ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2023 року м.Суми

Справа №592/4653/23

Номер провадження 22-ц/816/1193/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Собини О. І.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг»,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг»

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 травня 2023 року, в складі судді Фоменко І.М., ухвалене у м. Суми,

в с т а н о в и в:

12 квітня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» (далі АТ «Сумське НВО - ІНЖИНІРИНГ») про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Позовна заява мотивована тим, що у період з 04.04.2020 по 19.12.2022 він перебував у трудових відносинах з АТ «Сумське НВО ІНЖИНІРИНГ» та був звільнений з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Відповідач останнім часом здійснював виплату заробітної плати несвоєчасно, внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 22214,17 грн., яку, в порушення вимог ст.ст. 97, 116 КЗпП України, не було виплачено станом на час звернення до суду. Оскільки в день звільнення остаточного розрахунку з ним проведено не було, наявні підстави для стягнення з підприємства середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Порушення роботодавцем строків виплати заробітної плати жодним чином не пов`язано зі збройною агресією російської федерації, оскільки Сумська міська територіальна громада перебувала в зоні ведення активних бойових дій виключно у період з 24.02.2022 по 03.04.2023.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 22214,17 грн та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, виходячи з розміру середньоденної заробітної плати 453,74 грн.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 травня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з АТ «Сумське НВО Інжиніринг» на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати, станом на кінець грудня 2022 року, за вирахуванням податків, в розмірі 22214 грн 17 коп.

Стягнуто з АТ «Сумське НВО Інжиніринг» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 25000 грн 00 коп.

Стягнуто з АТ «Сумське НВО Інжиніринг» на користь держави судовий збір у розмірі 1073 грн 60 коп.

В апеляційній скарзі АТ «Сумське НВО Інжиніринг», посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить змінити рішення суду в частині стягнення з товариства на користь позивача заборгованості по заробітній платі з суми 22214 грн 17 коп. на суму 22143 грн 45 коп. та в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, зменшивши суму стягнення з 25000 грн до 3000 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що доданий до позовної заяви розрахунковий лист не підтверджує факт заборгованості із заробітної плати позивача, оскільки не є належним доказом. Доводить, що заробітна плата, належна позивачу до виплати становить 22143 грн 45 коп.

Зазначає, що відповідно до наказу № 82 від 07.10.2022р. в товаристві діє режим неповного робочого часу, а саме триденного робочого тижня з робочими днями: понеділок, вівторок, середа з 10.10.2022р. Крім того, наказом товариства № 105 від 26.12.2022р. «Про режим роботи АТ в січні 2023 року» (зі змінами внесеними наказом Товариства № 1 від 04.01.2023р.) встановлено на січень 2023 року неповний робочий тиждень для всіх працівників АТ з наступними робочими днями: 16 січня, 17 січня, 18 січня, 23 січня, 24 січня, 25 січня, 30 січня 31 січня, (копії наказів додаються). Тому, при обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні, виходячи із трьохденного робочого тижня і середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень Порядку. Вважає, що враховуючи принцип справедливості та співмірності на користь позивача може бути стягнуто середній заробіток: за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 3000 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача адвокат Супрун Д.В. з доводами відповідача не погодився, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (54883,45 грн), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду відповідає не повністю, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України є підставою для його зміни.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 з 04.04.2020 по 19.12.2022 перебував у трудових відносинах з АТ «Сумське НВО ІНЖИНІРИНГ», а саме працював на посаді гальваніка в механоскладальному цеху № 17, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.8).

Наказом АТ «Сумське НВО ІНЖИНІРИНГ» № 3027/ВК від 19.12.2022 ОСОБА_1 було звільнено із займаної посади за власним бажанням, на підставі ст. 38 КЗпП України (а.с.8).

Відповідно до розрахункового листа, наданого позивачем, відповідач не виплатив позивачу заборгованість по заробітній платі, яка, станом на кінець грудня 2022 року, становила 77776 грн 74 коп. (а.с.9).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 07.02.2023 по справі № 592/10206/22 стягнуто з АТ «Сумське НВО ІНЖИНІРИНГ» на користь ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату, станом на кінець листопада 2022 року, в розмірі 57896,14 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в порушення ст. 116 КЗпП України при звільненні відповідач не виплатив позивачу заборгованість із заробітної плати в розмірі 22214,17 грн, що є підставою для стягнення цієї суми заборгованості на користь позивача та, відповідно до вимог ч. 1 ст. 117 КЗпП України, підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 20.12.2022 року по 23.05.2023 року у розмірі 50365,14 грн, який зменшений судом до 25000 грн.

Проте, колегія суддів апеляційного суду не в повній мірі погоджується з висновками суду першої інстанції в частині визначення розміру стягнення заборгованості із заробітної плати та розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно з вимогами статей 94, 97, 115 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати встановлюється за погодженням сторін, у відповідності до форм і систем оплати праці, норм праці, а також з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством.

Частиною 1 ст. 47 КЗпП України передбачено, що роботодавець зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем, в порушення приведених норм матеріального права, своєчасно не було виплачено позивачу заробітну плату, внаслідок чого виникла заборгованість.

Визначаючи розмір заборгованості, суд не врахував, що доданий до позовної заяви розрахунковий лист не є належним доказом, оскільки не підтверджує факт та розмір заборгованості із заробітної плати позивача.

Разом з тим, із наданої апеляційному суду довідки про заробітну плату ОСОБА_1 №16-07/273 від 05.06.2023р. вбачається, що сума заробітної плати, належної позивачу до виплати (після відрахування ПДФО та військового збору) становить 22143 грн 45 коп. (а.с. 42).

В клопотанні про доручення доказів відповідач вказує на поважність причин пропуску строку, встановленого судом першої інстанції на подачу відзиву на позов та відповідних доказів, які колегія суддів вважає поважними. На підставі ч. 3 ст. 367 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе прийняти додану до апеляційної скарги довідку про заробітну плату ОСОБА_1 №16-07/273 від 05.06.2023р. та накази про режим роботи підприємства, як докази, які не було подано відповідачем до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність у відповідача заборгованості із заробітної плати перед позивачем, але неправильно визначив розмір цієї заборгованості, тому рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру заборгованості необхідно змінити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість із заробітної плати у сумі 22143 грн 45 коп., а не 22214 грн 17 коп., як помилково вказав суд першої інстанції.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про виникнення у позивача права на стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, оскільки АТ «СМНВО - Інжиніринг» в порушення ст. 116 КЗпП України в день звільнення ОСОБА_1 не було здійснено розрахунку по нарахованій заробітній платі.

Доводи апеляційної скарги АТ «СМНВО - Інжиніринг» з приводу того, що товариство звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, адже це порушення допущено саме внаслідок військової агресії Росії проти України, що відповідно до листа Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року № 2021.02.0-7 є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили), не заслуговують на увагу, так як роботодавець повинен вживати всіх можливих заходів для забезпечення реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати. Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати. Крім того, вимоги закону не змінювалися, діюче законодавство зобов`язує роботодавця своєчасно виплачувати працівнику заробітну плату.

Щодо розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку по заробітній платі при звільненні колегія суддів зазначає наступне.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.

Згідно відомостей, які містяться у матеріалах справи на день звільнення працівника ОСОБА_1 його середньоденний заробіток становить 453 грн 74 коп., який він і просив стягнути за час затримки розрахунку по заробітній платі.

Відповідно до наказу № 82 від 07.10.2022р., в АТ «СМНВО - Інжиніринг» встановлений режим неповного робочого часу, а саме триденний робочий тиждень з робочими днями: понеділок, вівторок, середа з 10.10.2022р. Крім того, наказом товариства № 105 від 26.12.2022р. «Про режим роботи АТ в січні 2023 року» (зі змінами внесеними наказом Товариства № 1 від 04.01.2023р.) встановлено на січень 2023 року неповний робочий тиждень для всіх працівників АТ з наступними робочими днями: 16 січня, 17 січня, 18 січня, 23 січня, 24 січня, 25 січня, 30 січня 31 січня.

Даний факт є важливим при визначенні питання щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, проте, судом не був взятий до уваги.

Оскільки ОСОБА_1 був звільнений з роботи 19.12.2022, проте станом на час розгляду справи належні йому від підприємства суми виплачені не були, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за весь період затримки з 20.12.2022 по 23.05.2023 (дата ухвалення рішення), що становить 61 робочих день, у розмірі 27678,14 грн. (виходячи з розрахунку: 61 р.д. х 453,74 грн. = 27678,14 грн.), а не у розмірі 50365,14 грн, як вважав суд першої інстанції.

Відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця.

Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Відповідно до ч. 1 ст. 9 ЦК України така спрямованість притаманна і заходу відповідальності роботодавця, передбаченому статтею 117 КЗпП України.

Враховуючи компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України.

Виходячи із принципів справедливості та співмірності, враховуючи, що розмір заборгованості по заробітній платі позивача становить 22143 грн 45 коп., за затримку виплати якої відповідач несе відповідальність згідно зі статтею 117 КЗпП України, врахувавши правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року № 716/9584/15-ц, колегія суддів вважає за необхідне визначити до стягнення на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 3000 грн.

Суд апеляційної інстанції вважає, що стягнення з відповідача значної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (27678,14 грн) є несправедливим та може унеможливити виконання роботодавцем певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати іншим працівникам.

З огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум середнього заробітку зі встановленим розміром заборгованості, характером цієї заборгованості, за обставин цієї справи колегія суддів вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення та наведеним вище критеріям, визначити розмір відповідальності відповідача за невиконання вимог ст. 116 КЗпП України при звільненні позивача у сумі 3000 грн. Зазначена сума не відображає дійсного розміру майнових втрат позивача, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, а є лише орієнтовною оцінкою тих втрат, які розумно можна було б передбачити.

Отже, позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача підлягають задоволенню частково, а саме: з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3000 грн, що відповідно до п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставою для зміни судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позивач звільнений від сплати судового збору за подачу позову про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Ухвалою Ковпаківського районного суду м.Суми від 13 квітня 2023 року позивача звільнено від сплати судового збору в частині вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

У зв`язку з частковим задоволенням позову, рішення суду першої інстанції в частині стягнення з АТ «Сумське НВО ІНЖИНІРИНГ» на користь держави судового збору підлягає зміні, а з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 571 грн 74 коп.

На вимогу позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до ст. 117 КЗпП України пільга щодо сплати судового збору, передбачена п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» не поширюється, тому відповідачу за апеляційний перегляд справи за цю вимогу підлягає компенсації судовий збір за рахунок позивача в розмірі 1605,25 грн, а 05 грн 15 коп. підлягає компенсації за рахунок держави.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг» задовольнити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 травня 2023 року в частині стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та в частині стягнення судових витрат змінити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання ІНЖИНІРИНГ» () на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість із заробітної плати, станом на кінець грудня 2022 року в розмірі 22143 грн 45 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання ІНЖИНІРИНГ» () на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 3000 грн 00 коп. з послідуючим утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - ІНЖИНІРИНГ» () на користь держави судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 571 грн 74 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - ІНЖИНІРИНГ» () 1605 грн 25 коп. компенсації судового збору за апеляційний перегляд справи.

Компенсувати Акціонерному товариству «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - ІНЖИНІРИНГ» () за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, понесені судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 05 гривень 15 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Ю. О. Філонова

О. І. Собина