У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2023 року

м. Полтава

Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - Харабадзе К. Ш.,

за участю секретаря - Гаврись В.В.,

Справа № 545/4100/16-ц

Номер провадження № 4-с/545/15/23

заявник ОСОБА_1

заінтересована особа Полтавський відділ державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції

заінтересована особа ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу на дії державного виконавця та зобов`язання вчинити певні дії

у с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на дії державного виконавця та зобов`язання вчинити певні дії. В обґрунтування скарги посилається на те, що рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 18.01.2017 року у цивільній справі № 545/4100/16-ц, яке вступило в законну силу, з нього було стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття. На підставі вказаного рішення з нього проводиться стягнення аліментів ВП № 64014241 за місцем роботи -ФОП ОСОБА_4 , де він працює водієм. Станом на 01.04.2023 року заборгованість по даному виконавчому провадженню відсутня. Після того, як була заблокована його кредитна картка, 05.06.2023 року він звернувся до Полтавського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі із заявою про надання детального розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по вищевказаному виконавчому провадженню, а також надання копій документів на підставі яких нарахована заборгованість. 04.07.2023 року він отримав відповідь про те, що була нарахована заборгованість у сумі 574107,34 гривень на підставі довідки від 23.05.2023 року. Дану відповідь він отримав нарочно. При цьому детального розрахунку заборгованості надано не було, як не було надано і копії документів на підставі яких була нарахована заборгованість. Окрім цього, державним виконавцем Троян І.В. була винесена постанова про стягнення з судового збору 57410.73 гривень (10% від суми, що підлягає примусовому стягненню). Проведення перерахунку було здійснено за заявою стягувана ОСОБА_2 , яка в у цивільній справі № 545/3343/21 намагається змінити спосіб стягнення аліментів з 1/3 частини усіх видів заробітку на тверду суму - 8000 гривень. У даній справі за клопотанням сторони позивача був наданий доступ до його кредитної карти АТ КБ «ПриватБанк» в період з 01.11.2020 року по 12.05.2022 року. Однак, рух коштів по кредитній картці - не є його доходом. 20.01.2021 року, отримавши кошти у борг від різних осіб він одним платежем сплатив 140992, 49 гривень заборгованість по аліментам ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_5 . Дані кошти він брав в борг та незначними сумами повертав їх потім шляхом перерахування з своєї кредитної картки. Картка АТ КБ "ПривтБанк", якою він користуюся у побуті - є кредитною. Баланс на початок періоду на 01.11.2020 року складав 17123.96 гривень, всього приход 1105074.94грн, а розхід 1082801,74 грн., баланс на кінець періоду 39397.16 гривень. Тобто з руху коштів по картці неможливо зробити висновок про те, що він як дохід отримував кошти на картку. З даної картки він також сплачував аліменти на другу дитину - ОСОБА_6 , на прохання родичів, він сплачував їх комунальні послуги, орендні плати, але потім отримував від них ці кошти, які клав на карту. Також він просив своїх знайомих зробити перерахування коштів на картку, щоб не позбутися пільгового періоду і не сплачувати відсотки за використання карткою, однак це також не було доходом, так як він ці кошти повертав. ОСОБА_7 є його цивільною дружиною і ті кошти, які вона перераховувала, це був її внесок на ремонт будинку, в якому вони проживають, і це також не є доходом. Отримання коштів від членів сім`ї не підлягають оподаткуванню та не є доходом. Будинок по АДРЕСА_1 придбано у 2011 році, ще до народження сина ОСОБА_5 та право власності, яке виникло 10.04.2020 року пов`язано з його реконструкцією. Ремонтні роботи він проводив самостійно. Вказує, що строк на подачу скарги пропущений ним з поважних причин, оскільки він звернувся до держвиконавця із заявою про надання розрахунку заборгованості зі сплати аліментів 05.06.2023, а відповідь на свою заяву отримав лише 04.07.2023. На підставі вищевикладеного, просить поновити строк для подання скарги; визнати незаконними дії державного виконавця Полтавського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) в особі Троян Інни Володимирівни, що виражена у нарахуванні заборгованості у виконавчому провадженні ВП № 64014241 по сплаті аліментів у сумі 574107,34 гривень та винесені постанови про сплату судового збору в сумі 57410.73 гривень та зобов`язати скасувати їх; стягнути з Полтавського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східної о міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) судові витрати у сумі 10 000 гривень.

В наданому суду відзиві на скаргу представник Полтавського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції просив у задоволенні скарги відмовити, зазначив, що державним виконавцем 01.12.2022 за вих.. № 31404 було надіслано лист на адресу проживання (листування) боржника ОСОБА_1 , з вимогою надати інформацію про дохід (заробіток) за період 2020-2022 року. Однак, жодної відповіді по вищевказаному питанню до відділу не надходило. 02.05.2023 за вих. № 17332 державним виконавцем надіслано лист на адресу проживання (листування) боржника ОСОБА_1 , з вимогою надати пояснення щодо доходів, отриманих на банківську рахунки за період з 01.01.2017 по 12.05.2022 та надання копії договорів купівлі-продажу рухомого майна. Жодної відповіді на дану вимогу до відділу не надходило. До відділу надійшла заява представника стягувача від 02.05.2023 з додатками-виписками доходів отриманих боржником. З метою перевірки наданої інформації, державним виконавцем 02.05.2023 надіслано запит до АТ КБ «ПриватБанк» про надання інформації (виписки по рахункам) стосовно доходів отриманих на рахунок ОСОБА_1 за період з 01.01.2017 по 12.05.2022. Беручи до уваги виписку з АТ КБ «ПриватБанк» яка надійшла до відділу 17.05.2023, можна зробити висновок, що за період з 01.07.2020 по 12.05.2023 боржник отримував дохід на картковий рахунок. Згідно відповіді на запит від 03.05.2023 ТСЦ 5341, боржником ОСОБА_1 було продано 4 автомобілі та відповідно отримано дохід за період з 2021 по 2022 роки. Станом на 01.08.2023 згідно довідки розрахунку заборгованості зі сплати аліментів становить 590 774,02 гривень.

В письмових запереченнях представник заінтересованої особи ОСОБА_2 адвокат Литвиненко А.І. зазначила, що ОСОБА_1 фактично провадив та провадить підприємницьку діяльність без реєстрації, а саме: надає послуги спецтехніки (послуги маніпулятора, вивозу будівельного сміття та інше); продаж піску, щебеню, гран відсіву, ґрунту, керамзиту; продаж цегли, плит дорожніх, блоків фундаментальних, тощо. Згідно з даних з відкритих інтернет ресурсів ОСОБА_1 шукає на роботу водіїв, продає вантажні автомобілі та причепи. Станом на 26.05.2021 за даними РЦС ГСЦ МВС в Полтавській області ОСОБА_1 був власником 3 вантажних автомобілів, 2 причепів, 1 легкового автомобіля. Станом на червень 2023 року у власності ОСОБА_1 залишився 1 легковий автомобіль. Ані декларацію, ані відомості про дохід від відчуження вантажних автомобілів ОСОБА_1 до органів державної виконавчої служби не подав. Ринкова вартість відчужених автомобілів від 10 тим доларів США, напівпричепів 7-8 тим. Доларів США. Орієнтовано, ОСОБА_1 отримав від проданих автомобілів не менше 40 тис доларів США. Аліменти від вказаних доходів ОСОБА_1 не сплачено. Згідно з виписками з розрахункового рахунку ОСОБА_1 відкритого в АТ КБ «ПриватБанк», грошоі на картку постійно надходили від різних фізичних осіб, ймовірно як оплата за надані послуги. Твердження ОСОБА_1 про те, що кошти, які надходили на його картку від фізичних осіб як позика неспроможні. Боржником ОСОБА_1 не надано договорів позики, розписок чи інших доказів в підтвердження позики. Отже, за наявністю сукупності доказів, а саме: виписки з рахунку АТ КБ «ПриватБанк» (надходження грошових коштів більше, ніж від 200 різних осіб), інформації з відкритих Інтернет-ресурсів щодо розміщення реклами послуг; наявності у власності вантажних автомобілів, повністю підтверджують факт зайняття ОСОБА_1 саме підприємницькою діяльністю.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні просив скаргу задовольнити, вказав, що рух коштів по його кредитній картці - не є його доходом, він брав гроші в борг від різних осіб або позичав різним особам, а потім він або вони повертали кошти, або на прохання його родичів або знайомих перераховував за допомогою своєї картки їх кошти тим особам, яких вони зазначали. Оскільки його брат забув паспорт, що виявив безпосередньо перед укладенням договору, то один з ТЗ був оформлений на його ім`я. Його номером мобільного телефону користується також його цивільна дружина та його роботодавець ОСОБА_4 в її підприємницькій діяльності. Підтвердив, що державним виконавцем направлялися йому вимоги про надання пояснень.

Представник заінтересованої особи Полтавського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції просила в задоволенні скарги відмовити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 та її представник просили в задоволенні скарги відмовити.

Дослідивши матеріали скарги в частині оскарження дій і рішень державного виконавця про стягнення виконавчого збору, суд доходить до такого.

6 червня 2018 року Велика Палата розглянула справу № 921/16/14-г/15( http://reyestr.court.gov.ua/Review/74660021) і прийняла постанову, в якій зазначила таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону України від 2 червня 2016 р. N 1404-VIII "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому Законом.

Ураховуючи наведене, крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного нормами процесуального законодавства, Закон України "Про виконавче провадження" встановлює спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція міститься у наступних постановах Великої Палати Верховного Суду: від 20 вересня 2018 року у справі N 821/872/17 (провадження N 11- 734апп18) , http://reyestr.court.gov.ua/Review/76822675; від 17 жовтня 2018 року у справі N 826/5195/17 (провадження N 11- 801апп18) http://reyestr.court.gov.ua/Review/77696491; від 03 квітня 2019 року у справі N 370/1034/15-ц (провадження N 14-103цс19), http://reyestr.court.gov.ua/Review/81139248.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про закриття провадження в частині оскарження дій і рішень державного виконавця про стягнення виконавчого збору.

Дослідивши матеріали скарги та додані до неї матеріли в іншій частині, суд доходить до такого.

Скаржник просить поновити строк для подання скарги , вказує, що строк на подачу скарги пропущений ним з поважних причин, оскільки він звернувся до держвиконавця із заявою про надання розрахунку заборгованості зі сплати аліментів 05.06.2023, а відповідь на свою заяву отримав 04.07.2023.

З конверту на а.с.25 убачається що скарга до суду відправлена поштовим зв`язком 14.07.2023.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає необхідним поновити строк для подання скарги.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що 18 січня 2017 року рішенням Полтавського районного суду Полтавської області позов ОСОБА_2 задоволено, та стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 від усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь ОСОБА_2 , починаючи з 20.12.2016 до повноліття дитини, було видано виконавчий лист, який знаходиться на примусовому виконанні в Полтавському відділі державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції.

29.12.2020 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 545/4100/16-ц.

Постановою держвиконавця від 07.05.2021 було звернуто стягнення на доходи боржника.

Скаржник вказує, що отримує єдиний дохід на посаді водія в ФОП ОСОБА_4 , аліменти становлять 1449-1618 грн.

01.12.2022, 02.05.2023 ОСОБА_1 було пред`явлено вимоги про надання вичерпної інформації про дохід(заробіток) за період грудень 2020 листопад 2022 (включно) у вигляді довідом форми ОК-5/ОК-7, про надання пояснень щодо доходів отриманих на банківські рахунки АТ КБ Приватбанк за період з 01.01.2017 по 01.11.2020, з 01.11.2020 по 12.05.2022, надати копії договорів купівлі-продажу транспортних засобів.

02.05.2023 до відділу надійшла заява представника стягувача з додатками-виписками доходів, отриманих боржником.

З метою перевірки наданої інформації, державним виконавцем 02.05.2023 надіслано запит до АТ КБ «ПриватБанк» про надання інформації (виписки по рахункам) стосовно доходів отриманих на рахунок ОСОБА_1 за період з 01.01.2017 по 12.05.2022. Беручи до уваги виписку з АТ КБ «ПриватБанк», яка надійшла до відділу 17.05.2023, державним виконавцем було зроблено висновок, що за період з 01.07.2020 по 12.05.2023 боржник отримував дохід на картковий рахунок.

Також на запит державного виконавця від 03.05.2023 надійшла відповідь ТСЦ 5341, згідно з якою боржником ОСОБА_1 було продано 4 автомобілі та відповідно отримано дохід за період з 2021 по 2022 роки.

Державним виконавцем було складено довідку-розрахунок заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.08.2023, яка становить 590 774,02 гривень.

На думку стягувача, ОСОБА_1 фактично провадив та провадить підприємницьку діяльність без реєстрації, а саме: надає послуги спецтехніки (послуги маніпулятора, вивозу будівельного сміття та інше); продаж піску, щебню, гранвідсіву, ґрунту, керамзиту; продаж цегли, плит дорожніх, блоків фундаментальних, тощо; стягувачем надано роздруківки оголошень з відкритих інтернет ресурсів (ОLХ) про запропоновані послуги, про пошук на роботу водіїв, продаж вантажних автомобілів та причепів з використанням належного скаржнику номера мобільного телефону, належність якого скаржнику була підтверджена в судовому засіданні, номер телефону також зазначений скаржником в самій скарзі. Стягувач зазначила, що з витрат по картці убачається, що сплата комунальних платежів провадилася скаржником за послуги , надані адресою проживання скаржника: АДРЕСА_1 , а не за іншими адресами, що скаржник поліпшив своє матеріальне становище і будує новий будинок, а не робить ремонт старого, що убачається з роздруківок супутникових знімків.

Скаржник вказав, що рух коштів по його кредитній картці - не є його доходом, він брав гроші в борг від різних осіб або позичав різним особам, а потім він або вони повертали кошти, або на прохання його родичів або знайомих перераховував за допомогою своєї картки їх кошти тим особам, яких вони зазначали. Оскільки його брат забув паспорт, що виявив безпосередньо перед укладенням договору, то один з ТЗ був оформлений на його ім`я. Його номером мобільного телефону користується також його цивільна дружина та його роботодавець ОСОБА_4 в її підприємницькій діяльності. Будь-яких письмових доказів в підтвердження своїх стверджень не надав. Підтвердив, що державним виконавцем направлялися йому вимоги про надання пояснень.

Верховний Суд у Постанові від 08 12.2021 р. у справі № 490/9589/18 зазначив, що разом з тим, з урахуванням системного способу тлумачення вищевказаний Перелік видів доходів, які враховуються при визначені розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб є підзаконним нормативно-правовим актом, а тому тлумачення його положень має здійснюватися з урахуванням дійсного змісту норм закону, на розвиток та виконання якого він прийнятий (розширювальне тлумачення норм права).

Водночас, положення статті 81 СК України та частини третьої статті 181 СК України вказують на необхідність визначення розміру аліментів від частки доходу платника, а не його заробітку. Звуження ж змісту норм закону за допомогою положень підзаконних нормативно-правових актів є неприпустимим.

При цьому зміст положень Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб включає до поняття «заробітку» також і виплати, які заробітною платою не є, зокрема доходи від підприємницької діяльності, кооперативів, тощо, що свідчить про більш широке тлумачення змісту поняття «заробіток», ніж виплати, які виплачуються в межах трудових правовідносин.

Крім того, у пункті 13 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб вказується, що утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків. Вживання терміну «дохід» у дужках після поняття «заробіток» може розумітися як визнання цих понять синонімами в контексті приписів цього Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб. Отже, Перелік видів доходів, які враховуються при визначені розміру аліментів, не є вичерпним. Зазначений правовий висновок висловлено Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 760/4569/18-ц.

Скаржник вказує, що 20.01.2021 року, отримавши кошти у борг від різних осіб він одним платежем сплатив 140992, 49 гривень заборгованість по аліментам ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_5 , та потім незначними сумами повертав шляхом перерахування з своєї кредитної карти, однак не додає на підтвердження своїх стверджень письмових доказів правочинів про позику коштів від різних осіб, та виписок про перерахування коштів з даними, кому, коли, скільки, на виконання якого саме правочину про позику повернуті кошти. Отже, заявник не надав докази та можливість суду перевірити викладені скаржником обставини, а саме, що кошти були взяті, як позика, у певних осіб та в подальшому повернуті на виконання правочинів тим самим особам. При розгляді скарги державним виконавцем надано інформацію АТКБ Приватбанк про рух коштів з 01.11.2020 по 12.05.2023, з якої убачаються деталі операцій по картці, надходження та витрати коштів, з яких неможливо зробити висновок, що надходження та витрати були здійсненні скаржником в рамках виконання зобов`язань сторін в правочинах про позику коштів.

Договори позики, які укладаються на суму більш ніж 170,00 грн., повинні укладатися в письмовій формі, скаржник не надав суду письмових договорів позики, укладених з фізичними особами, які перераховували йому кошти за період з 2017-2022 років, тому посилання на п. 165.1.31 ст. 165 ПК України щодо невключения отриманих ним коштів до бази оподаткування, є безпідставними.

Не підтверджені жодним доказом і доводи скаржника про те, що баланс кредитної картки АТ КБ "ПривтБанк", якою скаржник користується у побуті, на початок періоду на 01.11.2020 року складав 17123.96 гривень, на кінець періоду 39397.16 гривень, відбувся приход коштів 1105074.94грн, витрата коштів 1082801,74 грн., що скаржник отримував ці кошти не як дохід на картку, і що ОСОБА_4 перераховувала йому кошти саме як член сім*ї, як внесок на ремонт будинку, і що ці кошти не є доходом, що він сам проводив ремонтні роботи. Суду не надано жодного доказу підтвердження цільового призначення коштів, доказів на підтвердження доводів скаржника, що перераховані кошти не були його доходом, доказів, що ОСОБА_4 перераховувала кошти саме як член сім*ї, враховуючи, що остання є не лише членом сім*ї скаржника, а й його роботодавцем, є ФОП, з яким скаржник має трудові відносини. З виписок АТ КБ «Приватбанк», вбачається систематичність надходжень на картку, а не витрат з картки боржника грошових коштів від фізичних осіб із призначенням платежу - за пісок, щебінь, та ін.

Згідно з даними АТ КБ «Приватбанк» за період з 01.11.2020 р. по 12.05.2022 р. на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 надійшло 1 105 074,94 грн.. за період з 01.01.2017 р. по 25.10.2021 р. - 1 141 081,46 грн.

Виписки з рахунку АТ КБ «Приватбанк» свідчать про надходження грошових коштів більше, ніж від 200 різних осіб, містять інформацію про оплати в інтернет-магазині OLX, сплата за рекламу ОLX, навчальний комбінат «Укрінтеравтосервіс», про побутові витрати, купівлі продуктів, оплаті ресторанів, реклами на ОLX, поповнення різних мобільних номерів телефонів, купівля паливних матеріалів на АЗС, послуги автостоянки, тощо.

Станом на 26.05.2021 р. за даними РЦС ГСЦ МВС в Полтавській області ОСОБА_1 був власником 3 вантажних автомобілів, 2 причепів, 1 легкового автомобіля.

Станом на червень 2023 року у власності ОСОБА_1 залишився 1 легковий автомобіль.

Згідно відповіді на запит від 03.05.2023 ТСЦ 5341, боржником ОСОБА_1 було продано 4 автомобілі та відповідно отримано дохід за період з 2021 по 2022 роки.

Також не приймаються судом і посилання скаржника на те, що з даної картки він також сплачував аліменти на другу дитину - ОСОБА_6 , на прохання родичів, він сплачував їх комунальні послуги, орендні плати, але потім отримував від них ці кошти, які клав на карту, що просив своїх знайомих зробити перерахування коштів на картку, щоб не позбутися пільгового періоду і не сплачувати відсотки за використання карткою, і потім ці кошти повертав, оскільки докази повинні подаватися скаржником, повинні бути належними, достовірними, допустимими і достатніми, і доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Але скаржником не доведено доказами обставин, на які він посилається.

Скаржник не звертався до державного виконавця на виконання його вимоги з поясненнями щодо його доходу(заробітку) за запитуваний період, щодо доходів отриманих на банківські рахунки АТ КБ Приватбанк за період з 01.01.2017 по 01.11.2020, з 01.11.2020 по 12.05.2022, щодо вчинення договорів купівлі-продажу транспортних засобів, не надавав договорів позики, розписок чи інших доказів в підтвердження позики, доказів щодо іншого проданого їм майна.

Отже, державний виконавець, провів розрахунок заборгованості по аліментам на підставі наявних в нього відомостей.

З врахуванням викладеного, та того, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що скаржник не надав до суду належних, достовірних, допустимих і достатніх доказів, які б свідчили про протиправність дій державного виконавця, та докази щодо необхідності скасування розрахунку заборгованості по аліментам, оскільки сума заборгованості по аліментам, була визначена державним виконавцем на підставі даних, що містилися у виконавчому провадженні, боржник не надав до ВДВС пояснень щодо його доходу(заробітку) за запитуваний період, щодо доходів отриманих на банківські рахунки АТ КБ Приватбанк за період з 01.01.2017 по 01.11.2020, з 01.11.2020 по 12.05.2022, щодо вчинення договорів купівлі-продажу транспортних засобів, не надавав договорів позики, розписок чи інших доказів в підтвердження позики, доказів щодо іншого проданого їм майна тощо, а відтак підстав для визнання нечинною та скасування розрахунку заборгованості по аліментам ОСОБА_1 з доводів, викладених у скарзі, немає.

Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши вимоги чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що скарга про визнання незаконними дій державного виконавця Троян І.В., що виражена у нарахуванні заборгованості у виконавчому провадженні ВП № 64014241 по сплаті аліментів у сумі 574107,34 гривень, про зобов`язання скасувати її, про стягнення судових витрат задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України суд,

у х в а л и в:

Провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця в частині оскарження дій і рішень державного виконавця про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору - закрити.

Роз`яснити скаржнику, що розгляд зазначеної справи в частині оскарження дій і рішень державного виконавця про стягнення виконавчого збору віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

В задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання незаконними дій державного виконавця Полтавського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) в особі Троян Інни Володимирівни, що виражена у нарахуванні заборгованості у виконавчому провадженні ВП № 64014241 по сплаті аліментів у сумі 574107,34 гривень, про зобов`язання скасувати її відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Карина Харабадзе