Березівський районний суд Одеської області
27.09.2023
Справа № 494/1590/23
Провадження № 2/494/484/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2023 року Березівський районний суд Одеської області

у складі: головуючого - судді Панчишина А.Ю.,

при секретарі Твердун Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Березівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича та Березівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління юстиції України (м. Одеса) про визнання виконавчого напису №6252 від 08.02.2021 року виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. таким, що не підлягає виконанню,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича та Березівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління юстиції України (м. Одеса) про визнання виконавчого напису №6252 від 08.02.2021 року виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. таким, що не підлягає виконанню.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 01 липня 2018 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» укладено кредитний договір №. 08 лютого 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем видано виконавчий напис № 6252, згідно якого пропонувалось звернути стягнення з ОСОБА_1 , який є боржником за кредитним договором № від 01.07.2018 року, укладеним ним із Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», заборгованості у розмірі 4463,00 гривень.

02 липня 2021 року головним державним виконавцем Березівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління юстиції України (м. Одеса) Литвиненко Наталією Володимирівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 65950119.

Позивач наголошує, що суму заборгованості він не визнає, жодних вимог про наявність та погашення боргу він не отримував, про переуступлення боргу новому кредитору його не повідомляли, на його думку нотаріус не переконався у безспірності боргу та порушив процедуру винесення виконавчого напису, тому виконавчий напис підлягає визнанню судом таким, що не підлягає виконанню.

Позивач вважає, що при вчиненні виконавчого напису відповідачем та нотаріусом не було дотримано вимог законодавства, внаслідок чого порушено права та охоронювані законом інтереси позивача, які підлягають відновленню та захисту судом в установленому законом порядку. Позивач не погоджується з розміром заборгованості, який запропоновано стягнути за виконавчим написом. Вважає, що сам виконавчий напис був вчинений на підставі неналежних документів. Нотаріус не здійснив перевірку безспірності заборгованості, адже первинні документи, які її підтверджують не були досліджені.

Також позивач ОСОБА_1 зазначає, що Київським апеляційним адміністративним судом 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 було прийнято постанову, якою визнано незаконними пункти 1 та 2 Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. При прийнятті постанови 22 лютого 2017 року судом застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013р. №7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень не чинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №826/20084/14 відмовлено в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду.

Позивач також стверджує, що виконавчий напис №6252 вчинено 08 лютого 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем на підставі договору № від 01 липня 2018 року укладеного між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс», який нотаріально не завірений. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом, після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.

Тобто, станом на день вчинення спірного виконавчого напису було визнано нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття.

Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до договору № від 01 липня 2018 року, укладеного між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» у простій письмовій формі.

Таким чином, на думку позивача, вчинивши спірний виконавчий напис, приватний нотаріус не дотримав встановленої процедури щодо його винесення, що потягло порушення його прав, а тому виконавчий напис повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про судовий розгляд.

Відповідач ТОВ «Фінпром Маркет» у судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, що вбачається з повідомлення про вручення 14.09.2023 року поштового відправлення.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. у судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, в розумінні вимог п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Березівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління юстиції України (м. Одеса) у судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, що вбачається з розписки про виклик до суду.

Статтею 210 ЦПК України визначено, що суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Крім того, однією з основних вимог до поведінки судді, закріплених у ст. 6Закону України «Про судоустрій і статус суддів»: - при здійсненні правосуддя дотримуватися вимог Конституції та законів України, забезпечувати повний, всебічний та об`єктивний розгляд судових справ з дотриманням установлених законом строків.

Дослідивши надані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 01 липня 2018 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» укладено кредитний договір №.

08 лютого 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем видано виконавчий напис № 6252, згідно якого пропонувалось звернути стягнення з ОСОБА_1 , який є боржником за кредитним договором № від 01.07.2018 року, укладеним ним із Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», заборгованості у розмірі 4463,00 гривень.

02 липня 2021 року головним державним виконавцем Березівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління юстиції України (м. Одеса) Литвиненко Наталією Володимирівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 65950119 за виконавчим написом №6252 виданим 08.02.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко С.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованість у розмірі 4463, 00 грн. на підставі кредитного договору №.

Ухвалою суду від 31.08.2023 року відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження на 27.09.2023 року.

Аналізуючи доводи сторони позивача, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Зокрема для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 87 Закону України «Про нотаріат»).

Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»).

Зміст виконавчого напису повинен відповідати вимогам ст. 89 Закону України «Про нотаріат».

Вчинення виконавчого напису здійснюється в порядку, передбаченому главою 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі - Порядок), затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року, №296/5.

Зокрема, згідно з Порядком, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій мають бути зазначені необхідні відомості про стягувача та боржника; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо.

У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172.

Виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість.

Якщо за борговим документом необхідно провести стягнення частинами, виконавчий напис за кожним стягненням може бути зроблений на копії документа або на виписці з особового рахунку боржника; у цих випадках на оригіналі документа, що встановлює заборгованість, робиться відмітка про вчинення виконавчого напису і зазначаються, за який строк і яка сума стягнута, дата і номер за реєстром нотаріальних дій.

За заявою кредитора розмір суми, яка підлягає стягненню за виконавчим написом, може бути встановлений з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору.

У справах нотаріуса залишається копія документа, що встановлює заборгованість, чи правочину, за яким здійснюється стягнення, або витяг з особового рахунку боржника і примірник виконавчого напису.

Один примірник витягу з виконавчим написом і оригінал зобов`язання повертаються стягувачу, а другий примірник залишається у нотаріуса.

Якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи.

Згідно з п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, №1172 для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 ЗаконуУкраїни «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 та від 19 вересня 2018 року у справі № 207/1587/16.

У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмового повідомлення про вчинення виконавчого напису).

Так, у своїй постанові від 15 квітня 2020 року в справі № 554/6777/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів:

- перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса;

- другий етап - вчинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису).

Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Зважаючи на те, що укладений між ТОВ «Інфінанс», та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, всупереч вищезазначеним нормам не був посвідчений нотаріально, а також беручи до уваги наявний спір щодо вказаної заборгованості, суд вважає, що наявні всі підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Слід зазначити, що саме до такого висновку прийшов Верховний Суд при вирішенні аналогічного спору у своїй постанові від 21 жовтня 2020 року у справі №172/1652/18, провадження № 61-16749св19.

Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Недотримання такої передумови для констатації правильності виконавчого напису, як надання доказів належного отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень, свідчить про порушення права позивача на заявлене клопотання про застосування позовної давності, а також свідчить про недотримання однієї з вимог, необхідних для визнання нотаріального напису таким, що вчинений правильно.

Наведені міркування не дають підстав для констатації безспірності заборгованості позивача за кредитним договором, а це виключає вчинення виконавчого напису, оскільки саме безспірність заборгованості і є підставою для його здійснення.

За встановлених обставин оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,13,76,77,78,79,80,81,82,83,95,258,259,263,264,265,267,268,274 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича та Березівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління юстиції України (м. Одеса) про визнання виконавчого напису №6252 від 08.02.2021 року виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем від 08.02.2021 року та зареєстрований в реєстрі за №6252 щодо стягнення з ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) грошових коштів у сумі 4463,00 гривень на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (, адреса: 08200, вул. Стельмаха Михайла, 9А оф. 204) таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (, адреса: 08200, вул. Стельмаха Михайла, 9А оф. 204) на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Панчишин А.Ю.