Провадження № 2/161/4017/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про відмову у відкритті провадження

25 вересня 2023 року місто Луцьк

суддя Луцького міськрайонного суду Гринь Олександр Миколайович, вивчивши позов ОСОБА_1 до Відділу державно виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління юстиції про звільнення майна з під арешту,

в с т а н о в и в :

20 вересня 2023 року до Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшов позов ОСОБА_1 до Відділу державно виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління юстиції про звільнення майна з під арешту.

Свій позов ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 березня 2011 року стягнуто солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 187 158,38 гривень заборгованості за кредитним договором. На підставі вказаного рішення судом видано виконавчий лист № 2-164/2011. 07 лютого 2018 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_3 укладено договір про відступлення прав вимоги. В подальшому, 19 листопада 2021 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір № 724 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого новий кредитор набуває визначених договором прав вимоги до позичальників, заставодавців, поручителів за кредитним договором № 784/07 від 25 грудня 2007 року. 23 лютого 2022 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 укладено договір про відступлення права вимоги. Постановою державного виконавця від 24 червня 2022 року було внесено зміни щодо особи стягувача у виконавчому провадженні.

15 вересня 2023 року ОСОБА_1 отримала відповідь відповідача про те, що згідно з відомостями Автоматизованої системи виконавчого провадження на виконанні Першого ВДВС міста Луцька ГТУЮ Волинської області перебувало виконавче провадження № 30175850 з примусового виконання виконавчого листа Луцького міськрайонного суду Волинської області №2-164/2011 про солідарне стягнення із ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» 187 158,38 гривень боргу та 910 гривень судових витрат. Виконавче провадження завершено 20 червня 2013 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

На підставі наведеного позивач просить зняти арешт, накладений Першим ВДВС міста Луцька ГТУЮ Волинської області у виконавчому провадженні на майно ОСОБА_1 .

Дослідивши зміст позову, приходжу до висновку про відмову у відкритті провадження з огляду на таке.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

В порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем або приватним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Суд враховує, що позивач ОСОБА_1 є боржником у виконавчому провадженні, в межах якого на її майно накладено арешт, а тому вона не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший порядок судового захисту, а саме оскарження боржником рішення, дій чи бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, висловленою, зокрема в постанові від 19 січня 2022 року в справі № 577/4541/20.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищенаведену норму процесуального Закону, приходжу до висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу державно виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління юстиції про звільнення майна з під арешту.

Та обставина, що виконавче провадження, де позивач була боржником, завершено 20 червня 2013 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» не впливає на висновок суду про наявність підстав для відмови у відкритті провадження.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу державно виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління юстиції про звільнення майна з під арешту.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області О. М. Гринь