КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження № 22-ц/824/246/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.

при секретарі Синявському Д. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Бершадського Олега Олександровича на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 05 липня 2022 року в складі судді Ключника А.С.,

встановив:

26.08.2021 Акціонерне товариство «Альфа-Банк», назву якого змінено на Акціонерне товариство «Сенс Банк» (далі - АТ «Сенс Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов обґрунтовано тим, що 08 липня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №490081462.

За умовами вказаного договору банк надає позичальнику кредит та приймає в заставу в якості забезпечення виконання зобов`язань за договором предмет застави, а позичальник приймає кредит та передає банку в заставу в якості забезпечення виконання зобов`язань за договором предмет застави на наступних умовах: сума кредиту та валюта кредиту - 26 091,70 доларів США, номінальна процентна ставка - 17,25% річних, дата остаточного повернення кредиту - 08.07.2015. Сторони погодились, що позовна давність за договором становить 50 років.

Банк виконав свої зобов`язання, однак позичальник у встановлений строк не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, через що банк звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 19 липня 2011 року (справа №2393-3/160/11) стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором №490081462 у сумі 611 292,87 грн та третейський збір в сумі 100 грн.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21 грудня 2011 року у справі №6-5704/11 вирішено видати ПАТ «Альфа-Банк» виконавчий лист на підставі рішення Постійного діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 19 липня 2011 року, винесеному третейським суддею Євхименко В. В. у третейській справі №2393-3/160/11.

Наразі виконавчий лист №6-5704/11 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь ПАТ «Альфа-Банк» на виконанні в органах Державної виконавчої служби та у приватних виконавців не перебуває.

Станом на дату подання цього позову позичальник не виконав рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 19 липня 2011 року по третейській справі №2393-3/160/11, не погасив заборгованість за кредитним договором №490081462 від 08.07.2008 в розмірі 611 292,87 грн.

З огляду на те, що відповідач досі не виконав рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 19 липня 2011 року по третейській справі №2393-3/11 про стягнення заборгованості за кредитним договором, ОСОБА_1 продовжує користуватися грошовими коштами, належними сплати кредиторові, що порушує право стягувача на мирне володіння своїм майном, позивач має право на отримання суми боргу за кредитним договором на підставі рішення суду з урахуванням рівня інфляції та 3% річних за весь час прострочення.

Відповідно до заборгованості за договором №490081462 від 08 липня 2008 року за статтею 625 ЦК України загальна заборгованість в період з 12.08.2018 по 12.08.2021 складає 199 470 ,35 грн, а саме: 54 877,95 грн - 3% річних; 144 592,40 грн - інфляційні витрати.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 199 470 грн 35 коп.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 05 липня 2022 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 490081462 від 08.07.2008 у розмірі 199 470,35 грн, з яких 54 877,95 грн становить 3% річних, 144 592,40 грн - інфляційні витрати. Вирішено питання розподілу судових витрат.

21.09.2022 представник ОСОБА_1 - адвокат Бершадський О. О. подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Святошинського районного суду м. Києва від 05 липня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Свої доводи обґрунтовує тим, що в мотивувальній частині рішення зазначаються лише обставини та докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та повністю відсутні доводи відповідача та його докази, якими він заперечує ці позовні вимоги.

Так, в мотивувальні частині суд вважає встановленим той факт, що на дату подання позову існувала заборгованість відповідача перед позивачем у розмірі 611 292,87 грн, на яку на підставі ст. 625 ЦК України можна нараховувати інфляційну суму заборгованості та 3% річних. При цьому суд чітко не зазначає докази позивача, які підтверджують суму такої заборгованості та її безспірність.

В порушення процесуальних норм, суд першої інстанції не взяв до уваги та не зазначив мотивів відхилення наданого відповідачем у якості доказу рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 31 травня 2021 року у справі № 752/9077/21, яким відповідач обґрунтовував свої доводи про те, що позивач у різних справах зазначає різну суму заборгованості відповідача, що свідчить про її спірний характер.

Безспірність суми 611 292 ,87 грн не була доведена належними доказами під час розгляду справи, тоді як зазначена обставина має вирішальне значення для застосування ст. 625 ЦК України.

Зазначив, що раніше, а саме 21 січня 2021 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Т. В. з заявою про вчинення виконавчого напису нотаріуса про стягнення з на свою користь заборгованості відповідача за цим самим кредитним договором №490081462 від 08.07.2008. На підставі цієї заяви було видано виконавчий напис від 21.01.2021, зареєстрований в реєстрі за № 181 відповідно до якого з відповідача стягується заборгованість у розмірі 32 259,10 доларів США.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 31 травня 2021 року (справа №752/9077/21) вищевказаний виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню.

Звертає увагу, що ні кредитний договір, ні ухвала Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21 грудня 2011 року у справі №6-5704/11 по видачу виконавчого листа на підставі рішення Постійного діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 19 липня 2011 року, не є належними, допустимими та достатніми доказами , які б свідчили про те, що станом на дату звернення позивача до суду з позовом у цій справі відповідач мав заборгованість на суму 611 292,87 грн.

Зауважує, що з дати прийняття ухвали Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21 грудня 2011 року до дати звернення позивача до суду з цим позовом пройшло майже 10 років, протягом яких відповідач мав на руках виконавчий лист та який не було надано суду в якості доказу.

Встановлені у рішенні третейського суду обставини заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором №490081462 від 08.07.2008 та її розмір у сумі 611 292,87 грн в силу ч.10 ст. 38 Закону України «Про третейські суди» не мають преюдиційного значення та підлягали обов`язковому доказуванню при розгляді цієї справи.

У цій справі належними доказами розміру заборгованості можуть бути виключно первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Правом надання відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористався.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Бершадський О. О. підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник АТ «Сенс Банк» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Розгляд справи просив проводити без участі представника АТ "СЕНС БАНК".

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 08 липня 2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №490081462, відповідно до якого банк надає позичальнику кредит та приймає в заставу в якості забезпечення виконання зобов`язань за договором предмет застави, а позичальник приймає кредит та передає банку в заставу в якості забезпечення виконання зобов`язань за цим договором предмет застави на наступних умовах: сума кредиту -26 091,70 доларів США, номінальна процентна ставка -17,25% річних, дата остаточного повернення -08.07.2015 року. Цільове використання кредиту - придбання транспортного засобу.

Пунктом 11 вказаного договору передбачено, що судовий захист прав та законних інтересів , які мають сторони в зв`язку з цим договором, в тому числі розгляд та вирішення спорів, які виникають при виконанні або припиненні договору, включаючи спори про відшкодування завданих порушенням договору збитків, недійсність (неукладеність) договору, підлягають остаточному вирішенню у Постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнській фінансовий союз» у відповідності до його Регламенту.

До позовної заяви позивачем рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 19.07.2011 року у третейській справі за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором надано не було.

Відповідно до наданої позивачем роздруківки з Єдиного державного реєстру судових рішень, 21 грудня 2011 року Новозаводським районним судом міста Чернігова винесена ухвала ( справа №6-5704/11) про видачу ПАТ «Альфа-Банк» виконавчого листа на підставі рішення "Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 19.07.2011 року, винесеному третейським суддею Євхименко В.В., у третейській справі № 2393- 3/160/11 за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у сумі 611292,87 грн. за кредитним договором та судових витрат - третейського збору у сумі 100,00 грн.

Позивач зазначав, що наразі виконавчий лист № 6-5704/11 по стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на виконанні в органах Державної виконавчої служби та у приватних виконавців не перебуває.

Відповідно до наданого розрахунку заборгованості 3% річних та інфляційних витрат на суму заборгованості згідно рішення суду, сплачена сума з 20.07.2011 по 11.08.2018 - 1 198,37 грн. Сума заборгованості згідно рішення суду 611 292,87 грн -1 198,37 грн =610 094,50 грн. Сума розрахованих 3% річних на суму заборгованості 610 094,50 грн - 54877,95 грн. Сума розрахованих інфляційних втрат на суму заборгованості 610 094,50 грн - 144 592,40 грн (а.с.15).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що станом на дату подання цього позову позичальник не виконав рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 19.07.2011 року по третейській справі №2393-3/160/11, не погасив заборгованість за кредитним договором № від 08.07.2008 в розмірі 611 292,87 грн. Наявність судового рішення про стягнення з боржника коштів, яке фактично не виконано, не позбавляє кредитора права на стягнення з нього в судовому порядку інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.

Колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно з положеннями пункту 22 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції, що діяла на час укладення кредитного договору, споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

За частиною першою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції, що діяла на час укладення кредитного договору, договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про третейські суди» юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

За правилом частини першої статті 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

У статті 6 Закону України «Про третейські суди» визначено категорії справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких заборонений третейськими судами.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди» (частину першу статті 6 цього Закону доповнено пунктом 14 згідно із Законом України від 3 лютого 2011 року № 2983-VI) третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку, що спори між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і під час виконання такого договору, відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», незважаючи на наявність третейського застереження, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки цим Законом України від 3 лютого 2011 року , який набув чинності з 11 березня 2011 року, виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Такий же висновок застосування норм права викладено в постановах Верховного Суду України: від 20 травня 2015 року у справі № 6-64цс15, 04 листопада 2015 року № 6-2074цс15 та 18 листопада 2015 року у справі № 6-187цс15.

З огляду на те, що розгляд справи та ухвалення 19 липня 2011 року рішення Постійно діючим третейським судом при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнській фінансовий союз» як не уповноваженим судом, не породжувало для ОСОБА_1 наслідків у вигляді настання цивільної відповідальності.

При цьому матеріали справи не містять належних та допустимих доказів щодо наявності та розміру заборгованості відповідача перед банком.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості містить лише зазначення загального розміру заборгованості станом на 12.08.2018, без зазначення з чого вона складається, за який період виникла.

Матеріали справи також не містять відомостей, чи було реалізовано рішення третейського суду згідно виданого на його підставі виконавчого листа.

Як вбачається з рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 31 травня 2021 року у справі №752/9077/21 за позовом ОСОБА_1 до АТ «Альфа-Банк», треті особи: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т. В., приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Фесик М. О. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, 21 січня 2021 року приватний нотаріус вчинив виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 32 259,10 доларів США, що виникла за кредитним договором №490081462 від 08.07.2008 (а.с. 43-46), що істотно відрізняється від суми заборгованості, на яку позивачем нараховано суми 3% річних та інфляційних втрат (610 094,50 грн).

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги в тій частині, що сукупність наданих до матеріалів справи доказів не дають підстав для висновку про доведений розмір простроченого грошового зобов`язання відповідача.

Вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором по справі заявлено не було.

За змістом статті 6 ЦПК України суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак.

Згідно з частинами першою-третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

З огляду на те, що в межах наданих суду доказів неможливо встановити та вважати доведеною належним чином розмір заборгованості відповідача перед банком, а судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про доведеність заявлених позовних вимог.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що в задоволенні вимог про стягнення 3% річних та інфляційних страт слід відмовити за недоведеністю, у зв`язку чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

З огляду на задоволення апеляційної скарги відповідача, з позивачем на його користь підлягає стягненню судовий збір за її подання в сумі 4 488,09 грн.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Бершадського Олега Олександровича задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 05 липня 2022 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позову Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору в сумі 4 488,09 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28.09.2023.

Суддя-доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук