справа № 489/3005/23 провадження №2/489/1456/23
РІШЕННЯ

Іменем України

20 вересня 2023 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

за участю секретаря судового засідання Єлишевої А.В.,

в присутності:

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Акцент Банк» (далі АТ «А-Банк») про зобов`язання вчинити певні дії

встановив:

У червні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просить зобов`язати відповідача виплатити йому недоплачені відсотки за користування його грошима (розмір вираховується банківською комп`ютерною програмою) та компенсувати понесені судові та поштові витрати.

Як на підставу позовних вимог вказав, що 30.12.2021 з АТ «А-Банк», відділення А-203, розташоване в м. Миколаєві по пр. Богоявленському,39, уклав депозитну угоду № 90.13., перебуваючи в статусі нерезидента України.

З початком повномасштабної війни Кабінет Міністрів України своєю постановою обмежив його право користування фінансами на підставі того, що він є громадянином Білорусії. При цьому обмеження не поширювалися на банк, який вільно користувався його грошима. Одержавши посвідку на постійне проживання в Україні і індивідуальний номер платника податків він став резидентом України і фінансові обмеження були скасовані. Проте, банк в порушення депозитного договору не нарахував і не виплатив йому відсотки за період дії обмеження його фінансових прав, понад13 місяців.

Посилаючись на наведені обставини позивач звернувся до суду за захистом порушеного права.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 21.06.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Відповідач надав до суду відзив на позов, в якому в задоволенні позовних вимог просив відмовити, так як станом на 24.02.2022 позивач не мав статусу резидента України та був резидентом Республіки Білорусь.Тому дії банку відповідають обмеженням, встановленим Постановою Національного банку України від 24.02.2022 № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану». Одночасно просив розглянути справу за відсутності представника банку.

Суд, вислухавши позивача та дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 30.12.2021 між сторонами була підписана Заява № 90.13. на оформлення банківського вкладу «Online» на 6 місяців по 30.06.2022.

На підставі заяви позивачу було відкрито вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_1 . Початкова сума вкладу 160000,00 грн., на які нараховуються проценти за ставкою 10,0 % річних.

У судовому засіданні позивач пояснив, що він звернувся до відповідача про виплату вкладу та нарахованих відсотків, але йому було відмовлено у виплаті відсотків за період до дати видачі йому документа на постій проживання в Україні, а саме з 01.03.2022 по 05.04.2023 з посиланням на обмеження введені Національним банком України (далі Національний банк).

Згідно відповіді АТ «А-Банк» від 31.05.2023, наданої на звернення позивача, та відзиву на позов, відповідач вказав, що з 24.02.2022 робота Банку регламентується постановою Національного банку № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану», відповідно до якої банки продовжують роботу з урахуванням обмежень, визначених цією постановою. Банкам забороняється проводити операції, що порушують визначені цією постановою обмеження, сприяють або можуть сприяти їх уникненню. Тому обмеження щодо видачі готівкових коштів/проведення безготівкових операцій з карткового рахунку клієнта введених НБУ є обов`язковими для виконання банками України. 28.04.04.2023 позивачем було надано посвідку на постійне проживання, яка підтверджує резидентство України, дата видачі документа 06.04.2023.02.05.2023 позивачу було здійснено перерахунок відсотків за депозитним договором з дати видачі документа на постійне проживання 06.04.2023. В період з24.02.2022 по 06.04.2023 позивач мав резидентство республіки Білорусь, за яким заборонено проводити будь-які операції, в тому числі і нарахування відсотків.

Судом встановлено, що позивач є громадянином Республіки Білорусь та отримав посвідку на постійне проживання в Україні 06.04.2023, що підтверджується посвідкою № НОМЕР_2 , строк дії якої до 05.04.2033.

При вирішенні спору суд виходить з наступного правого регулювання.

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (частина перша статті 5 ЦПК України).

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Відповідно до статті 2 Закону України «Про Національний банк України» Національний банк України є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якого визначаються Конституцією України, цим Законом та іншими законами України.

Статтею 6 Закону України «Про Національний банк України» визначено, що відповідно до Конституції України основною функцією Національного банку є забезпечення стабільності грошової одиниці України. При виконанні своєї основної функції Національний банк має виходити із пріоритетності досягнення та підтримки цінової стабільності в державі. Національний банк у межах своїх повноважень сприяє фінансовій стабільності, в тому числі стабільності банківської системи за умови, що це не перешкоджає досягненню цілі, визначеної у частині другій цієї статті. Національний банк також сприяє додержанню стійких темпів економічного зростання та підтримує економічну політику Кабінету Міністрів України за умови, що це не перешкоджає досягненню цілей, визначених у частинах другій та третій цієї статті.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 66 Закону України «Про банки і банківську діяльність» закріплено, що державне регулювання діяльності банків здійснюється Національним банком України у формах передбачених даною статтею.

Підпунктом 3 пункту 15 Постанови Національного Банку України від 24.02.2022 № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану», зі змінами, зупинено здійснення обслуговуючими банками видаткових операцій за рахунками резидентів Російської Федерації/Республіки Білорусь, за рахунками юридичних осіб(крім банків), кінцевими бенефіціарними власниками яких є резиденти Російської Федерації/Республіки Білорусь, за винятком здійснення на території України видаткових операцій з таких рахунків фізичних осіб-резидентів Російської Федерації та Республіки Білорусь, що містяться в переліках Служби безпеки України та/або державних органів України, попередньо погоджених Службою безпеки України, щодо можливості здійснення банками таких операцій.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

У рішенні «Стретч проти Сполученого Королівства» від 24.06.2003 Європейський Суд з прав людини вказав, що згідно з усталеною практикою Суду при здійсненні будь-якого втручання має забезпечуватися «справедливий баланс» між необхідністю забезпечення загальних інтересів суспільства та необхідністю захисту основоположних прав відповідної особи.

Вимога забезпечення такого балансу знаходить своє відображення у всій структурі статті 1 Першого протоколу. Для дотримання загального правила, викладеного у першому реченні пункту 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції, таке втручання повинно встановлювати «справедливий баланс» між потребами загального інтересу суспільства та вимогами захисту прав окремої особи. Отже, має бути забезпечено належне пропорційне співвідношення між використаними засобами та поставленими цілями.

Суд зазначає, що втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно бути виправданим, а таким воно є, якщо здійснюється з метою задоволення «суспільного інтересу» та з дотриманням «справедливого балансу».

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 , затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який діяв на день виникнення спірних правовідносин, так само продовжує діяти на час розгляду справи.

У зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України, запровадженням 24.02.2022 воєнного стану на всій території України, для забезпечення захисту національних інтересів України та до прийняття і набрання чинності Законом України, яким врегулюються відносини за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, були введені певні тимчасові законодавчі обмеження та мораторії (заборони) щодо взаємодії з такими пов`язаними з державою-агресором особами.

З цих саме підстав, суд відкидає доводи сторони позивача щодо порушення банком зобов`язань за договором вкладу.

Так, вказаною вище Постановою встановлено окремі обмеження, в тому числі, на здійснення видаткових операцій, передбачених пунктом 15 даної Постанови.

Застосування у спірних правовідносинах даної постанови є обов`язковим, оскільки її прийнято Національним банком, відповідно вимог Закону України «Про Національний банк України», а тому враховуючи введення в Україні воєнного стану введенні Національним банком обмеження є обов`язковими для банків. Відтак, посилання позивача в судовому засіданні на порушення відповідачем положень Цивільного кодексу України є безпідставними, оскільки до спірних правовідносин підлягає застосуванню спеціальне законодавство, положення якого наведено вище.

Також, суд звертає увагу на відсутність доказів погодження з Службою безпеки України проведення видаткової операції на користь позивача, як фізичної особи-резидента Республіки Білорусь, до отримання ним посвідки на проживання в Україні.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач у спірних правовідносинах діяв на підставі та в межах тимчасових нормативних обмежень в роботі банківської системи в період запровадження воєнного стану, введених у зв`язку із потребами загального інтересу суспільства, а саме - у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України, запровадженням воєнного стану на всій території України, для забезпечення захисту національних інтересів України.

У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог за недоведеністю порушення відповідачем прав позивача як споживача фінансової послуги.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формування рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі змісту статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки в світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі Проніна проти України).

Так як в позові відмовлено, відповідно відсутні підстави для компенсації відповідачем позивачу поштових витрат, та судового збору, сплаченого при зверненні до суду.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Акцент Банк» про зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач Акціонерне товариство «Акцент - Банк», , місцезнаходження: м. Дніпро, вул.Батумська,11;

Повний текст судового рішення складено 25.09.2023.

Суддя І.В.Коваленко