Справа № 524/4236/23
Провадження №2/524/1878/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2023 року Автозаводський районний суд міста Кременчука в складі:

головуючого - судді Семенової Л.М.,

при секретарі судового засідання Панченко А.О.,

за участю представника позивача Нестеренко А.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчук Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що на підставі свідоцтва про право власності на житло йому належить на праві спільної сумісної власності частина кВ. АДРЕСА_1 . Він має намір провести відчуження своєї частини квартири. Під час підготовки документів йому стало відомо, що на частину квартири накладено арешт.

19 квітня 2006 року Автозаводським районним судом м. Кременчука винесено судовий наказ по заяві ОСОБА_2 про стягнення з нього заборгованості за договором позики. Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 31 травня 2006 року державним виконавцем Курінною А.П. ВДВС в Автозаводському районі накладено арешт на все майно, по АДРЕСА_2 .

З метою скасування даного арешту він звернувся до Автозаводського відділу ДВС у м.Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області. Згідно відповіді за вих.№77417 від 04.05.2023 року, відсутні відомості щодо виконавчого провадження у межах якого накладено арешт, підстави для його зняття відсутні. ОСОБА_1 борг перед ОСОБА_2 повністю погашено, на підтвердження чого, заявником надано відповідні квитанції.

Позивач не є боржником у виконавчих провадженнях, тому просить скасувати арешт (заборону) на нерухоме майно, накладений постановами державного виконавця Автозаводського ВДВС міста Кременчука ГТУЮ у Полтавській області.

Ухвалою судді від 30.06.2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Представник позивача адвокат Нестеренко А.В. позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, зазначених у позові.

Представник відповідача Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надав заяву, в якій просить розглянути справу у їх відсутність, на підставі наявних у справі доказів.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом достовірно встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло ОСОБА_1 належить на праві спільної сумісної власності частина квартири АДРЕСА_1 .

19 квітня 2006 року Автозаводським районним судом м. Кременчука винесено судовий наказ по заяві ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором позики. Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 31 травня 2006 року державним виконавцем Курінною А.П. ВДВС в Автозаводському районі накладено арешт на все майно, по АДРЕСА_2 .

Згідно квитанцій ОСОБА_1 заборгованість за договором позики ОСОБА_2 погашена.

Станом на день розгляду справи, будь-яке виконавче провадження в Автозаводському відділі державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області не відкрито.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч.1,2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Згідно з ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

За змістом ч. 1 ст. 316, ч.ч.1, 2 ст. 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13 липня 2022 року у справі N 2/0301/806/11 (провадження N 61-3814св22) зауважує, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Згідно з п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Як встановлено судом, вжиті заходи забезпечення виконання рішення у виді арешту на майно, вжиті правомірно, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань, натомість на даний час відсутні підстави для вжиття заходів забезпечення, які є тимчасовими. Арешт на майно позивача порушує його право власності, оскільки він позбавлений змоги в повному об`ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. В даному випадку виконання рішення суду є триваючими, протягом декількох років.

Зважаючи на те, що відкриті виконавчі провадження відсутні, питання про зняття арешту з вищесказаного майна не вирішено державним виконавцем самостійно, продовження арешту майна порушує права спадкоємців на належне оформлення їх спадкових прав.

Враховуючи викладене та з огляду на те, що відповідачі не подали суду відомостей, які б спростовували позицію позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати суд покладає на позивача.

Керуючись ст. 10, 12, 81, 141, 258, 259, 263 265, 280-284 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 про зняття арешту задовольнити.

Скасувати арешт на нерухоме майно, а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , накладений Першою Кременчуцькою державною нотаріальною конторою, обтяження №3358855, накладене на підставі постанови від 31 травня 2006 року, виданої Автозаводським ВДВС Кременчуцького МУЮ.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Семенова