Провадження №: 4-с/755/139/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" вересня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Яхно П.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження - Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), на дії/бездіяльність органу примусового виконання, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник, ОСОБА_1 , звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва зі скаргою, в якій просить суд: 1) визнати неправомірною бездіяльність Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ); 2) зобов`язати Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винести постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 55341174; 3) зобов`язати Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вилучити запис з Єдиного реєстру боржників за виконавчим провадженням ВП № 55341174.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що з Єдиного реєстру боржників останньому стало відомо про незавершене виконавче провадження, а саме: 55341174, яке було відкрито на підставі виконавчого листа № 755/19602/14-ц 15.11.2017, виданого на виконання заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19.10.2017 у справі № 755/19602/14-ц. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18.05.2018 було скасоване заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19.10.2017 у справі № 755/19602/14-ц. 11.07.2023 та 25.07.2023 ОСОБА_1 на адресу Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) направив заяви про винесення постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 55341174 та вилучення запису з Єдиного реєстру боржників за виконавчим провадженням ВП № 55341174, які були отримані відділом. Станом на 28.08.2023 заяви ОСОБА_1 не розглянуті, а запис з Єдиного реєстру боржників за виконавчим провадженням ВП № 55341174 не вилучений.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01.09.2023 вказану скаргу було прийнято до провадження та призначено її до судового розгляду.

У судове засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 Цивільного процесуального кодексу України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Відповідно до ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Закон України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначає основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус.

За нормою ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Як убачається з матеріалів справи, 07.12.2017 головним державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Клітченко О.А. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 55341174 з примусового виконання виконавчого листа № 755/19602/14-ц від 15.11.2017, виданого Дніпровським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Державної судової адміністрації, судового збору на користь держави у розмірі 3654,00 грн.

22.12.2017 головним державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Клітченко О.А. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

11.07.2023 та 25.07.2023 ОСОБА_1 на адресу Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) направив заяви про винесення постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 55341174 та вилучення запису з Єдиного реєстру боржників за виконавчим провадженням ВП № 55341174, які залишені без належного реагування, що стало підставою для звернення д суду з даною скаргою.

За приписами ст. 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

У відповідності до вимог ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: 2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до ч. 4 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо після повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених частиною першою статті 37 цього Закону, встановлено, що виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди, арешти з майна боржника знімаються, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті під час примусового виконання рішення заходи, про що виконавець виносить постанову, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, виконавець вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Згідно з п. 1 Розділу І «Загальні положення» Інструкції з примусового виконання рішень, що затверджена Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012, ця Інструкція розроблена відповідно до Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон), інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами п. 23 Розділу ІІІ «Загальні умови та порядок здійснення виконавчого провадження» Інструкції з примусового виконання рішень, за виконавчим провадженням, виконавчий документ за яким повернуто стягувачу, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників без винесення постанови про відновлення виконавчого провадження на підставі постанови про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників. Постанова про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників виноситься державним виконавцем органу державної виконавчої служби або приватним виконавцем, яким виконавчий документ повернуто стягувачу, за заявою боржника у разі, якщо: після повернення виконавчого документа стягувачу наявні обставини, визначені частиною першою статті 39 Закону (крім випадків, коли виконавчий документ перебуває на примусовому виконанні), а також за умови сплати боржником витрат виконавчого провадження, здійснених під час виконавчого провадження, у якому виконавчий документ повернуто стягувачу (крім випадків, коли виконавчий документ повернуто приватним виконавцем, діяльність якого припинена), та виконавчого збору, який підлягав стягненню у цьому виконавчому провадженні (крім випадків, коли відповідно до статті 27 Закону виконавчий збір стягненню не підлягає).

До заяви про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників додається документ / копія документа, що підтверджує наявність обставин для винесення відповідної постанови.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього заяви боржника перевіряє викладені у цій заяві обставини та додані до неї документи, у тому числі за допомогою автоматизованої системи (щодо стану відповідного виконавчого документа; відомостей про орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, у якого перебував на виконанні виконавчий документ, тощо), Єдиного державного реєстру судових рішень (щодо наявності відповідного судового рішення).

Постанова про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників виноситься не пізніше наступного робочого дня з дня отримання виконавцем підтвердження наявності обставин для винесення такої постанови.

Заява боржника та додані до неї документи, а також документи за результатом розгляду такої заяви приєднуються до матеріалів виконавчого провадження, в межах якого виноситься постанова про виключення відомостей з Єдиного реєстру боржників.

У разі якщо виконавче провадження, за яким подано заяву про виключення відомостей з Єдиного реєстру боржників, знищено у зв`язку із закінченням строку його зберігання, а також у випадку коли таке виконавче провадження перебувало на виконанні у приватного виконавця, діяльність якого припинена або яким змінено виконавчий округ, виконавець вживає заходів щодо відновлення матеріалів виконавчого провадження за допомогою відомостей автоматизованої системи та інших документів, інформації, одержаних ним, у тому числі від сторін виконавчого провадження.

Згідно положень п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 5) скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Зважаючи на викладене, у розрізі заявлених вимог скарги, судом було встановлено наступне.

У провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа № 755/19602/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19.10.2017 позов Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено та вирішено в рахунок погашення загальної заборгованості в сумі 4 644 405,05 грн., (чотири мільйона шістсот сорок чотири тисячі чотириста п`ять гривень 05 копійок) за кредитним договором № 20743 від 03.10.2007р., укладеного між ПАТ «Енергобанк» та ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ), з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 3 638 850грн., заборгованість за відсотками у розмірі 434895,81 грн., пеня у розмірі 570 659,24 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 161,5 кв.м., житловою площею 93,2 кв.м. шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження» встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна, стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 3 654 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22.06.2018 заяву представника відповідача ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19.10.2017 задоволено, заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19.10.2017 у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки скасовано, замінено сторону у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: Публічне акціонерне товариство «Енергобанк» на правонаступника ТОВ «Фінанс ПРОПЕРТІ ГРУПП»; встановлено про розгляд справи у порядку загального позовного провадження, з визначенням строків для подання учасниками у справі заяв по суті справи.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19.10.2018 цивільну справу за позовом ТОВ «Фінанс ПРОПЕРТІ ГРУПП» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки залишено без розгляду.

Відповідно до частини першої статті 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Частинами другою та третьою статті 451 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене права заявника).

За приписами ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За вказаних обставин, зважаючи на викладені вище норми діючого законодавства України, з урахуванням усіх встановлених судом обставин, суд доходить переконання, що скарга ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження - Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), на дії/бездіяльність органу примусового виконання, підлягає частковому задоволенню. Так, не підлягає задоволенню та є необґрунтованою скарга ОСОБА_1 в частині зобов`язання Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винести постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 55341174, оскільки таке виконавче провадження фактично не перебуває на примусовому виконанні, оскільки виконавчий документ був повернутий стягувачу, відтак вимога скаржника у цій частині не підлягає задоволенню. Проте, вимога ОСОБА_1 про зобов`язання Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вилучити запис з Єдиного реєстру боржників за виконавчим провадженням ВП № 55341174 є обґрунтованою та такою, що знайшла своє підтвердження у межах розгляду даної скарги, відтак підлягає задоволенню, з огляду на приписи п. 23 Розділу ІІІ «Загальні умови та порядок здійснення виконавчого провадження» Інструкції з примусового виконання рішень, що є підставою для задоволення скарги в цій частині .

Відповідно до ст. 451 Цивільного процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 4, 18, 37, 39, 40 Закону України «Про виконавче провадження», Інструкцією з примусового виконання рішень, що затверджена Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 р., Порядком реалізації арештованого майна, що затверджений, ст.ст. 5, 12, 13, 18, 447, 450, 451 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ), суб`єкт оскарження - Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (02002, вул. Євгена Сверстюка, буд. 15, м. Київ), на дії/бездіяльність органу примусового виконання - задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не вилучення запису з Єдиного реєстру боржників за виконавчим провадженням ВП № 55341174.

Зобов`язати Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вилучити запис з Єдиного реєстру боржників за виконавчим провадженням ВП № 55341174.

В іншій частині вимог скарги - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: