Справа № 637/1083/21
Провадження № 2/529/305/23
20 вересня 2023 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді Петренко Л.Є.
з участю секретаря Звягольської В.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам та неустойки (пені) за несплату аліментів
Позивачка ОСОБА_3 звернулась до Шевченківського районного суду Харківської області з позовом у якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 заборгованість по аліментах, а також неустойку (пеню) за несплату таких.
В обґрунтування позову позивачка ОСОБА_3 вказала, що вони з відповідачем ОСОБА_2 перебували в шлюбі, який 12.10.2012 було розірвано на підставі рішення Шевченківського районного суду Харківської області. Від вказаного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
На підставі рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 11.10.2012 з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 , на утримання неповнолітнього сина стягуються аліменти в розмірі усіх видів доходу щомісячно, починаючи з 19.06.2012 та до його повноліття. В подальшому, 08.08.2016 на підставі рішення вищевказаного суду з відповідача стягуються щомісячно аліменти на користь позивачки на утримання молодшого сина ОСОБА_5 в розмірі частини усіх його видів доходу, починаючи таке стягнення з 18.05.2016 і до досягнення дитиною повноліття.
Вказані рішення суду знаходяться на примусовому виконанні у Солом`янському РВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ).
Відповідач ОСОБА_2 не сплачує аліменти на синів з 18.05.2016 року, внаслідок чого виникла заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі 213 888 грн. 75 коп., а заборгованість по сплаті таких на утримання сина ОСОБА_4 становить 292 197 грн. 30 коп., яка підтверджена відповідними розрахунками виконавчої служби.
Позивачка ОСОБА_3 вважає, що вона має право на стягнення з відповідача ОСОБА_2 пені по несплаті аліментів на утримання неповнолітніх синів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ..
Так, відповідно до розрахунку проведеного за відповідною формулою на підставі наданих розрахунків заборгованості по аліментах, наданих Солом`янським ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ)загальна сума неустойки (пені) за період з травня 2016 по травень 2021 включно, яка виникла внаслідок несплати аліментів останнього на утримання сина ОСОБА_7 становить 1 690 263 грн. 28 коп.. В той же час, сума пені, що виникла внаслідок несплати аліментів відповідачем на утримання сина ОСОБА_8 , розрахована за період з червня 2018 року по вересень 2021 року включно становить 976 295 грн. 89 коп.
Однак, оскільки розмір пені є більшим ніж сума заборгованості по аліментам, то з урахуванням вимог ч.1 ст.196 СК України пеня не повинна перевищувати розмір 100 відсотків заборгованості. враховуючи положення ст.. 196 СК України. Тому, позивачка ОСОБА_3 вважає, що вона має право на стягнення пені за період з травня 2016 року по травень 2021 по сплаті аліментів в сумі 213 888 грн 75 коп. на утримання сина ОСОБА_5 , а за період з червня 2018 року по вересень 2021рік має право на стягнення пені з відповідача ОСОБА_2 по сплаті аліментів на сина ОСОБА_4 в сумі 292 197 грн. 30 коп.
Вказані обставини і слугували підставою для звернення з відповідним позовом до суду.
25.11.2021 суддею Шевченківського районного суду Харківської області, відкрито провадження по справі та визначено порядок її розгляду за правилами загального позовного провадження.
20.12.2021 суддею Шевченківського районного суду Харківської області закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду.
Відповідно до розпорядження голови Верховного Суду В.Князєва від 14.03.2022, враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ Шевченківського районного суду Харківської області на Диканський районний суд Полтавської області.
Згідно супровідного листа, справи з Шевченківського районного суду Харківської області надійшли до Диканського районного суду Полтавської області 23.03.2023
24.03.2023 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи, головуючим суддею визначено суддю Петренко Л.Є.
28.03.2023 ухвалою судді Диканського районного суду Полтавської області Петренко Л.Є. справу прийнято до свого провадження та призначено до судового розгляду.
26.04.2023 представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_9 подано до суду клопотання про уточнення позовних вимог. Зі змісту вказаного клопотання вбачається, що позивачка ОСОБА_6 24.02.2023 уклала шлюб та змінила прізвище на « ОСОБА_10 », а тому просить стягувати з ОСОБА_2 заборгованість зі сплати аліментів та пеню на користь ОСОБА_11 .
У вказаному клопотанні також зазначено про розгляд справи у відсутність позивачки ОСОБА_12 та її представника ОСОБА_9 .
Відповідач ОСОБА_2 до суду на розгляд справи повторно не з`явився, однак про дату та час розгляду такої повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом надсилання судової повістки за адресою проживання. Однак, поштова кореспонденція, адресована останньому повернута до суду без вручення з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою».
Крім того, про розгляд справи ОСОБА_2 , повідомлений згідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке було розміщене за десять днів до дати ухвалення цього рішення, однак у визначений їй строк відзиву на позов або інших клопотань суду не подав.
За таких обставин судом відповідно до положень норм ст. ст. 280, 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області, яке набрало законної сили 22.10.2012 шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 розірвано. (а.с.12).

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.16), та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

11.10.2012 рішенням Шевченківського районного суду Харківської області з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 стягнуто аліменти, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи з 19.06.2012 року до його повноліття (а.с.13).

08.08.2016 з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 рішенням Шевченківського районного суду Харківської області стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи таке стягнення аліментів з 18.05.2016 року та до досягненням дитиною повноліття (а.с.14-15).

Згідно розрахунку, проведеного старшим державним виконавцем Солом`янського ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з червня 2018 року по вересень 2021 року складає 292 197 грн. 30 коп, виконавче провадження № 39940493 (а.с.18-19).

Разом з тим з розрахунку проведеного старшим державним виконавцем Солом`янського ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з травня 2016 року по травень 2021 року складає 213 888 грн. 75 коп, виконавче провадження №59948117 (а.с.20-22).

В той же час, з наданих до суду розрахунків заборгованості по аліментах, станом на 01.09.2023 відповідач ОСОБА_2 систематично не сплачує такі на утримання своїх неповнолітніх синів, має заборгованість. З розрахунків також видно, що за весь період перебування на примусовому виконанні рішень суду про стягнення аліментів, відповідач ОСОБА_2 жодного платежу на погашення заборгованості, або сплати самих аліментів не здійснив.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина(частина третя статті 181 СК України).

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто в разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Згідно ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

За змістом ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України, неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбаченаст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Відповідний правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.12. 2020 у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19).

Враховуючи викладене, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

S=(A1х1%хQ1) + (A2х1%хQ2) + … (Anх1%хQn), де:

S - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня на заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при вирішенні спору про стягнення на підставі ч. 1ст.196 СК України пені від суми несплачених аліментів слід з`ясувати розмір не сплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Відповідний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 за результатами розгляду справи № 572/1762/15-ц.

Враховуючи, що відповідачем розрахунок заборгованості зі сплати аліментів не спростований, доказів його недостовірності не надано, виходячи із правової позиції Верховного Суду від 25.04.2018, на переконання суду розмір неустойки (пені) по аліментах, розрахований позивачем за вищевказаною формулою, є правильним.

При цьому, до проведеного розрахунку розміру неустойки за прострочення сплати аліментів, суд застосовує положення ч. 1ст. 196 СК України, відповідно до якого, сума пені не може бути більшою, ніж 100% заборгованості по аліментам, яка згідно розрахунку позивачки та довідок Солом`янського ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) становить 292 197 грн. 30 коп. на утримання сина ОСОБА_13 , та 213 888 грн. 75 коп. на утримання сина ОСОБА_14 .

Оскільки відповідач був обізнаний про рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання синів, знав про свій обов`язок сплати аліментів, доказів того, що відповідач не міг сплачувати аліменти та те, що заборгованість по аліментам утворилася з неналежних від нього причин суду не надано.

Отже, в діях відповідача наявна винна поведінка, що призвела до виникнення заборгованості по аліментах.

Так, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

Правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 334/7702/16 (провадження № 61-42142св18).

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, враховуючи положення ч. 1ст. 196 СК України, що розмір пені, який підлягає стягненню, не може бути більшим 100 % заборгованості, максимально враховуючи інтереси дитини, суд, керуючись принципом регулювання сімейних відносин на засадах справедливості, добросовісності та розумності, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, тому стягує з відповідача на користь позивача пеню за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_13 в розмірі 292 197 грн. 30 коп, та на сина ОСОБА_14 в сумі 213 888 грн. 75 коп..

Щодо позовних вимог позивачки ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за аліментами, суд зазначає настуне.

Судом встановлено, що як наслідок невиконання відповідачем ОСОБА_2 рішень суду про стягнення аліментів, як по виконавчому провадженню № 39940493 стосовно стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_8 , так і по виконавчому провадженню № 59948117 стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 , винесено постанови про арешт коштів боржника, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, та у праві керування транспортними засобами, а також проведено інші передбачені ЗУ «Про виконавче провадження» заходи з примусового виконання рішень суду.

Порядок стягнення аліментів на утримання дітей визначається законом - ст. 79-91, 194-197 СК України та статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження».

У разі неможливості стягнення аліментів із заробітної плати чи інших доходів боржника протягом трьох місяців підряд, якщо боржник не працює і не одержує доходів, стягнення звертається на майно боржника.

Розмір заборгованості по аліментах визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник в цей період не працював, заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості. Державний виконавець у разі надходження виконавчого документа повинен підрахувати розмір заборгованості по аліментах і повідомити про нього стягувача і боржника.

Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику: у разі якщо виконавчий документ уперше надійшов для виконання; за заявою сторін виконавчого провадження; у разі надсилання постанови до адміністрації підприємства, установи, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця для проведення відрахування із заробітної плати (доходів), пенсії та стипендії боржника; у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку з надходженням виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; за власною ініціативою; в інших передбачених законом випадках.

Спір щодо розміру заборгованості (не спір про стягнення заборгованості) із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом (ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до розділу VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи (ст. 447 ЦПК).

Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття - ч.2, 4 ст.194 СК України.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а в разі спору - судом - ч.4 ст. 195 СК України.

Виходячи зі змісту вищенаведених законодавчих норм, спір щодо розміру заборгованості за аліментами виникає між стороною виконавчого провадження (стягувачем та/чи боржником) і державним виконавцем, до компетенції якого законодавець відніс обчислення розміру заборгованості за аліментами.

Стягнення заборгованості за аліментами за рішенням суду сімейне законодавство (ч.3 ст. 194 СК України) передбачає лише у випадку відрахування аліментів на дитину за ініціативою платника (ст. 187 СК України).

У даному випадку стягнення аліментів на утримання дітей відбувається за рішенням суду.

Таким чином, для стягнення заборгованості за аліментами, які стягуються за рішенням суду, законодавець не вимагає окремого рішення суду про стягнення такої заборгованості, а встановлює порядок її стягнення в межах виконавчого провадження за рішенням суду про стягнення аліментів.

В рамках даної справи заявлені вимоги про стягнення заборгованості по сплаті аліментів, а не про обчислення розміру заборгованості по сплаті аліментів. Дії державного виконавця, пов`язані із обчисленням розміру заборгованості із сплати аліментів та складенням відповідного розрахунку, в рамках даної справи не оскаржені.

Виходячи з наведених положень сімейного законодавства та Закону України «Про виконавче провадження» у контексті обставин даної справи, сам факт наявності у відповідача заборгованості по аліментам за вказаний період, обчисленої згідно з розрахунків державного виконавця, розмір яких на час ухвалення даного рішення не оспорений ні стягувачем ні боржником у порядку, встановленому законом, не може бути прийнятий судом в якості підстав для стягнення цієї заборгованості у судовому порядку за окремим рішенням суду. Права стягувача аліментів позивачки ОСОБА_3 , є захищеними в силу закону, оскільки виконавчі листи про стягнення аліментів перебувають на виконанні у відділі державної виконавчої служби, а обчислена державним виконавцем заборгованість підлягає стягненню у рамках виконавчого провадження про стягнення аліментів, по сплаті яких і виникла ця заборгованість. Виконавчі листи будуть перебувати на виконанні до повного погашення сум заборгованостей боржником ОСОБА_2 відповідачем по справі.

З наявних у матеріалів справи та досліджених письмових доказів суд приходить до висновку про те, що доводи позивачки щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості по аліментам не відповідають обставинам справи та положенням закону.

За таких обставин, у суду немає підстав вважати порушеним право позивача на отримання заборгованості по аліментам у порядку, визначеному ст.194-195 СК України, ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», а тому правові підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за аліментами на утримання сина ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , відсутні.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, з огляду на те, що позивач при пред`явленні позову була звільнена від сплати судового збору, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1816 грн., обрахований згідно ЗУ «Про судовий збір» в редакції, яка була чинною на момент подачі позову до Шевченківського районного суду Харківської області.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Уточнені позовні вимоги ОСОБА_11 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам та неустойки (пені) за несплату аліментів, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , неустойку (пеню), що виникла внаслідок несплати аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 292 197 (двісті дев`яносто дві тисячі сто дев`яносто сім) грн. 30 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , неустойку (пеню), що виникла внаслідок несплати аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 213 888 (двісті тринадцять тисяч вісімсот вісімдесят вісім) грн. 75 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1816 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуюча: Л.Є. Петренко