Провадження № 22-ц/812/1073/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 жовтня 2023 року м. Миколаїв

справа № 487/5867/21

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Самчишиної Н.В., Серебрякової Т.В..,

із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Управління Служби безпеки України в Миколаївській області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, за апеляційною скаргою Державної казначейської служби України на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва, ухвалене 01 серпня 2023 року під головуванням судді Карташевої Т.А., повний текст судового рішення складений цього ж дня,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Держави Україна в особі Управління Служби безпеки України в Миколаївській області (далі - УСБУ в Миколаївській області) про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 23 червня 2017 року начальник УСБУ в Миколаївській області звернувся до керівника Миколаївської місцевої прокуратури №1 з листом №64/20-6785, де повідомив, що директор ТОВ "Роскосметика" ОСОБА_2 за попередньою змовою з директором "Промхімскло" ОСОБА_3 , разом із підконтрольними їм особами організували злочинну схему протиправного формування податкового кредиту з ПДВ для його подальшого незаконного відшкодування з державного бюджету у великих розмірах. 29 червня 2017 прокурор Миколаївської місцевої прокуратури №1 Олефір М.М. на підставі вищезазначеного повідомлення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, вніс відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002867 про вчинення посадовими особами ТОВ "Роскосметика" та підконтрольних підприємств кримінального правопорушення за ознаками ч. 3 ст.191 Кримінального кодексу України. Листами від 03 липня 2017 року, 25 липня 2017 року, 28 липня 2017 року ВКЗЕ УСБУ в Миколаївській області повідомив прокурора про встановлення групи осіб, діяльність якої пов`язана з незаконним відшкодуванням ТОВ «Роскосметика» ПДВ з державного бюджету, зокрема про те, що до незаконної діяльності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залучили своїх родичів та знайомих. При цьому ОСОБА_3 та позивачка перебувають у шлюбі.

05 вересня 2017 року слідчим СВ Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області Задачиної С.П. на підставі ухвали судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 31 серпня 2017 року у справі №490/7498/17 було проведено обшук за місцем мешкання позивачки та здійснена виїмка майна, належного їй на праві власності. Однак в подальшому кримінальне провадження №0002867 від 29.06.2017 про вчинення посадовими особами ТОВ «Роскосметика» кримінального правопорушення було закрито за відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення.

Також ОСОБА_1 вказувала, що рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2020 року у справі № 1440/1967/18 задоволено позов ТОВ «Роскосметика» до Головного управління ДПС у Миколаївській області, визнано протиправним та скасовано прийняте Головним управлінням ДФС у Миколаївській області податкове повідомлення-рішення № 2 в повному обсязі, що спростовує ухилення ТОВ «Роскосметика» від сплати податків.

На думку позивачки, викладені обставини свідчать про незаконність дій Управління Служби безпеки України в Миколаївській області як органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність.

При цьому зазначає, що незаконне проведення обшуку за місцем проживання позивачки та виїмка належного їй майна завдали їй моральні втрати, вимагали від неї додаткових зусиль для організації свого життя та призвели до позбавлення можливостей реалізації нею своїх звичок і бажань.

Також під час досудового розслідування кримінального провадження №0002867 від 29 червня 2017 року за надання правової допомоги вона сплатила адвокату Бєліку В.Г. за період з вересня 2017 року по квітень 2021 року 13900 грн, що підтверджується договором про надання адвокатом правової допомоги від 08.09.2017, актом від 29.04.2021 приймання-передачі виконаних юридичних послуг адвокатом, квитанцією №536901 від 29.04.2021.

Посилаючись на положення ст. 1176 ЦК України та Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування і суду», ОСОБА_1 просила стягнути за рахунок державного бюджету шкоду, завдану незаконними діями Управління Служби безпеки України в Миколаївській області у розмірі 13 900 грн., що були сплачені адвокату Бєліку В.Г. за надання юридичної допомоги, та 1 200 000 грн. моральної шкоди. Також позивачка просила стягнути за рахунок державного бюджету на її користь судові витрати у сумі 7000 грн, що будуть сплачені адвокату Бєліку В.Г. за надання правової допомоги при розгляді судом даного цивільного позову за договором від 20 червня 2021 року.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва суду від 01 грудня 2021 року було залучено співвідповідача Державну казначейську службу України.

У відзиві на позовну заяву представник УСБУ в Миколаївській області просив відмовити у задоволенні вимог позивачки. Зазначав, що правовою підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Разом з тим обов`язок доведення наявності шкоди покладається на позивача та відсутність однієї із складової цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволенні позову, що відповідає правовому висновку викладеному у постановах Верховного Суду від 19 березня 2020 року у справі №686/13212/19, від 20 січня 2021 року у справі № 686/27885/19. Водночас позивачем не доведена причетність відповідача до заподіяння моральної шкоди. Відсутні будь-які рішення щодо визнання неправомірними дій службових осіб УСБУ в Миколаївській області при направленні повідомлення від 23.06.2017 року до керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 1, виконанні доручень прокуратури у кримінальному провадженні №0002867. Не визнавались незаконними їх дії і при ухваленні рішення 05 жовтня 2020 року Миколаївським окружним адміністративним судом в адміністративній справі №1440/1967/18. Сам факт закриття кримінального провадження з реабілітуючих підстав не свідчить про завдання особі шкоди та про наявність підстав для її відшкодування, оскільки для наявності зобов`язання по відшкодуванню шкоди, відповідно до ст. 1166, 1176 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності службових осіб УСБУ в Миколаївській області. Також звертає увагу, що позивач не надала докази, що вона перебувала під слідством з моменту відкриття кримінального провадження №0002867 та до його закриття. Розмір моральної шкоди нічим не обґрунтований, ніякими доказами не підтверджується та встановлений виключно на його припущеннях без застосування будь-якої методики розрахунків з визначення такого розміру. Не доведено і розмір витрат на професійну правничу допомогу, як це передбачено ст. 134, 141 ЦПК України.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 01 серпня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 5000 грн моральної шкоди і 4000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалюючи вказане рішення, суд першої інстанції виходив із недоведеності позивачкою заподіяння їй незаконними діями Управління Служби безпеки України в Миколаївській області майнової шкоди у розмірі у розмірі 13900 грн. Разом із тим, частково задовольняючи вимоги про стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції вважав доведеним заподіяння позивачці такої шкоди внаслідок проведення обшуку в її житлі та вилученні її майна, з подальшою відмовою слідчого судді в арешті такого майна та закриттям цього кримінального провадження за відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення.

В апеляційній скарзі Державна казначейська служба України, просить скасувати рішення в частині стягнення коштів на користь позивачки та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції повно встановив всі обставини справи, але неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права. Так позивачем не надано доказів на підтвердження спричинення моральної шкоди, відсутній причинно-наслідковий зв`язок між діями органу, що завдав шкоду, необґрунтовано характеру моральних страждань та не визначено розрахунку суми моральної шкоди. Також вважають, що відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Наголошують, що витрати сплачені адвокату за надання правової допомоги у кримінальному провадженні є такими, що понесені особою у зв`язку із реалізацією своїх процесуальних прав при розгляді певної справи у суді та такі процесуальні витрати віднесено до судових витрат, які відшкодовуються у порядку передбаченому відповідним процесуальним законом, їх не можна визнати збитками чи шкодою у розумінні положень цивільного законодавства України та вони не можуть бути стягнуті за позовною заявою в іншому провадженні.

Позивач правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.

В судове засідання до суду апеляційної інстанції сторони не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи належним чином сповіщені. Від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без її участі та участі її захисника. (а.с. 239). Відповідачі про причину неявки їх представників не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 29 червня 2017 року на підставі матеріалів УСБУ в Миколаївській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002867 були внесено відомості з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 191 КК України, в зв`язку із чим СВ Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002867 за фактом привласнення коштів державного бюджету посадовими особами ТОВ "Роскосметика" шляхом безпідставного формування та відшкодування податкового кредиту з ПДВ.

Згідно листів від 25 липня 2017 року та від 28 серпня 2017 року Управління СБУ в Миколаївській області на виконання доручення по кримінальному провадженню № 0002867 прокурора Миколаївської місцевої прокуратури № 1, зазначено, що до незаконної діяльності залучено ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , серед інших і ОСОБА_1 , бухгалтера ТОВ "Промхімскло", яке створено з метою реалізації злочинної діяльності.

31 серпня 2017 року до Центрального районного суду м. Миколаєва з клопотанням про надання дозволу на проведення обшуку житла та іншого володіння особи в рамках кримінального провадження №0002868 звернувся прокурор Миколаївської місцевої прокуратури № 1 Олефір М.М. Серед іншого обґрунтування клопотання, зазначено, що у сторони обвинувачення виникла необхідність у проведенні обшуку за фактичним місцем проживання ОСОБА_3 (співзасновника ТОВ "Роскосметика") та ОСОБА_1 (є бухгалтером ТОВ "Роскосметика").

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 31 серпня 2017 року клопотання прокурора Миколаївської місцевої прокуратури № 1 Олефіра М.М (справа 490/7498/17), було задоволено та надана дозвіл на проведення обшуку в рамках кримінального провадження №0002868 від 29 червня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 191 КК України - за місцем мешкання ОСОБА_3 та ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , з метою відшукання та вилучення: грошей, цінностей; комп`ютерної техніки та носіїв інформації, на яких можуть міститься створені документи фінансово - господарської діяльності ТОВ "Роскосметика", ТОВ "Промхімскло" та інших перерахованих юридичних осіб; засновницькі документи та документи банківського обслуговування, печаток та штампів, документів податкових та інших форм звітності, документів первинного бухгалтерського обліку, документів дозвільного характеру, документів тіньової бухгалтерії перелічених юридичних осіб; мобільних терміналів (телефонів) ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Із вказаної ухвали слідчого судді вбачається, що прокурор звернувся з клопотанням про надання дозволу на проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_3 та ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , власником вказаної квартири є ОСОБА_1 , з метою відшукання та вилучення грошей, цінностей та іншого майна, набутого в результаті вчинення розслідуваних кримінальних правопорушень, комп`ютерної техніки та носіїв інформації, документів, що посвідчують особу, на анкетні дані яких можуть бути оформлені ТОВ "Роскосметика", ТОВ "Промхімскло" та інших перелічених юридичних осіб, бухгалтерських документів, мобільних терміналів ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Серед іншого зазначено, що в ході досудового розслідування було проведено ряд оперативно-розшукових заходів та отримана інформація про можливу причетність до вчинення вказаного злочину (ч.3 ст.191 КК України за фактом привласнення коштів державного бюджету посадовими особами ТОВ "Роскосметика" шляхом безпідставного формування та відшкодування податкового кредиту з ПДВ) ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (є бухгалтером ТОВ "Роскосметика"), які мешкають за адресою: АДРЕСА_1 . Необхідність проведення обшуку прокурор обґрунтовував тим, що у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що за цією адресою можуть знаходитися вищезазначені предмети (цінності набуті в результаті вчинення кримінальних правопорушень, бухгалтерські документи тощо).

05 вересня 2017 року за вказаною адресою слідчими СВ Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області було проведено обшук, в ході якого вилучено комп`ютерна техніка, носії інформації флеш-накопичувачі, телефон, банківські картки, гроші, документація та рожевий тканинний мішечок з ключем. Згідно опису речей та документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, володільцем зазначеного майна вказана ОСОБА_1 , яка і підписала вказаний додаток до протоколу обшуку.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 вересня 2017 року (справа 490/7498/17) у задоволені клопотанням начальника відділення СВ ГУ НП в Миколаївській області, погодженого з прокурором Миколаївської місцевої прокуратури № 1 Олефіром М.М, про арешт майна на вилучене майно у ході проведеного 05 вересня 2017 року обшуку за місцем мешкання ОСОБА_3 та ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 відмовлено.

07.11.2017 у вказаному кримінальному провадженні змінено правову кваліфікацію з ч. 3 ст. 191 КК України на ч. 2 ст. 212 КК України, а кримінальне провадження передано за підслідністю до Слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Миколаївській області. У подальшому провадження в цій частині було закрито за відсутності складу злочину згідно постанови слідчого від 14.06.2018, кримінальне провадження № 0002867 за ознаками кримінального правлпорушення , передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, було направлено за підсудністю до СВ Новодеського ВП ГУ НП в Миколаївській області для проведення досудового розслідування. Згідно з повідомленням заступника начальника управління головного слідчого управління Національної поліції України Фільченкової М.Г. від 16.04.2020 №12393/24/2-2020 Новоодеським відділом поліції ГУНП в Миколаївській області проводилося досудове розслідування в кримінальному провадженні №0002867, яке розпочато 29.06.2017 за ч. 4 ст. 358 КК України. За результатами розслідування кримінального провадження прийнято рішення про його закриття на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Позивачка просила відшкодувати їй моральну шкоду у зв`язку з незаконним обшуком, що, на її думку, підтверджується закриттям кримінального провадження.

Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення моральної шкоди суд першої інстанції виходив з того, що проведення обшуку в житлі позивачки та вилучення її майна, з подальшою відмовою слідчого судді в арешті такого майна та закриття цього кримінального провадження за відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення (пункт 2 частини першої статті 284 КК України), призвело до заподіяння ОСОБА_1 моральної шкоди, яка полягала у порушенні її нормальних життєвих зв`язків та вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя, а тому дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок держави шляхом стягнення коштів з Державного бюджету України в розмірі 5 000 грн.

Проте колегія суддів не може погодитись з таким висновком першої інстанції з огляду на нижчевикладене.

Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

На підставі вказаної норми відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю державної влади.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди.

Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Статтею 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи(стаття 76 ЦПК України).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності.

Необхідною умовою для притягнення держави до відповідальності за дії, бездіяльність органу державної влади у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою.

Наявність цих умов в межах розгляду цивільної справи має довести позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статей 1173, 1174 ЦК України.

Питання про відшкодування моральної шкоди в такому випадку має вирішуватися виходячи із наданих сторонами доказів на підтвердження обставин, що входять до предмету доказування та з урахуванням принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства згідно з якими кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третьої статті 12 ЦПК України), а суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Обов`язковою умовою для можливості відшкодування моральної шкоди судом має бути доведення у належний процесуальний спосіб фактів настання такої шкоди, протиправності дій, що призвели до неї, а також наявності між цими фактами причинно-наслідкового зв`язку.

Між тим ОСОБА_1 не надала належних та допустимих доказів на підтвердження заподіяння їй моральної шкоди діями УСБУ в Миколаївській області, розміру такої шкоди, а також не доведено причинний зв`язок між діями працівників УСБУ в Миколаївській області та настанням тих негативних наслідків, про які вона вказує.

Рішення щодо визнання неправомірними дій службових осіб УСБУ в Миколаївській області при направленні повідомлення від 23.06.2017 року до керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 1 та виконанні доручень прокурора Миколаївської місцевої прокуратури № 1 щодо проведення слідчо-оперативних дій у кримінальному провадженні №0002867 - відсутні.

З матеріалів справи вбачається, що обшук у належній позивачці квартирі було проведено 05 вересня 2017 року з дозволу, наданого ухвалою слідчого судді від 31 серпня 2017 року за клопотанням прокурора Миколаївської місцевої прокуратури №1 і виключно в межах, визначених в ухвалі слідчого судді. Безпосередньо сам обшук проводився посадовими особами іншого органу досудового розслідування - слідчим СВ Центрального ВП ГУ НП в Миколаївській області, ним же приймалося рішення про вилучення певного майна.

При цьому, колегією суддів враховано, що після відмови ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 вересня 2017 року (справа 490/7498/17) у задоволені клопотання начальника відділення СВ ГУ НП в Миколаївській області про арешт майна, вилученого у ході проведеного 05 вересня 2017 року обшуку за місцем мешкання ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ,. все вилучене майно було повернуто слідчим позивачці.

Зазначення у листах УСБУ в Миколаївській області від 25 липня 2017 року та від 28 серпня 2017 року на виконання доручення по кримінальному провадженню №0002867 прокурора Миколаївської місцевої прокуратури № 1 про те, що до незаконної діяльності залучено ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , серед інших і ОСОБА_1 , бухгалтера ТОВ "Промхімскло", яке створено з метою реалізації злочинної діяльності, тоді як згідно записам у наданій позивачкою копії трудової книжки вона таку посаду у ТОВ "Промхімскло" на займає, а з липня 2013 року працює на посаді виконавчого директора цього Товариства - не може слугувати доказом неправомірності дій службових осіб УСБУ.

Сам по собі факт закриття кримінального провадження №0002867 за відсутністю складу злочину, не є безумовною підставою для висновку про порушенням прав позивачки та заподіяння їй моральної шкоди, не свідчить про протиправність дій службових осіб УСБУ.

З огляду на викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди не можуть бути задоволені через недоведення усіх складових деліктної відповідальності.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення вимог про стягнення моральної шкоди є помилковим, а тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення в цій частині про відмову у задоволенні вказаних вимог.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення майнової шкоди в розмірі 13 900 грн., що були сплачені нею за послуги адвоката Бєліка В.Г. надані під час досудового розслідування кримінального провадження №0002867, в апеляційному порядку не оскаржувалось, а тому відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення в цій частині в апеляційному порядку не переглядалось.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи (зокрема витрати на правничу допомогу), у разі відмови в позові покладаються на позивача.

За такого рішення суду в частині стягнення на користь позивачки витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4000 грн. також підлягає скасуванню.

Таким чином апеляційна скарга Державної казначейської служби України підлягає задоволенню.

Згідно з частиною сьомою статті 141 ЦПК України якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, то Державній казначейській службі України необхідно компенсувати судовий збір за рахунок держави за подання апеляційної скарги у розмірі 1 362 грн 00 коп. відповідно до платіжних інструкцій № 1420, № 1421 від 05 вересня 2023 року оскільки позивачка ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. ст. 367, 375, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 01 серпня 2023 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення моральної шкоди, а також в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні цих вимог.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Компенсувати Державній казначейській службі України судовий збір за апеляційну скаргу у розмірі 1 362 грн 00 коп. (одна тисяча триста шістдесят дві гривні 00 копійок) за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав, передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий В.В. Коломієць

Судді: Н.В. Самчишина

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 06 листопада 2023 року.