Справа № 485/1681/21
Провадження № 2/485/18/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 року м.Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Квєтка І.А.,

секретар судового засідання Гусарова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Снігурівка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

встановив:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Свої вимоги мотивує тим, що 09 червня 2020 року відповідач позичив в неї 6880 доларів США, що на день подання позову еквівалентно 187 204,80 грн, які зобов`язався повернути в строк до 09 червня 2021 року, що підтверджується письмовою розпискою. У вказаний строк відповідач добровільно борг не повернув, а тому позивачка просить стягнути з нього вказану суму боргу, 3% річних, що становить 2692,67 грн та понесені судові витрати зі сплати судового збору.

Заперечуючи проти позову відповідач у відзиві від 13 січня 2022 року зазначив, що ним дійсно були отримані грошові кошти під розписку від 09 червня 2020 року, але в іншому розмірі, а саме у сумі 880 доларів США, строком повернення до 09 червня 2021 року. Суму коштів у розмірі 880 доларів США позивачці повернув. Сума зазначена у розписці від 09 червня 2020 року містить дописи цифри "6" перед "880". У задоволенні позову просив відмовити.

Позивач надала до суду відповідь на відзив ( Вх. №69/22-вх від 24 січня 2022 року), в якому вимоги позову підтримала, зазначені у відзиві на позов відповідачем обставини заперечила.

Сторони у судове засідання не з`явилися.

Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутність (вх.№ЕП731/23-вх від 14.08.2023).

Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, повідомлявся про розгляд справи за зареєстрованим місцем проживання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з поверненням із зазначенням причини "адресат відсутній за вказаною адресою" та через оголошення, опубліковані на сайті суду на порталі Судова влада України. Про причини неявки суд не повідомив.

Суд ухвалив про розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Між сторонами склалися цивільні правовідносини з договору позики.

Відповідно до ст. 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або речі, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей або кількість речей того ж роду і якості.

Згідно із ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

09 червня 2020 року відповідачем була складена розписка із зазначенням особистих даних, сумою коштів, отриманих в борг та строку виконання зобов`язання з повернення отриманих коштів. Розписка написана власноруч та засвідчена підписом.

Відповідачем заперечувалося складення цієї розписки в розрізі вказаної суми, а саме внесення допису до розписки шляхом зміни розміру отриманих грошових коштів з 880 доларів США на 6880 доларів США.

За клопотанням відповідача ухвалою суду від 23 травня 2023 року було призначено комплексну почеркознавчу та технічну експертизи документів.

Згідно повідомлення Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №КСЕ-19/115-23/8145 від 31 липня 2023 року, експертизу провести не можливо через не здійснення оплати за її проведення.

Згідно ст.12, 81 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Визнання у власноручно складеній ОСОБА_2 розписці свого обов`язку перед ОСОБА_1 із повернення боргу у відповідній сумі та у визначений у ній строк свідчить про отримання відповідачем від позивача вказаної суми коштів не пізніше дня складення цієї розписки. Зворотнього відповідач не довів. Доводів позивача про отримання ним зазначеної у розписці суми коштів не спростував.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 614 ЦК особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання (ч. 1). Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ч. 2).

Статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Отже, наявність оригіналу боргової розписки у позивача без зазначення на ній про повернення оспорюваної суми, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. Така позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12 листопада 2020 року в справі N 154/3443/18.

Відповідачем не доведено належними доказами повернення суми боргу позивачу, оскільки на час розгляду справи у суді оригінал розписки про отримання позики у ОСОБА_2 був відсутній.

Таким чином, оскільки відповідачем не спростований факт надання розписки та отримання в борг грошей, і не надано належних та допустимих доказів на підтвердження погашення боргу, суд вважає наявними підстави для задоволення позову позивачки щодо стягнення з відповідача суми боргу за договором позики у розмірі 187 204,80 грн, що еквівалентно 6880 доларів США (по курсу гривні до долара 27,21).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з розрахунком, представленим позивачкою, 3 % річних розраховані нею з суми заборгованості у розмірі 187 204,80 грн..за період з 10 червня 2021 року по 01 грудня 2021 року, то з урахуванням кількості днів прострочення (175 днів) та суми прострочення становлять 2692,67 грн.

За таких обставин, суд вважає можливим стягнути такі відсотки з відповідача у валюті, визначеній позивачем. Суд також враховує, що відповідач дані розрахунки не оспорив, власних розрахунків не надав.

Таким чином, позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 187 204,80 грн. основного боргу та 2692,67 грн. - 3% річних, а всього 189 897, 47 грн.

Щодо розподілу судових витрат між сторонами, то суд прийшов до наступного.

За правилами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивач у позові навів орієнтовний розрахунок суми витрат на правничу допомогу у загальному розмірі 1000 грн., однак не надала договору про надання правничої допомоги, детального розрахунку виконаних робіт та їх оплати. Заяви про надання відповідних доказів у порядку, передбаченому ст.141 ЦПК України, позивач не подала.

Відтак підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 1000 грн. витрат на правничу допомогу відсутні, а тому суд відносить їх за рахунок позивача.

На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 1898,97 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 13, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , - 187 204,80 (сто вісімдесят сім тисяч двісті чотири грн. 80 коп.) боргу за договором позики від 09 червня 2020 року, 3% річних - 2692,67 грн. (дві тисячі шістсот дев`яносто дві грн. 67 коп), та витрати зі сплати судового збору у розмірі 1898,97 грн. (тисяча вісімсот дев`яносто вісім грн. 97 коп.).

У стягненні з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу у розмірі 1000 грн. відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, який відраховується з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.А.Квєтка

Дата складення повного рішення - 27.09.2023 р.