Справа № 333/2134/23
Провадження №2/333/1687/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2023 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Варнавської Л.О.,

за участі секретарів судового засідання Майстро В.Г., Махінько М.М.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Сімонець Є.О.,

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача адвоката Мазур О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: орган опіки та піклування Запорізької міської ради по Комунарському району про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, встановлення графіку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Запорізької міської ради по Комунарському району, відповідно до якого просить суд:

- зобов`язати ОСОБА_3 усунути перешкоди ОСОБА_1 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- визначити ОСОБА_1 способи та порядок участі у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за наступним графіком побачень з дитиною:

- безперешкодні зустрічі з дитиною без участі матері за місцем проживання батька ( АДРЕСА_1 ) у парках, на дитячих майданчиках, дитячих торгово-розважальних центрах, цирку, театрі, кіно кожного вівторка та четверга з 15-00 год. до 19-00 год.

- безперешкодні зустрічі з дитиною без участі матері за місцем проживання батька ( АДРЕСА_1 ) два рази на місяць з ночівлею у першу та третю суботу з 12-00 по 19-00 год. неділі;

- безперешкодний відпочинок дитини разом із батьком протягом 15 днів влітку та взимку для сумісного відпочинку та оздоровлення дитини;

- особисте спілкування за допомогою мобільного телефону, а також з використанням інтернет-технологій (Telegram, Viber, WhatsApp) у будь-який день тижня з 09-00 год. по 21-00 хв. з дотриманням режиму дня дитини;

- безперешкодна участь у спілкуванні дня народження сина кожного року 23 липня з 10-00 год. до 22-00 год.

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що 23.09.2016 року, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений шлюб. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Восени 2021 року у сім`ї почали виникати непорозуміння, спільне проживання було припинено. Відповідач забрала дитину та переїхала до квартири свого батька за адресою: АДРЕСА_2 . Незважаючи на добровільне утримання дитини, ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини.

Позивач зазначає, що з моменту переїзду, ОСОБА_2 почала створювати ОСОБА_1 перешкоди у спілкуванні із дитиною, у зв`язку із чим позивач позбавлений змоги спілкуватись із сином та приймати участь у його вихованні. 05 березня 2023 року у вихідний день ОСОБА_1 з`явився за місцем проживання дитини намагаючись побачити сина, натомість Відповідачка не відповідала на його дзвінки та смс-повідомлення, двері не відчинила.

Будь-які обставини, які б свідчили про негативну поведінку ОСОБА_1 відносно дитини відсутні. Позивач працює у КП «Міжнародний аеропорт Запоріжжя». Відповідно до характеристики виданої КП «Міжнародний аеропорт Запоріжжя». За місцем роботи та місцем проживанням характеризується позитивно.

У зв`язку із чим, позивач вимушений звернутися до суду із даною позовною заявою про встановлення графіку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Ухвалою суду від 22.03.2023 року цивільну справу за вказаною позовною заявою, прийнято до провадження судді Варнавської Л.О. Розгляд справи вирішено проводити у порядку загального позовного провадження.

26.04.2023 року у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

12.05.2023 року представником відповідача адвокатом Мазур О.С. надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить суд: визвати поважними причини пропуску строку на подання відзиву та доказів та поновити такий строк; позов задовольнити частково, встановити наступний порядок участі батька ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні малолітнього сина ОСОБА_4 :

- щотижнево у вихідний день кожну суботу (або кожну неділю) з 10:00 години до 13:00 години в присутності матері (якщо так забажає дитина) з урахуванням режиму дня та навчання, стану здоров`я сина та його бажання;

- щорічно взимку або влітку протягом семи днів на канікулах з врахуванням бажання дитини спільний відпочинок дитини та батька м умовами своєчасного письмового повідомлення матері про наміри відпочинку місця перебування дитини, у разі встановлення тісного психологічного контакту дитини з батьком та прихильності до батька.

В частині позовних вимог про усунення перешкод позивачу у спілкуванні та участі вихованні сина та встановлення графіку зустрічей із ночівлею - відмовити.

Відзив обґрунтований тим, що доводи позивача є надуманими та такими, що не відповідають обставинам справи. Відповідач не заперечує проти налагодження контакту дитини з батьком, разом з тим, вважає, що таке спілкування має відповідати інтересам дитини, а не шкодити її морально - психологічному стану та здоров`ю. Так, семирічний син сторін не бажає стикуватися з батьком наодинці, почуває себе скуто та некомфортно і хотів би, щоб мати була присутньою на їх зустрічах. При цьому відповідачка не має впливу на ставлення дитиня до батька та не намагається на це вплинути. Позивач рік не цікавився життям дитини, навіть не привітав з днем народження. А проявив цікавість до дитини лише після того, як з нього рішенням суду були стягнуті аліменти.

Оскільки Позивач не спілкувався з сином на протязі року, дитина відвикла зовсім від батька і не бажає йти на контакт. Вважаємо, що це відбувається, бо син не відчуває в батькові щирої, емоційно відкритої поведінки стосовно нього. Отже, між батьком та дитиною існують психоемоційні перешкоди у спілкуванні, які виникли з врахуванням віку дитини через те, що дитина тривалий час знаходиться в близькому контакті з матір`ю, це поступово віддалило її від батька.

Позивач не надав жодних доказів, які б свідчили про наявність перешкод з боку матері на спілкування батька із дитиною. Дитина не завжди має бажання та можливість гуляти, через свій графік навчання та дозвілля. Так, у сина кожного дня дистанційне навчання з 8.00 ранку до 13.00. Після чого дитина відпочиває і робить домашнє завдання. Тричі на тижні заняття боксом: понеділок, середа, п`ятниця з 16.00 до 18.00. О 21 годині ввечері дитина лягає спати.

За висновком психолога-психоаналітика Запорізької обласної громадської організації «Об`єднання психологів та психоаналітиків «ВЗАЄМОДІЯ» щодо психологічного дослідження малолітнього ОСОБА_4 , 2015 р.н., вих. №19 від 11.05.2023 індивідуальний (емоційно-вольовий, психічний, інтелектуальний) розвиток дитини відповідає віковій нормі для дітей даного віку. ОСОБА_5 самостійно, послідовно і усвідомлено описував події, обставини (факти), які відбувалися в його житті, висловлював власну думку (оцінку) щодо дій, подій, обставин (фактів), а також, щодо людей, з якими вони пов`язані. На момент даного дослідження відношення дитини до батька визначається невизначеністю та емоційною напругою, як до людини, з якою він мало знайомий, у зв`язку з цим та враховуючи той факт, що дитина не бачилась з батьком рік, зустрічаюсь наодинці з батьком дитина може відчувати напруженість та дискомфорт.

Під час проведення психологічного дослідження дитина демонструвала глибокий зв`язок та особисту прихильність до матері. Проживання з матір`ю відповідає інтересам дитини, але в той же чає слід не заважати зустрічам з батьком за бажанням та згодою обох (батька та дитини). ОСОБА_5 ідентифікує ОСОБА_1 як свого батька, але в результаті проведеного психологічного дослідження констатується відсутність прихильності та ефективної взаємодії з дитиною з боку батька. Рекомендовано спілкування батька з дитиною проводити за бажанням дитини та в умовах, які вибирає сама дитина, бути безпечним для емоційного стану дитини. За бажанням дитини зустрічі можуть проходити у супроводі матері. Бажано зберігати принцип поступовості, збільшуючи кількість часу, який дитина разом з батьком проводить поза межами звичайного оточення. Залишати за місцем проживання батька з ночівлею можливо після встановлення більш тісного психоемоційного контакту між батьком та дитиною.

30.05.2023 року представником позивача адвокатом Сімонець Є.О. на адресу суду надано відповідь на відзив відповідно до посилання на те, що батько дитини не цікавився сином майже протягом одного року не відповідає дійсності, адже саме Відповідачка всіляко намагалась обмежити спілкування дитини із батьком не відповідаючи на телефонні дзвінки, не відкриваючи двері за місцем проживання. В підтвердження зазначених обставин Позивачем надавались відповідні скріншоти листування Відповідачки і Позивача, із яких чітко вбачається, що саме мати дитини створює перешкоди у спілкуванні батька із сином, тим самим травмуючи хлопчика, який в силу свого віку є залежним від матері із якою він проживає. Окрім того, Позивачем надавалась до позову копія відповіді на адвокатський запит відділу поліції №4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області із якої вбачається, що мати дитини обмежує спілкування батька із сином. Саме через дії Відповідачки, які призводять до психологічного травмування дитини за умови яких, дитина могла відвикнути від батька, Позивач вимушений був звернутись до суду за захистом прав як своїх, так і дитини.

Окрім того, підтвердити факт перешкоджання спілкуванню Позивача із сином, може його рідний брат - ОСОБА_6 , який неодноразово був свідком того, що Відповідач не дає за жодних обставин бачитись батькові із сином, не відповідає на телефонні дзвінки від Позивача, не відкриває двері за місцем проживання.

Позивач зазначає, що звернувся до суду для встановлення графіку спілкуванні та участі у вихованні сина, маючи рівні права та обов`язки із матір`ю дитини. Позивач не позбавлений можливості робити домашнє завдання із дитиною, відводити та забирати його зі спортивних секцій, а також проводити спільні вихідні із сином протягом яких дитина не проходить дистанційне навчання.

Позивач вважає, що висновок складений головою правління ЗОГО ОПП «Взаємодія» психологом - психоаналітикинею Іриною Куратченко, яка не є судовим експертом за даною спеціалізацією не може бути належним та допустимим доказом у справі. Жодних доказів, які б підтверджували компетентність саме у дитячій психології, або компетентність у складанні висновків за результатами обстеження до висновку не надано. Окрім того, висновок психолога - психоаналітикині ОСОБА_7 , якою Відповідач обґрунтовує побачення дитини із батьком у присутності матері, складений зі слів Позивачки та не може вважатися належним та допустимим доказом, адже під час дослідження психологом не забезпечено присутності батька дитини та не проведено спілкування із ними та з дитиною, що свідчить про необ`єктивність та односторонність висновку.

Позивач вважає, що доводи Відповідачки щодо необхідності побачення Позивача із дитиною тільки в присутності матері є необґрунтованими з огляду на тривалий конфлікт та неприязні стосунки між сторонами. Позивач вважає, що спілкування дитини із батьком без присутності матері, забезпечить можливість вільно і без створення стресової та напруженої ситуації для дитини спілкуватися Позивачем.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_8 підтримали вимоги позову з підстав викладених в ньому та у відповіді на відзив на позовну заяву, просили суд задовольнити вимоги, усунути перешкоди у спілкуванні батька із дитиною та встановити графік участі батька у виховані та спілкування з дитиною, врахувати висновок органу опіки та піклування та наполягали на тому, щоб суд надав можливість залишати дитину на ночівлю у батька в заявлені у позові дні. Щодо адаптаційного періоду під час якого батько буде бачитись із дитиною у присутності матері, не заперечують.

Відповідач та представник відповідача у судовому засіданні частково заперечували проти позову, надали пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву. Вважають, що жодних перешкод у спілкуванні дитини із батьком немає, просили суд частково задовольнити позов та встановити порядок участі батька у спілкуванні та виховані дитини, який був запропонований ними у відзиві на позовну заяву.

Представник органу опіки та піклування Петренко Г.Ф. у судовому засіданні зазначила, що органом опіки та піклування було проведено обстеження житлових умов де проживає дитина, спілкувались із дитиною. Умови проживання добрі, трикімнатна квартира із сучасним ремонтом, мебльована, наявна побутова техніка, у дитини є окреме ліжко у кімнаті із матір`ю, є письмовий стіл, засоби для навчання та розвитку дитини, її відпочинку. Під час обстеження вдома були бабся, дідусь мати та дитина. Дитина має більшу прихильність до дідуся, оскільки він допомагає йому із навчанням, водить його до гуртків та секцій, гуляє із ним, інколи це робить мати із бабусею. Дитина доглянута, охайна, розвинена за віком. Щодо спілкування із батьком він не проти, відзивається за нього добре і бажає із ним спілкуватись. На питання щодо ночівлі його у батька дитина зазначила, що не хоче, проте чому пояснити не зміг, просто не хоче. Також під час бесіди було зазначено, що сам він із батьком гуляти не хоче, хоче удвох, проте ОСОБА_9 не зазначив що присутньою повинна бути мати. ОСОБА_9 зазначив, що коли мама із татом сварились, тато сказав, що забере його від мами і він боїться саме цього, проте чи то було почуто дитиною, чи йому сказали у родині не зрозуміло. Спілкування із дитиною було у присутності дорослих, здебільшого матері. На всі «гострі» питання дитина дивилась на матір. Без участі дорослих із дитиною не спілкувались.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 зазначив, що позивач ОСОБА_1 його рідним братом. ОСОБА_9 проживав із ними з 2016 року по 2021 рік. Проживали в одному дворі в одному будинку. У всіх були різні кімнати. Спочатку проживали всі разом у будинку, потім ОСОБА_1 та ОСОБА_2 почали сваритись, і ОСОБА_2 із дитиною почала жити у хатинці. ОСОБА_1 жив то у будинку, то у хатинці. Так було десь з пів року, потім ОСОБА_10 переїхала на ОСОБА_11 . З весни 2021 року вони перестали разом проживати. У дитини з батьком ОСОБА_1 були ідеальні відносини. Поки вони проживали всі разом, батько приділяв дитині увагу, займався ним, їздив на прогулянки. Свідок також багато часу проводив із ОСОБА_9 , більше ніж бабусі та дідусь. За ці 2 роки ОСОБА_1 з сином спочатку часто бачився, проте лише на вулиці. Після початку війни він не зустрічався із сином, окрім того випадку, коли зустріли їх випадково. Намір бачитись із сином ОСОБА_1 мав завжди. Інколи чув особисто як ОСОБА_1 спілкується із ОСОБА_2 , та просить про зустрічі із дитиною, проте вона їх постійно переносить. Дещо знає зі слів позивача ОСОБА_1 .

Свідок також зазначив, що він разом із ОСОБА_1 неодноразово приїжджали до ОСОБА_10 з ОСОБА_9 , вона чинить перешкоди у спілкуванні та побаченнях із дитиною. Домофон не працює, на дзвінки не відповідає. Так було неодноразово. Могли у дворі простояти і час, і два, інколи і пів дня. Вони перебуваючи вдома, не відчиняли двері. Був випадок коли він із позивачем зустріли ОСОБА_10 та ОСОБА_9 на вулиці, вони йшли із магазину, дитина була рада їх бачити. Проте ОСОБА_10 почала його смикати щоб вони вже йшли бо вони зайняті.

ОСОБА_1 пише повідомлення ОСОБА_2 щодо зустрічей із дитиною, вона їх може по декілька днів не читати, і коли він домовляється про конкретний час, вона може повідомити що у них не виходить.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні зазначила, що відповідач ОСОБА_2 є її донькою. Позивач ОСОБА_1 не визнавав сина ОСОБА_9 , лише після досягнення дитиною 1,2 року, позивач визнав себе батьком дитини почав визнавати дитину. Потім ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюбу, ОСОБА_13 усиновив дитину, вони почали проживати разом по АДРЕСА_3 ОСОБА_14 туди ніколи не пускали, тому як вони там жили свідок не знає, хоча зять часто був у них вдома, на вихідні приїздили, дитину залишали доглянути. Потім ОСОБА_10 із ОСОБА_13 посварились, з яких підстав свідок не знає. ОСОБА_13 їх покинув, і ОСОБА_10 з ОСОБА_9 переїхали до них і по цей час проживає разом із ними (батьками). Це сталось перед початком війни. ОСОБА_1 дитину бачив останній раз приблизно 1-1,5 тижні тому. Донька розповідала, що ОСОБА_13 телефонує, пропонує піти погуляти, вони йдуть. До звернення із позовом до суду ОСОБА_1 не бачили і не чули десь приблизно 1,5 роки. Із дитиною він також не контактував. Про спроби побачитись із дитиною свідок нічого не знає. Також про те, що до них приїздила поліція ОСОБА_12 дізналась із позову. Зазначає, що то був вихідний день, вони були вдома, ніхто до них не приїздив. До матери дитина відноситься дуже добре, дитина фактично більше часу проводить із матір`ю. З батьком дитина спілкується лише коли він приходить із ним гуляти. Будь-яких спроб зателефонувати батьку або із ним побачитись, дитина самостійно не виявляла. Також ОСОБА_12 зазначила, що їй нічого не відомо, що ОСОБА_2 будь-яким чином здійснює перешкоди у спілкуваннях та побаченнях ОСОБА_1 із сином. Від дитини не чула про негативне відношення його батька до нього, на поведінку батька дитина бабусі не скаржилась.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками дитини малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.11).

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21.02.2023 року з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.01.2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Сторони проживають окремо.

Відповідно до характеристики КП «Міжнародний аеропорт Запоріжжя» ОСОБА_1 працює в КП «Міжнародний аеропорт Запоріжжя» з 14.11.2006 р. на посаді водія. Характеризується з позитивного боку (а.с.17).

В журналі єдиного обліку за №3663 від 05.03.2023 р. за повідомленням від оператора 102 зареєстроване звернення ОСОБА_1 про те, що дружина не дає бачитись із дитиною по АДРЕСА_2 (а.с.20).

Згідно відповіді Запорізької гімназії №84 вих.№01-13/49 від 10.03.2023 ОСОБА_5 здобував освіту в цьому навчальному закладі з 01.09.2021 р. по 04.01.2022 р. З пояснювальної класного керівника слідує, що мати ОСОБА_9 , ОСОБА_2 відвідувала батьківські збори, спілкувалась з класним керівником. Батько за запитом керівника закладу освіти був присутній на бесіді з адміністрацією (а.с.22).

Зі скріншотів переписки сторін в месенджері «Вайбер» судом встановлено, що позивачем перед позивачкою ставиться питання про зустрічі з сином, яке залишено без відповіді. Проте встановити дату цієї переписки з наданих скріншотів неможливо. (а.с.23-29).

З акту обстеження умов проживання від 24.04.2023 судом встановлено, що ОСОБА_1 мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . Будинок складається з трьох кімнат. Для виховання та розвитку дитини створені належні умови: є окрема ізольована кімната, в наявності окреме спальне ліжко, стіл та стілець для навчання. Шафа з речами, іграшки, тумба (а.с.42).

Суд не приймає в якості доказів висновок спеціаліста за результатами психологічного дослідження Запорізької обласної громадської організації «Об`єднання психологів та психоаналітиків «Взаємодія» вих. №19 від 11.05.2023 р., оскільки суду не надані копії диплому та документів, що підтверджують кваліфікацію фахівця, який проводив дослідження.

З матеріалів справи вбачається, що спір між сторонами виник відносно усунення перешкод у спілкуванні батька з дитиною, визначення способу участі у вихованні дитини.

Самостійно і добровільно сторони не можуть визначитися із спільною участю у вихованні спільної дитини, а тому порушено питання про участь у вихованні та вільному спілкуванні з їх малолітньою дитиною батька, який мешкає окремо від дитини.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Захист інтересів дитини знаходиться в одній площині поряд із такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її виховання обома батьками є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною, контакт з дитиною тощо.

Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини).

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У частині першій статті 9 зазначеної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У відповідності до статті 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

У відповідності до частини другої статті 54 СК України усі найважливіші питання життя сім`ї мають вирішуватися подружжям спільно, на засадах рівності. Дружина, чоловік мають право противитися усуненню їх від вирішення питань життя сім`ї.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини (стаття 15 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно з положеннями частини першої та другої статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Як встановлено судом, та підтверджено показами свідків, обоє батьків належно ставляться до батьківських обов`язків, створили умови для проживання, виховання і розвитку малолітнього ОСОБА_4 , 2015 року народження, дитина доглянута і матеріально забезпечена, що підтверджується актами обстеження умов проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Приймаючи рішення в інтересах дитини суд має враховувати право дитини мати і зберігати стосунки з обома батьками.

Відповідно до частини четвертої і п`ятої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Між сторонами справи - батьками малолітнього ОСОБА_4 , 2015 року народження, існує спір щодо участі батька у вихованні сина, який не вдалося вирішити у позасудовому порядку.

Орган опіки та піклування, з урахуванням одержаних відомостей при обстеженні умов проживання дитини, її батьків та їх соціально-психологічних характеристик, запропонував графік побачень позивача зі своїм сином. Враховуючи думку батьків, члени комісії з питань захисту прав дитини, в інтересах малолітнього та керуючись ст. ст. 19, 141, 153 Сімейного кодексу України, вважають за доцільне встановити ОСОБА_1 побачення з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом першого місяця - кожну суботу або неділю з 11 -00 год. до 14-00 год. в присутності матері для налагодження психоемоційного контакту між батьком та дитиною; починаючи з другого місяця, кожну суботу або неділю місяця з 11-00 год. до 14-00 год. без присутності матері; кожний вівторок та четвер з 15-00 год. до 18-00 год. з правом забирати дитину з гуртків тощо та повернення дитини за місцем проживання матері; спілкування засобами телефонного зв`язку кожен день у період часу з 17-00 год. до 19-00 год.; день народження дитини, сумісний відпочинок влітку та взимку за домовленістю між батьками, або в будь-який інший день та час за домовленістю між батьками.

При визначенні порядку участі батька у вихованні сина суд з врахуванням віку дитини, потреби та інтереси обох батьків, розклад роботи і відстань між їхнім місцезнаходженням, особисту прихильність дитини до кожного з них та інші обставини, що мають істотне значення частково погоджується з висновком наданим органом опіки та піклування.

У матеріалах справи відсутні докази неналежного виконання ОСОБА_1 своїх батьківських обов`язків, вад здоров`я, неможливість утримувати дитину та приділяти достатню увагу його вихованню, освіті та духовному розвитку. Разом з цим, вказаний висновок не містить даних щодо негативного ставлення дитини до батька, неналежного поводження батька з сином, а бо ж обставин впливу поведінки батька на психо-емоційне середовище дитини. У висновку не наведено мотиви неможливості встановлення побачень батька із дитиною без участі матері дитини за місцем його проживання. Крім цього, на переконання суду, даний висновок суперечить інтересам дитини, оскільки ним не забезпечується право дитини на належні та рівні умови спілкування з батьком. З огляду на вказане, суд вважає за необхідне відступити від рекомендацій органу опіки та піклування.

Графік спілкування створює можливість для адекватного зв`язку між батьком і дитиною, має сприяти підтриманню родинних зв`язків та гармонійному розвитку дитини за присутності в її житті обох батьків.

Батько, який проживає окремо від своєї дитини, очевидно має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батькові спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини. Відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини з її батьком повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити дитину від зустрічей з батьком.

Європейський суд з прав людини зазначав, що при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі за заявою «Хант проти України», № 31111/04, § 54).

В судовому засіданні встановлено, що між сторонами існують тривалі напружені конфліктні відносини, які носять особистий характер, у зв`язку з даними обставинами загострились взаємовідносини і така ситуація не дає можливості мирним шляхом вирішити питання порядку спілкування з дитиною, який мав би влаштовувати кожну із сторін, що зумовлює вирішення даного питання в судовому порядку. Дані конфліктні відносини вочевидь не сприяють позивачу у реалізації можливості регулярно спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні. Факт наявності конфлікту сторони не заперечували, проте жодних обставин, які б свідчили про негативну поведінку батька відносно дитини, судом не встановлено; негативний вплив на фізичний, психоемоційний стан, розвиток дитини. Жодного процесуального рішення з приводу протиправної поведінки позивача відносно свого сина суду не надано та за показами сторін таке рішення відсутнє.

Напротивагу чому активна поведінка батька свідчить про те, що незважаючи на те, що сторони припинили сімейні відносини, не проживають разом, мають досить напружені стосунки між собою, відповідач має намір та бажання спілкуватися зі своїм сином, брати участь у його вихованні та житті, на що має право на рівні з матір`ю.

Перешкоджання позивачеві у спілкуванні з дитиною з боку відповідача беззаперечно порушують його права в частині рівності таких прав на участь у вихованні сина та спілкуванні з ним, а тому позовні вимоги в частині зобов`язання позивача не чинити таких перешкод підлягають до задоволення.

Під усуненням перешкод у спілкуванні з дитиною слід розуміти обов`язок відповідача відповідно до встановленого рішенням суду графіком не чинити фізичні, психологічні, психічні та будь-які інші дії, що перешкоджають брати позивачу участь у спілкуванні та вихованні дитини у визначений за рішенням суду графіком час та місцем виконання рішення.

Суд зауважує, що право батька на спілкування з дитиною є його незаперечним правом, а спілкування дитини з батьком відповідає його інтересам. Між тим з батьків, хто проживає окремо і дитиною має існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дітей з батьками служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Діти мають рости під опікою і відповідальністю обох батьків, а тому участь позивача у вихованні дитини, спілкуванні між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а буде відповідати і інтересам дитини.

З урахуванням вищевикладеного, на підставі зібраних доказів, приймаючи до уваги те, що в добровільному порядку сторони не дійшли згоди щодо визначення порядку спілкування з дитиною, а також беручи до уваги дослідивши наявні у справі докази, враховуючи рівні права батьків на участь у вихованні дитини та виходячи з інтересів дитини і вимог статей 157, 158 СК України, суд, врахувавши інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, вік дитини на час вирішення цього питання, режим її розпорядку дня, дійшов висновку про часткове задоволення позову та визначення судом способу спілкування батька з дітьми, дотримуючись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дітей.

Для налагодження довірливих відносин між батьком і дитиною необхідний час, протягом якого поступово буде відбуватися налагодження спілкування та формування емоційної прив`язаності сина до батька. Саме тому суд вважає за необхідне перші 5 зустрічей батька з сином провести в присутності матері, щоб сприяти налагодженню їх особистого спілкування, але починаючи з шостої зустрічі, участь матері не буде необхідною, оскільки ОСОБА_15 на цей час виповнилось 8 років, він проживав та виховувався з батьком з народження до 2021 року, тобто до 6 років, отже батько не є для нього малознайомою особою, тому право на особисте спілкування із сином буде в інтересах дитини. Визначити зустрічі в присутності матері протягом місяця, як радить орган опіки та піклування, суд вважає недоцільним, оскільки протягом календарного місяця з об`єктивних причин зустрічі між батьком та сином по встановленому графіку можуть не відбутися, але сплив цього часу перешкодить досягненню цілі налагодженню стосунків, для якої присутність матері була визначена.

Приймаючи рішення щодо зустрічей за місцем проживання батька, в тому числі з ночівлею, суд виходив з того, що за умовами проживання батька не має будь-яких перешкод для відвідування сином його домівки, вік дитини, відносини між сином та батьком, а також особистість батька, дозволяють суду зробити висновки, що такі зустрічі будуть в інтересах дитини. Проте, суд вважає за необхідне визначити умови для таких зустрічей, а саме: особисто забирати та повертати дитину не пізніше встановленого часу за місцем проживання дитини з матір`ю; попереджати за добу матір про можливість спілкування з дитиною та повідомляти про місцезнаходження дитини та з урахуванням стану здоров`я та розкладу дня дитини. Оскільки неузгодження поставлених умов може призвести до неможливості та ускладнення виконання рішення суду. Сторони повинні враховувати, що на час розгляду справи неможливо визначити та спрогнозувати розпорядок дня дитини, який може змінюватись з об`єктивних причин, наприклад в силу відвідування дитиною певних гуртків, секцій, додаткових занять та інше. Також, у випадку, коли з об`єктивних причин батько не зможе у визначений час зустрітися з сином, наприклад хвороба, зайнятість по роботі тощо, є необхідність попереджати матір про неможливість такої зустрічі завчасно, щоб уникати конфлікту між сторонами та не порушувати звичний уклад життя матері.

Також суд вважає за необхідне визначити черговість сторін у святкуванні дня народження дитині, оскільки матір та батько мають рівні права, то доцільним є визначення черговості спільного проводження цього дня з сином в залежності від парності року з кожним з батьків.

Щодо вимог про спільну відпустку разом з батьком протягом 15 днів влітку та взимку, суд вважає їх номінальними, які не можуть бути реально виконані. Оскільки їх неконкретизація таких вимог не зобов`язує жодну сторону їх виконувати. Навіть в такому випадку сторони повинні між собою домовитись та визначитись із періодом, можливістю виїзду на відпочинок та іншими питаннями, пов`язаними зі спільним відпочинком батька з сином.

Позовні вимоги про забезпечення особистого спілкування батька з сином за допомогою мобільного телефону та Інтернет-технологій в будь-який день тижня з ранку до вечора не можуть бути задоволені судом, оскільки виконання цієї вимоги пов`язане із існуванням засобів зв`язку. Позивач не зазначив про забезпечення ним сина такими засобами зв`язку та можливістю підтримання функціонування таких засобів (наприклад, поповнення рахунку мобільного оператора). Отже встановлення судом такого способу участі батька не призведе до реального виконання рішення суду в цій частині. Суд вважає несправедливим покладання обов`язку по забезпеченню зв`язку батька з сином через засоби особистого мобільного телефону відповідачки протягом всього робочого дня кожного дня лише на неї, оскільки таким чином буде порушено її права, в тому числі, на працю, відпочинок, особисте життя.

Саме такий спосіб участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з ним у повній мірі відповідатиме інтересам як батьків, так і дитини, а також є достатнім для забезпечення участі батька у процесі вихованні дитини.

Для дитини вкрай важлива комунікація батьків у спілкуванні між собою в питаннях виховання останнього.

Суд звертає увагу сторін на те, що саме батьки несуть відповідальність по відношенню до малолітньої дитини, та саме вони повинні докласти усіх зусиль для того, щоб у їх дитини виникало прагнення бути як із мамою, так і з батьком. З урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, батьки не позбавлені права в майбутньому змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні дитини, що буде відповідати інтересам дитини.

Керуючись ст.ст.10-13, 77-80, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: орган опіки та піклування Запорізької міської ради по Комунарському району про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, встановлення графіку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у спілкуванні з сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити спосіб участі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у вихованні сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за наступним графіком побачень з дитиною:

-Перші 5 (п`ять) зустрічей кожну суботу з 11-00 години до 14-00 години в присутності матері ОСОБА_2 з правом відвідувати громадські місця для дозвілля та навчання дітей;

-Починаючи з 6 (шостої) зустрічі без участі матері дитини з правом відвідувати громадські місця для дозвілля та навчання дітей, а також з правом відвідуваннямісця проживання батька кожного вівторка та четверга з 15-00 год. по 18-00 годину з урахуванням стану здоров`я та розкладу дня дитини;

-Починаючи з 6 (шостої) зустрічі кожні перший та третій тиждень місяця з суботи 12 год. 00 хв. по неділю 18 год. 00 хв. без участі матері дитини за місцем проживання батька за умови: особисто забирати та повертати дитину не пізніше встановленого часу за місцем проживання дитини з матір`ю; попереджати за добу матір про можливість спілкування з дитиною та повідомляти про місцезнаходження дитини та з урахуванням стану здоров`я та розкладу дня дитини;

-кожного парного року в дні народження дитини 23 липня з 10-00 години до 18-00 години.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Л.О. Варнавська