ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року м.Суми

Справа №950/1201/22

Номер провадження 22-ц/816/926/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Собини О. І.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Кирилкіна Радіона Олеговича на рішення Лебединського районного суду Сумської області від 29 березня 2023 року в складі судді Стеценка В.А., ухваленого в м. Лебедин, повний текст якого складено 10 квітня 2023 року, -

в с т а н о в и в :

03 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на автомобіль марки «Gelly Emgrand 7», 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_1 та скасування арешту та заборони відчуження автомобіля.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 31 грудня 2020 року між сторонами був укладений договір купівлі-продажу спірного автомобіля і того ж дня позивач передав відповідачам 5800 доларів США, про що заявник та ОСОБА_3 в присутності ОСОБА_2 склали відповідні розписки. 19 січня 2021 року ОСОБА_3 видав на ім`я позивача та його брата ОСОБА_4 довіреність, якою уповноважив їх керувати проданим позивачу транспортним засобом, знімати його з реєстраційного обліку в будь-якому сервісному центрі, поставити на облік, укладати та підписувати всі дозволені законодавством договори цивільно-правового характеру, отримувати за це кошти та інше. У липні 2022 року позивач вирішив продати автомобіль, проте, звернувшись до сервісного центру дізнався, що автомобіль арештований ухвалою Лебединського районного суду Сумської області у справі № 950/980/22. Відтак, просить захистити свої права як законного власника транспортного засобу.

Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 29 березня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на автомобіль марки «Gelly Emgrand 7», 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_1 .

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 адвокат Кирилкін Р.О., посилаючись на незаконність і необґрунтованість рішення суду, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що позивач не набув прав на спірний автомобіль, оскільки довіреність і розписка може свідчити лише про представницькі відносини. Позивачем не дотримано процедуру придбання автомобіля з його реєстрацією та отриманням відповідного свідоцтва. До того ж, автомобіль з реєстрації взагалі не знімався, тобто ОСОБА_3 залишається його власником. Також зазначає, що не є зрозумілими мотиви визнання місцевим судом права власності на автомобіль лише за позивачем, оскільки довіреність видана як на позивача, так і на його брата, якого до участі у справі не було залучено. Окремо звертає увагу суду на відсутність згоди дружини відповідача на продаж автомобіля, а також на те, що автомобіль є предметом спору у справі № 950/980/22 про поділ майна подружжя ОСОБА_5 і саме тому це рухоме майно знаходиться під арештом.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зняття арешту на спірний автомобіль не оскаржується, а тому на підставі ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Зазначає, що є власником спірного автомобіля, оскільки придбав його у відповідачів. Доказами доведено та свідками підтверджено реальне придбання автомобіля у відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 31 грудня 2020 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 склали розписки на підтвердження купівлі-продажу автомобіля марки «Gelly Emgrand 7», 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_1 за 5800 доларів США (а.с. 7, 11).

19 січня 2021 року ОСОБА_3 видав ОСОБА_1 та ОСОБА_4 довіреність, якою уповноважив їх керувати належним йому на праві власності автомобілем марки «Gelly Emgrand 7», державний номер НОМЕР_1 та за бажанням його продати (а.с. 8-9, 28-30).

06 квітня 2021 року ОСОБА_1 застрахував свою цивільно-правову відповідальність як власника автомобіля марки «Gelly Emgrand 7», державний номер НОМЕР_1 (а.с. 10).

У провадженні Лебединського районного суду Сумської області перебуває цивільна справа № 950/980/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя. Ухвалою суду від 05 липня 2022 року накладено арешт на належний ОСОБА_3 автомобіль марки «Gelly Emgrand 7», державний номер НОМЕР_1 та заборонено його відчуження (а.с. 25-26, 34-36).

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що 31 грудня 2020 року власним автомобілем відвозив позивача до будинку відповідачів і був присутнім при передачі грошей за куплений автомобіль «Gelly Emgrand 7», на якому позивач в присутності обох відповідачів вирушив додому з місця його передачі.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що в кінці грудня 2020 року біля ринку в м. Лебедині був присутнім коли позивач з метою покупки оглядав автомобіль «Gelly Emgrand 7», торгувався з обома відповідачами і вони дійшли згоди продати машину за 5800 доларів США.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що з метою укладення договору купівлі-продажу спірного автомобіля позивач передав відповідачу грошові кошти про що були складені відповідні розписки і за згодою дружини відповідач передав позивачу автомобіль. Водночас, відповідачка ОСОБА_2 після розірвання шлюбу і виникнення спору щодо поділу спільно нажитого майна, право власності позивача на транспортний засіб не визнала і від перереєстрації транспортного засобу ухилилася. Представник відповідача ОСОБА_3 позов визнала. Суд відхилив доводи представника ОСОБА_2 в тій частині, що у випадку задоволення позовних вимог автомобіль буде виведений з маси спільно нажитого майна, так як згідно вимог ст.ст. 69-71 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, а не майна, яке їм належало в минулому. Крім того суд відхилив доводи про те, що довіреність не є тим документом, який посвідчує договір купівлі-продажу автомобіля, а його оформлення належним чином здійснено не було, так як факт огляду автомобіля та факт передачі транспортного засобу і грошових коштів 31 грудня 2020 року в присутності обох відповідачів доведений, а для перереєстрації транспортного засобу в добровільному порядку необхідна згода ОСОБА_2 і саме з цієї причини автомобіль не було перереєстровано.

Проте, колегія суддів апеляційного суду не може погодитись з вказаними висновками місцевого суду.

Сутність та правова природа загальноцивільного представництва регулюються положеннями глави 17 ЦК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 244 ЦК України довіреність це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша статті 237 ЦК України).

Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами.

Договір купівлі-продажу це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов`язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Загальний порядок укладення договорів будь-якими учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України. До принципово важливих складових цієї процедури відносяться зміст та форма договору, спосіб, місце укладення.

Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

Продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).

За вказаних вище норм права видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала.

За правилами ст. 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Позивачем у позові про визнання права власності є власник особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через пред`явлення позову).

Отже, ураховуючи, що відповідно до ст. 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України.

У даній справі договір купівлі-продажу спірного автомобіля не укладався, цей автомобіль не знятий з обліку в уповноваженому органі МВС та зареєстрований за ОСОБА_3 , а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання права власності на автомобіль на підставі ст. 392 ЦК України. Видача довіреності на право володіння, користування та розпорядження автомобілем не свідчить про укладення договору купівлі-продажу автомобіля, тому відсутні правові підстави для визнання за позивачем права власності на спірний автомобіль, а спосіб захисту прав ОСОБА_1 обраний неправильно, оскільки прав на спірне авто у встановленому законом порядку заявник не набув.

За вказаних вище обставин, рішення суду першої інстанції про визнання права власності на спірний транспортний засіб на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні вказаної вимоги.

На підставі ст. 141 ЦПК України розподіл судових витрат підлягає зміні.

Оскільки за наслідками апеляційного перегляду рішення суду у задоволенні позовної вимоги про визнання права власності на автомобіль суд відмовляє, тому понесені відповідачкою ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3180,72 грн підлягають компенсації за рахунок позивача.

Крім того, підлягають частковій компенсації витрати ОСОБА_2 за надану адвокатом Кирилкіним Р.О. правничу допомогу в суді апеляційної інстанції. Надання правничої допомоги під час апеляційного перегляду справи адвокатом здійснювалось на підставі ордеру (зворот а.с. 180), договору про надання правової допомоги від 21 жовтня 2022 року (а.с. 182-183), додаткової угоди № 1 до договору від 05 квітня 2023 року (зворот а.с. 181). За надання правничої допомоги відповідачка сплатила адвокату 7500 грн (а.с. 180) за надані послуги згідно з актом виконаних робіт від 26 червня 2023 року (а.с. 181).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, зокрема, враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес (п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України).

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).

З огляду на те, що адвокатом Кирилкіним Р.О. в суді апеляційної інстанції дійсно надавалась правнича допомога відповідачці, справа була розглянута у порядку письмового провадження, тобто адвокат у судовому засіданні участь не брав, а обсяг наданої допомоги зводиться лише до складання апеляційної скарги, тому колегія суддів вважає, що співмірною із складністю вирішеного судом питання щодо часткового перегляду рішення суду та виконаних адвокатом робіт буде компенсація за рахунок позивача витрат відповідачки за надану їй правничу допомогу у розмірі 2000 грн.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367-369, 374, 376, 382-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Кирилкіна Радіона Олеговича задовольнити.

Рішення Лебединського районного суду Сумської області від 29 березня 2023 року про задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на автомобіль марки «Gelly Emgrand 7», 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні вказаної вимоги.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3180 грн 72 коп. судового збору за подання апеляційної скарги та 2000 грн витрат за надану адвокатом в апеляційному суді правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Ю. О. Філонова

О. І. Собина