - ОСОБА_1 та з зустрічним ОСОБА_2 .

Задовольняючи частково позовні вимоги місцевий суд дійшов висновку, що спірний житловий будинок та автомобіль як набуті під час шлюбу є спільною сумісною власністю подружжя.

Розподіляючи спірне майно, суд прийняв до увагу їх оціночну вартість, які порівняв між собою та дійшов висновку про необхідність в порядку поділу майна будинок залишити у власності відповідача, а позивачу у власності залишити автомобіль, стягнувши з колишньої дружини різницю вартості часток.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині земельних ділянок, суд вказав про їх належність до особистої власності кожного з подружжя, оскільки такі земельні ділянки набувались у відповідності до ст. 57 СК України під час приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених ЗК України.

Колегія суддів погоджуючись з висновком суду щодо відсутності підстав для поділу земельних ділянок, які у відповідності до ст. 57 СК України віднесені до особисто власності, разом з цим не може погодитися з рішенням суду в частині розподілу майна, яке відноситься до об`єктів спільної сумісної власності.

Так, згідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Таким чином, положення даної норми права встановлює презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Згідно статті 70 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Судом вірно встановлено та не заперечується сторонами, що під час шлюбу ними було побудовано житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та придбано автомобіль ВАЗ «21114», д.н.з. НОМЕР_1 , модель «21114», 2006 року випуску, на підставі договору купівлі-продажу №6193/0086 від 12.07.2018 р., який зареєстрований за ОСОБА_1 .

Зазначене майно як набуте в шлюбі є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки яких є рівними, тобто кожному з них належить по частині в даному майні.

Саме в такий спосіб, тобто в порядку поділу майна визнати за ним як за подружжям право на частину житлового домоволодіння, позивачем і було заявлено вимогу, яка повністю узгоджується з положеннями Сімейного Кодексу України, оскільки така рівність часток визначена законом.

Натомість судом першої інстанції, в порушення положень ст.ст. 69, 70 СК України не було забезпечено позивачу як подружжю право на поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та не визнано за останнім в порядку поділу майна право на частину житлового будинку, який безпідставно було залишено в одноосібній власності ОСОБА_2 .

Вірно встановивши, що спірне майно подружжя - житловий будинок та автомобіль належить до об`єктів спільної сумісної власності, частки в якому чоловіка та дружини є рівними, суд першої інстанції фактично обмежився взаємозаліком вартості такого майна, що не ґрунтується на законі та суперечить вимогам ст. 71 СК України.

При цьому, не має жодного правового значення оціночна вартість житлового будинку, до розміру якої необхідно віднестись критично з огляду на її невідповідність дійсним цінам на нерухомість, оскільки позивачем ОСОБА_1 не було заявлено вимогу про поділ житлового будинку між подружжям в натурі, а лише заявлено вимогу про визнання за ним права власності на частину останнього.

За вказаних обставин, доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції принципу рівності часток внаслідок виділення одному члену колишнього подружжя житлового будинку, а іншому лише автомобіля, що є не співмірним, - заслуговують на увагу.

Наведені обставини свідчить про наявність підстав для скасування судового рішення в частині позовних вимог про поділ житлового будинку та автомобіля ВАЗ з постановленням в цій частині нового рішення.

Враховуючи помилковість висновків суду щодо неможливості розподілу об`єктів іншим шляхом, як виділ кожному з подружжя по окремому об`єкту, беручи до уваги положення статті 70 СК України, яка передбачає рівність часток подружжя при вирішенні питання поділу спільно нажитого майна, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для визнання спірного житлового будинку з господарськими будівлями та автомобіля спільною сумісною власністю подружжя та їх поділ в рівних частках між колишнім подружжям, тобто по частки кожному.

При цьому, необхідно виходити з ч. 2 ст. 71 СК України щодо необхідності присудження одному з подружжя грошової компенсації в разі нероздільності речі.

В даному випадку, вказаний автомобіль відноситься до неподільної речі, а відтак одному з подружжя під час його поділу підлягає виплата грошової компенсації частки в майні.

Згідно висновку експерта Сумцова С.С. №258 від 24.12.2021 року (зробленого на замовлення ОСОБА_2 ) за результатами проведення автотоварознавчого дослідження автомобіля «ВАЗ», модель «21114», 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , ринкова вартість автомобіля, яка визначена без його огляду, складає 74460,00 грн.

Не погоджуючись з вказаною оцінкою автомобіля ОСОБА_1 було замовлено альтернативне проведення суб`єктом оціночної діяльності СПД ОСОБА_5 оцінки ринкової вартості спірного авто, відповідно до звіту про оцінку №30/22 від 21.02.2022 ринкова вартість автомобіля «ВАЗ», модель «21114», 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , становить 45487,12 грн.

Колегія суддів надаючи оцінку наданим сторонами висновків щодо вартості спірного автомобіля вважає, що проведений СПД ОСОБА_5 звіт визначає реальну вартість авто, оскільки був проведений шляхом його фактичного огляду та дослідження його стану на відміну від звіту проведеного на замовлення ОСОБА_2 , без огляду авто експертом, на підставі загальних даних.

В даному випадку, вказаний автомобіль зареєстрований на ім`я позивача, був ним придбаний в інтересах сім`ї та фактично ним використовувався, тоді як матеріали справи не містять даних, що відповідач ОСОБА_2 має водійське посвідчення та має можливість керувати вказаний автомобілем.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає за доцільне залишити спірний автомобіль як непоріднену річ у власності позивача ОСОБА_1 , з виплатою останнім на користь колишньої дружини компенсації частки, в сумі 22743,56 грн., виходячи з висновків суб`єкта оціночної діяльності Щербатого №30/22 від 21.02.2022.

В зв`язку зі скасуванням рішення суду в частині задоволених позовних вимог та розподілу судових витрат, ухвалення нового рішення про часткове задоволення як первісного, так і зустрічного позовів, в порядку ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір в сумі 992,40 грн., а з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - судовий збір в сумі 3014,30 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п. 3, 4, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 березня 2023 року в частині задоволених позовних вимог та розподілу судових витрат скасувати та постановити в цій частині нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про подій майна подружжя задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 :

- житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 107,6 кв.м., житловою площею 52,2 кв.м. складається із: житлового будинку літ. «А,а,а1,ап.», гаражу-сараю літ. «Б», вбиральні-літнього душу літ. «В», вигрібної ями літ. «І» .

В порядку розподілу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності кожного на частину в зазначеному житловому будинку з господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 автомобіль «ВАЗ», модель «21114», 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , де кожному з подружжям належіть по його частини.

В порядку розподілу майна подружжя стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 вартість частини автомобіля в розмірі 22743,56 грн., залишивши автомобіль у власності ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 992,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 3014,30 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без мін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 26 вересня 2023 року.

Судді: О. І. Обідіна С. Б. Бутенко О. В. Прядкіна