ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6934/22
провадження № 2/753/526/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2023 року Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді: Котвицького В.Л.,

за участю:

секретаря судового засідання: Яценка Ю.О.,

представника позивача: ОСОБА_4,

відповідача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення ДТП, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2022 року ОСОБА_2 звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заподіяної шкоди у сумі 655 102,48 грн, посилаючись на те, що 01.01.2022 о 01:30 год. в м. Києві по вул. Володимирській ОСОБА_1 , керуючи належним позивачу автомобілем марки "Maserati", д.н.з. НОМЕР_1 , скоїв зіткнення з автомобілем марки "Land Rover", д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_3 .

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 03.05.2022, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 02.06.2022, провадження у справі відносно притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 , за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення за обставинами викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, вказаними постановами судів встановлено факт керування автомобілем "Maserati", д.н.з. НОМЕР_1 , в момент вчинення ДТП, ОСОБА_1 .

Діями ОСОБА_1 позивачу було завдано майнову шкоду у розмірі 586 602,48 грн., що підтверджується звітом про оцінку вартості збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу №1531 від 30.01.2022. Страховою компанією страхове відшкодування не виплачувалось.

Також, неправомірними діями відповідача, позивачу було завдано моральну шкоду, яку вона оцінює у 50 000,00 грн.

Крім того, позивач просила суд стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору у сумі 6572,00 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 18 000,00 грн.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 25.07.2022 відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.

До суду 22.08.2022 від відповідача надійшов відзив відповідно до якого відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначив, що покладений в основу обґрунтування позовних вимог протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №214650 сам по собі не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини відповідача у вчиненні адміністративного правопорушення. При цьому, ухвалення судового рішення про закриття провадження у справі відносно особи, яка притягується до адміністративної відповідальності у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП не є автоматичною підставою вважати винуватим іншого учасника ДТП. Також відповідач ставить під сумнів розмір шкоди, заподіяної позивачу, вказаний у звіті про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу №1531, оскільки він був зроблений не на замовлення позивача, а на підставі заяви АТ "СК України "АРКС", і що він не відповідає по формі і змісту вимогам Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092. У зв`язку з чим, також не підлягає до відшкодування моральна шкода та судові витрати.

До суду 03.10.2022 від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач наголошувала на обґрунтованості позовних вимог, зазначивши, що Шевченківським районним судом м. Києва від 04.08.2022 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Вказаною постановою суду чітко вказано, що факт вчинення відповідачем 31.12.2021 адміністративного правопорушення є беззаперечним та підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення №153405 від 26.06.2022, схемою ДТП від 01.01.2022, з якою погодилися учасники ДТП, про що свідчать їх підписи з відсутністю зауважень, дослідженими у інших судових засіданнях відеоматеріалами, характером пошкоджень транспортних засобів, які зазначені в схемі ДТП, зокрема встановлено і не заперечується учасниками ДТП, що транспортний засіб "Maserati" вдарив транспортний засіб "Land Rover" у задню ліву частину автомобіля.

Тобто, зазначені обставини вже є доведеним іншими судовими інстанціями та не потребують доказування у цьому процесі, а тільки доводять наявність вини в діях відповідача при вчинення ДТП, яким завдано матеріальної шкоди позивачу.

Також, щодо звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу №1531, позивач зазначила, що він складений на замовлення AT «СК «АРКС», яка уклала із ОСОБА_3 договір страхування цивільно-правової відповідальності водія автомобіля "Land Rover". Крім того, позивач вказала, що 14.07.2022 від AT «СК «АРКС» отримала лист-відмову щодо визнання заявленого випадку страховим та відмову у виплаті страхового відшкодування, завданого в результаті ДТП за участю ОСОБА_3 з огляду на відсутність в його діях ознак вини.

До суду 25.10.2022 від відповідача надійшли письмові заперечення на відповідь позивача на відзив, у яких відповідач зазначив, що на разі ним постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 04.08.2022, якою його визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, ним оскаржено до Київського апеляційного суду, а тому вона не може бути доказом у цій справі, оскільки не набрала законної сили. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

До суду 11.11.2022 від позивача надійшли письмові пояснення на заперечення відповідача, відповідно до яких позивач наголошувала на обґрунтованості позову та просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 21.03.2023 закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні частково визнав позовні вимоги, а саме: матеріальну шкоду у сумі 231 208 грн., заперечував проти стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу.

Заслухавши думку сторін та дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21.12.2021 о 23 год. 50 хв. на вул. Володимирська, 58 в м. Києві керуючи автомобілем "Maserati", д.н.з. НОМЕР_1 , водій ОСОБА_1 при перестроюванні не обрав безпечної швидкості руху та при виникненні небезпеки для руху, яку водій об`єктивно спроможний виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем "Land Rover", д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів з матеріальними збитками. Чим порушив вимоги п.п. 10.3, 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 04.08.2022 , яка залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 09.02.2023, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП

Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно Звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу № 1531 від 30.01.2022 вартість ремонтно-відновлювальних робіт становить 586 602,48 грн.

Згідно частин першої, другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Згідно пункту четвертого постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправильними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до частини другої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно роз`яснень, викладених у пункті 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначені розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід врахувати положення статті 1192 ЦК України. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Частиною 2, п. 2 ч. 4, ч. 9 Постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК України, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Відповідно до п.п. 4-7,11,16,17 Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» - розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Відповідно до частини першої статті 1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості (наприклад, використання транспортних засобів за їх цільовим призначенням), а також при мимовільному проявленні шкідливих властивостей об`єктів, що використовуються в цій діяльності (наприклад, у випадку завдання шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). В інших випадках шкода відшкодовується на загальних підставах, передбачених статтею 1166 ЦК, особою, яка її завдала (наприклад, коли пасажир, відчиняючи двері автомобіля, що не рухався, спричинив тілесні ушкодження особі, яка проходила поруч). Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб - то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди шкоду у розмірі 586 602,48 грн., яка встановлена звітом про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу №1531.

Щодо сумнівів відповідача у правильності розрахунку розміру збитку завданого власнику автомобіля "Maserati", д.н.з. НОМЕР_1 , слід зазначити наступне.

Статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України .

За вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 3 ст. 102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи.

Разом з тим, висловлюючи у своєму відзиві сумнів щодо розміру заподіяних збитків, відповідач не надає суду об`єктивні допустимі та належні докази, які б могли ставити під сумнів встановлений при розгляді справи розмір завданої шкоди, як то підготовлений за його замовленням висновок експерта.

Отже, відповідачем до суду не надано належних та допустимих доказів завищення розміру збитку.

Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд дійшов до такого.

Відповідно до 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Закон пов`язує виникнення права на компенсацію моральної шкоди з випадками порушення прав особи.

Отже моральна шкода підлягає відшкодуванню незалежно від майнової шкоди, ЦК не встановлює ні мінімального, ні максимального розміру відшкодування моральної шкоди. Безумовно, моральну шкоду неможливо компенсувати в повному обсязі, оскільки немає і не може бути точних критеріїв майнового вираження щиросердечного болю, честі, гідності особи, тому будь-який її розмір буде мати суто умовне вираження. Критерії оцінки, якими можна керуватися при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, різноманітні. Головне - щоб за їх допомоги можна було вимірити глибину і тривалість страждань (для людей).

Оскільки відшкодування моральної шкоди є компенсацією за втрати немайнового характеру, вона відшкодовується одноразово.

Практикою Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду).

Згідно практики Європейського суду з прав людини завжди призначається компенсація за порушення прав людини. Право на відшкодування з урахуванням практики Європейського суду з прав людини повинно носити ефективний характер, і має на меті не тільки покриття шкоди завданої потерпілій стороні, а також є засобом попередження з боку відповідача вчинення порушень прав, отже має бути відчутним не тільки для позивача але й для відповідача, що спонукало б відповідача вживати заходів щодо зміни практики нехтування положеннями законодавства.

Отже, позивачем доведений той факт, що йому були спричинені моральні страждання з боку відповідача, які призвели до того, що позивач була змушена винаймати інший транспорт, тривалий час знаходилась у нервовому стані, а тому, враховуючи конкретні обставини справи, глибину заподіяної моральної шкоди, характер та обсяг душевних, психічних страждань, яких зазнала позивач, суд вважає, що сума у розмірі 3 000,00 грн. є достатнім розміром відшкодування спричиненої моральної шкоди.

Позовні вимоги підлягають задоволенню частково (608 102,48 грн.), а саме у розмірі 92,83% (608 102,48 х 100 : 655 102,48). А тому судовий збір за розгляд справи у пропорційному розмірі - 6100,79 грн. слід покласти на відповідача (6572,00:100 х 92,83%).

Витрати на правничу допомогу також підлягають задоволенню частково в розмірі 8 500 грн. з огляду на те, що відповідно до п.3.1 договору про надання правової допомоги від 28.06.2022 зазначено, що вартість послуг та порядок розрахунків визначається в додатку до цього договору та складається із попереднього розрахунку витрат. До матеріалів справи надано лише попередній розрахунок витрат від 28.06.2022, відповідно до якого вартість послуг становить 8 500,00 грн., іншого та/або оновленого розрахунку витрат на правову допомогу позивачем до суду надано не було.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 19, 81, 141, 263-265, 267, 273, 274, 280, 354, 355 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення ДТП задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) завдану матеріальну шкоду у розмірі 586 602,48 (п`ятсот вісімдесят шість тисяч шістот дві гривні 48 коп.) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) завдану моральну шкоду у розмірі 3 000,00 (три тисячі) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) витрати на правову допомогу у розмірі 8 500,00 (вісім тисяч п`ятсот) грн.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 6 100,79 (шість тисяч сто гривень 79 коп.) грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дарницький районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 23.06.2023.

Суддя В.Л. Котвицький