ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1161/23Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Новікова О.М., Фетісової Т.Л.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 ;

представник відповідача адвокат Шарая Людмила Олександрівна;

особа, яка подала апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 адвокат Шарая Людмила Олександрівна;

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Шараї Людмили Олександрівни на рішення Кам`янського районного суду Черкаської області від 18 травня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє також представник адвокат Льовочкіна В.М., звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

Позов мотивовано тим, що з 09 жовтня 2020 року позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі із громадянином України ОСОБА_2 , від якого у них народилася донька ОСОБА_3 . Наразі відповідач не приймає участі в матеріальному забезпеченні дитини, аліменти не сплачує. ОСОБА_1 є переселенкою з м. Херсона, проживає разом з дитиною в м. Києві. Батьки та інші родичі, які проживають в Херсонській області, не мають можливості надати їй будь-яку допомогу. Зазначає, що неодноразово зверталась до відповідача з проханням допомогти у вихованні та утриманні дитини, однак відповідач ігнорує її звернення та ухиляється від обов`язку піклуватися про здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток дитини.

Просила позов задовольнити і стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 за минулий час, а саме з дати народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_1 і до досягнення дитиною повноліття, у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

Рішенням Кам`янського районного суду Черкаської області від 18 травня 2023 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 лютого 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 1073 (одну тисячу сімдесят три) грн. 60 коп. судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Враховуючи усі вищевикладені обставини, рівний обов`язок батьків щодо утримання дітей, ухилення відповідача від добровільного надання матеріальної допомоги на утримання малолітньої дочки, суд першої інстанції вважав за необхідне встановити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 24 лютого 2022 року з дати набрання законної сили рішенням суду про розірвання шлюбу між сторонами і до досягнення дитиною повноліття.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_2 адвокат Шарая Л.О. подала апеляційну скаргу та просить скасувати рішення Кам`янського районного суду Черкаської області від 18 травня 2023 року в частині стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно з 24.02.2022 до 06.12.2022 та відмовити в позові в цій частині.

В апеляційній скарзі вказує, що при ухваленні рішення суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, має місце недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Стверджує, що позивач звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів 07.12.2022, однак, суд стягнув аліменти на утримання дитини за минулий час з 24.02.2022, тобто з дня набрання законної сили рішенням суду про розірвання шлюбу.

Вважає, що позивачем не надано доказів вжиття нею заходів щодо одержання аліментів та ухилення відповідача від сплати аліментів. При цьому, ухилення від сплати аліментів є винною протиправною поведінкою, тобто це свідоме невиконання своїх обов`язків в умовах, коли позивач зверталася до відповідача особисто або через суд з вимогою про сплату грошової суми, необхідної для утримання дитини.

Зазначає, що направлені позивачем на адресу відповідача у серпні-вересні 2022 року звернення-пропозиції щодо сплати аліментів не є належними доказами ухилення відповідача від утримання доньки, адже ці пропозиції за своєю суттю не є вимогою і не підтверджують ухилення відповідача від сплати аліментів.

Скаржник вказує, що позивач не мала жодних перешкод звернутися із позовом про стягнення аліментів на утримання дитини одночасно із поданням позову про розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу між сторонами відповідач приймав участь у вихованні дитини, надавав матеріальну допомогу позивачу, купував дитині одяг та продукти харчування.

На думку скаржника, суд першої інстанції неправильно застосував положення ст. 191 СК України. Адже, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення ч. 1 ст. 191 СК України, а не ч. 2 ст. 191 ЦК України, тобто з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини саме з моменту звернення до суду з відповідною позовною заявою з 07.12.2022.

Представник позивача ОСОБА_4 подала відзив на апеляційну скаргу та посилаючись на законність рішення суду першої інстанції, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Приймаючи до уваги, що скаржник в апеляційній скарзі просить скасувати рішення Кам`янського районного суду Черкаської області від 18 травня 2023 року в частині стягнення аліментів за період з 24.02.2022 до 06.12.2022 та відмовити в позові в цій частині, тобто в частині стягнення аліментів за минулий час, колегія суддів апеляційного суду перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у відповідній частині.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Кам`янського районного суду Черкаської області від 24 січня 2022 року розірваний шлюб, укладений 09 жовтня 2020 року між ОСОБА_2 з ОСОБА_1 , зареєстрований Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 1899 (а.с. 21-22).

ІНФОРМАЦІЯ_1 під час перебування сторін у шлюбі народилася дитина ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Солом`янським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 5582 (а.с. 20).

Позивач сімейних відносин з відповідачем не підтримує та разом з ним не проживає. Грошової допомоги на утримання неповнолітньої дитини відповідач не надає, що і стало підставою для звернення до суду позивача з даним позовом.

Статтею 51 Конституції України та ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно статті 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Колегія суддів зазначає, що аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: 1) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; 2) ухилення відповідача від надання утримання дитині.

Доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення спору. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. ст. 76, 77, 78, 79 ЦПК України).

Згідно ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Так, позивачем на підтвердження вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача до позовної заяви долучено копію звернення-пропозиції від 30 серпня 2022 року, пропозицію щодо суми аліментів від 12 вересня 2022 року, пропозицію щодо суми аліментів від 13 жовтня 2022 року, а також докази на підтвердження відправлення зазначених листів відповідачу.

Із зазначених вище листів вбачається, що позивач неодноразово зверталась до відповідача з метою добровільного врегулювання сплати аліментів на утримання спільної дитини, надавала детальну таблицю щомісячних витрат на дитину, пропонуючи конкретно визначену суму для сплати відповідачем щомісячних аліментів на утримання дитини, а також просила відшкодувати витрати на дитину за минулий рік.

Беручи до уваги зазначене вище, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем доведено вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача.

Крім того, відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу звернення-пропозиція від 30 серпня 2023 року отримана відповідачем особисто 03.09.2022.

Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачем, після отримання зазначеного вище листа, вживались будь-які заходи з метою сплати аліментів на утримання дитини, матеріали справи не містять, а отже, колегія суддів приходить до висновку, що така протиправна свідома бездіяльність відповідача свідчить про його ухилення від надання утримання дитині.

Колегія суддів вважає за важливе зазначити, що відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Таким чином, оскільки матеріали справи свідчать про ухилення відповідача від сплати аліментів, тобто свідоме невиконання обов`язків в умовах, коли позивач зверталася до нього безпосередньо з вимогою про сплату необхідної для утримання дитини грошової суми, а в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про наявність підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дитину, колегія суддів приходить до висновку, що позивач має право на стягнення з відповідача аліментів за минулий час, а саме з 03.09.2022, тобто з дати отримання відповідачем звернення-пропозиції від 30 серпня 2022 року.

Суд першої інстанції, стягуючи аліменти за минулий час, виходив з того, що відповідач з дати набрання законної сили рішенням суду про розірвання шлюбу (24 лютого 2022 року) зобов`язаний сплачувати необхідні кошти добровільно або згідно з укладеним між батьками договором про сплату аліментів, однак колегія суддів не погоджується з таким висновком, оскільки набрання законної сили рішенням суду про розірвання шлюбу не позбавляло позивача права на вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача.

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що стягнення аліментів слід призначити з 24.02.2022, а не з 03.09.2022, тобто з дати отримання відповідачем звернення-пропозиції від 30 серпня 2022 року.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що в частинівизначення дати стягнення аліментів рішення суду першої інстанції слід змінити та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 вересня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

З урахуванням зазначеного вище, доводи апеляційної скарги стосовно того, що позивачем не надано доказів вжиття нею заходів щодо одержання аліментів та ухилення відповідача від сплати аліментів оцінюються колегією суддів критично та відхиляються, оскільки є безпідставними та необґрунтованими, та спростовуються матеріалами справи, а тому відсутні підстави для задоволення відповідних вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Шараї Людмили Олександрівни необхідно задовольнити частково, рішення Кам`янського районного суду Черкаської області від 18 травня 2023 року змінити в частині визначення дати, з якої підлягають стягненню аліменти на користь позивачки, виклавши другий абзац резолютивної частини рішення в наступній редакції: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 вересня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Керуючись статтями 367, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Шараї Людмили Олександрівни задовольнити частково.

Рішення Кам`янського районного суду Черкаської області від 18 травня 2023 року змінити в частині визначення дати з якої підлягають стягненню аліменти.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 вересня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, визначених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді