Справа № 180/1356/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 р. м.Марганець

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Хомченко С.І.,

з секретарем судового засідання Меньшиковою А.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Марганець цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до об`єднаної територіальної громади м. Марганця в особі Марганецької міської ради Дніпропетровської області про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю. В обґрунтування заявлених вимог вказав, що ОСОБА_3 мати позивачки ОСОБА_1 . У листопаді 2019 році через похилий вік матері ОСОБА_1 забрала ОСОБА_3 до себе у квартиру доглядати. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. У березні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено, оскільки вона пропустила строк подачі заяви для прийняття спадщини. Вважає, що після смерті ОСОБА_3 , позивачка ОСОБА_1 прийняла спадщину, оскільки проживала разом з померлою в належній їй квартирі, здійснювала догляд за померлою. Просить суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в період з листопада 2019 року по 18.01.2021 року в квартирі АДРЕСА_1 .

Позивач та представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні просив задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача територіальної громади м.Марганець в особі Марганецької міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив розгляд справи провести за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку письмовим доказам щодо їх належності, допустимості та достатності в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 ОСОБА_3 є матір`ю заявниці ОСОБА_4 (а.с.11).

01.03.1997 року ОСОБА_4 змінила прізвище на ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с.10).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 (а.с.9).

Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_4 ОСОБА_6 , 1951 року народження зареєстрував шлюб з ОСОБА_7 , 1954 року народження, після реєстрації шлюбу ОСОБА_8 змінила прізвище на ОСОБА_9 (а.с.11).

Факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 як доньки та матері в квартирі АДРЕСА_1 з листопада 2019 року та по момент смерті ОСОБА_3 підтверджується довідкою № 27 від 15.05.2023 року виданою керівником ОСББ «Східний квартал 6» Неверовською Н., у присутності двох свідків: ОСОБА_10 (адреса проживання АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_11 (адреса проживання АДРЕСА_3 ) (а.с.13).

Відповідно до листа №398/01-16 від 03.08.2023 року який надійшов від Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 у Спадковому реєстрі інформація про спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину відсутня (а.с.21-22).

В судовому засіданні свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 підтвердили факт постійного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 в період з листопада 2019 року по день смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.2 ст. 3 СК України особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки - складають сім`ю.

У п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Головною ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. Такими особами можуть бути й інші родичі спадкодавця, причому ними можуть також особи однієї статі зі спадкодавцем, або особи, які взагалі не пов`язані спорідненням зі спадкодавцем.

Ст. 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218,1231 ЦК України ).

Згідно ст. 1261 Цивільного Кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1,6 ст. 29 ЦК є житло, в якому фізична особа проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до ч.10 ст. 6 того ж Закону реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008, № 7 "Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Відповідно до п.3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Мінюстом від 22.02.2012 року № 296/5 (в редакції, яка діє з 08.12.2017 року) у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Аналіз наведених норм закону та судової практики свідчить про те, що суди можуть розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, при їх розгляді слід встановити чи було місце проживання позивача за зазначеною ним в позові адресою постійним, переважним чи тимчасовим, маючи при цьому на увазі, що, реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_14 є донькою ОСОБА_3 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , після смерті якої відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_4 , позивачка є спадкоємцем померлої першої черги за законом, оскільки є її донькою, однак у видачі свідоцтва на право на спадщину після померлої матері позивачці нотаріусом відмовлено у зв`язку з пропуском нею строку для подачі заяви про прийняття спадщини та відсутністю у неї доказів постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак, як встановлено в судовому засіданні, позивачка ОСОБА_1 на час смерті її матері ОСОБА_3 постійно проживала з останньою в квартирі АДРЕСА_1 , що було пов`язано з доглядом за хворою матір`ю, і встановлення даного факту має для позивачки юридичне значення, оскільки дає їй право на отримання спадщини після померлої матері, тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 29,1216, 1220, 1261, 1268 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-80, 264-265, 268, 354 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до об`єднаної територіальної громади м. Марганця в особі Марганецької міської ради Дніпропетровської області про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 в період з листопада 2019 року по день смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Марганецький міський суд Дніпропетровської області в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: С. І. Хомченко