Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________________
Справа № 299/6361/23
У Х В А Л А

27.09.2023 м. Виноградів

Суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області А.А.Надопта, ознайомившись з матеріалами заяви ОСОБА_1 до зацікавленої особи- Виноградівської міської ради про встановлення факту,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Виноградівського районного суду 25.09.2023р. повторно надійшла заява ОСОБА_1 до зацікавленої особи- Виноградівської міської ради про встановлення факту.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.09.2023р. дану цивільну справу передано до провадження судді А.А.Надопта, а 26.09.2023р. через канцелярію суду від заявника надійшла заява, згідно якої він просить повернути йому його заяву з додатками.

Розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що така заява підлягає задоволенню, а заява - поверненню з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ч.ч.1,3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст.43 ЦПК України учасники справи мають право, зокрема, подавати до суду заяви та клопотання.

Подання заяви про відкликання позову (заяви) є правом позивача (заявника), яке не може бути обмежено судом.

Відповідно до п.3 ч.4 ст.185 ЦПК України, позовна заява (заява) повертається у випадках, коли до постановлення ухвали про відкриття провадження у справі від позивача (заявника) надійшла заява про врегулювання спору або заява про відкликання позовної заяви.

Враховуючи наведене, а також те, що на момент подачі заяви про відкликання (повернення) заяви ухвалу про відкриття провадження у справі не було винесено, суддя вважає за можливе повернути заявнику подану ним позовну заяву (заяву), роз`яснивши при цьому, що повернення такої позовної заяви (заяви) не перешкоджає повторному зверненню із позовною заявою (заявою) до суду в порядку, встановленому законом, а відтак вимоги позивача підлягають задоволенню, та є обґрунтованими.

Поряд з цим суд зазначає наступне.

Аналогічні заяви заявником були подані до суду 21.08.2023р., 30.08.2023р., 08.09.2023р., які ухвалами суду були повернуті заявнику, проте, не дивлячись на вимоги ухвали суду заявник, не виконавши вимоги суду, зазначені в ухвалах, повторно подає до суду зазначену заяву (в матеріалах справи наявна лише одна заява з доданими до неї копіями документів, без підтвердження сплати судового збору), а відтак такі дії заявника дають суду підстави до висновку, що ним вчиняються дії, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями Виноградівського районного суду.

Між тим, відповідно до ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

3. Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

4. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

В даній справі встановлено, що заявником були подані аналогічні заяви до суду 21.08.2023р., 30.08.2023р., 08.09.2023р., які ухвалами суду були повернуті заявнику, проте, не дивлячись на вимоги ухвали суду заявник, не виконавши вимоги суду, зазначені в ухвалах, повторно подає до суду зазначену заяву, при цьому в матеріалах справи наявна лише одна заява без доданих до неї копій, копій документів та без сплати судового збору, що свідчить про штучне подання заяви з метою маніпулювання автоматизованим розподілом справи між суддями, а відтак в діях заявника обґрунтовано вбачаються ознаки зловживання своїми процесуальними правами в судовому процесі, передбаченими у ст.43 ЦПК.

У цьому контексті слід згадати Рекомендацію R(84)5 Комітету міністрів державам-членам щодо принципів цивільного судочинства, спрямованих на вдосконалення судової системи від 28 лютого 1984 року (Рекомендація R(84)5), та Рекомендацію R(95)5 Комітету міністрів державам-членам щодо введення в дію та поліпшення функціонування систем і процедур оскарження у цивільних або комерційних справах від 7 лютого 1995 року (Рекомендація R(95)5).

Зокрема, у Рекомендації R(84)5 констатується, що деякі норми судочинства, прийняті державами-членами, можуть стати перешкодою ефективного здійснення правосуддя, оскільки ними можуть іноді зловживати або маніпулювати для затягування судового розгляду; потрібно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш швидких форм судочинства та захистити їх від зловживань або затримок, зокрема, наділивши суд повноваженнями вести судочинство більш ефективно. У зазначеному документі визначено такі принципи судочинства, спрямовані на вдосконалення судової системи: 1) судочинство зазвичай має складатися не більше ніж із двох судових засідань; суд повинен уживати заходів щодо того, щоб усі дії, необхідні для проведення другого засідання, застосовувалися своєчасно, не допускаючи затримки; 2) стосовно будь-якої сторони повинні застосовуватися санкції, якщо вона, отримавши судове повідомлення, не вчинить процесуальних дій у строки, встановлені законом або судом; 3) коли сторона подає явно необґрунтований позов, суд повинен мати повноваження приймати рішення у справі на основі спрощеної процедури і, якщо це необхідно, накладати на цю сторону штраф або виносити рішення про відшкодування збитків іншій стороні; 4) коли сторона під час судового розгляду поводиться недобросовісно та явно порушує процедуру з очевидною метою затягнути розгляд справи, суд повинен мати повноваження або негайно прийняти рішення по суті, або застосувати такі санкції, як, наприклад, накласти штраф, зобов`язати відшкодувати збитки або позбавити права на процесуальні дії; в особливих випадках суд повинен стягувати з адвоката судові витрати.

Суд наголошує на тому, що загалом зловживання процесуальними правами в судовому процесі підриває не лише засади здійснення правосуддя, але і шкодить міжнародному іміджу України як правової держави.

Так, у рішеннях ЄСПЛ уже сформувалася стала практика щодо порядку здійснення принципу неприпустимості зловживання процесуальними правами в судовому процесі. Зокрема, у деяких рішеннях ЄСПЛ указує на пряме застосування статті 17 Конвенції у таких випадках: якщо заявник, по суті, прагне використати основне положення Конвенції як основу для права здійснювати будь-яку дію або будь-яку діяльність, спрямовану на знищення будь-яких прав і свобод, закріплених у Конвенції, Суд застосовує статтю 17 і відхиляє подану скаргу як несумісну ratione materiae з положеннями Конвенції відповідно до п.п. 3 і 4 ст. 35; Суд може застосувати статтю 17 за власною ініціативою та оголосити заяву неприйнятною de plano (рішення у справах «Norwood v. the United Kingdom», заява № 23131/03 [54]; «Belkacem v. Belgique», заява № 34367/14, п. п. 33-36 [55]; «Witzsch v. Germany» (№ 2), заява № 7485/03 [56]; «Roj TV A/S v. Denmark», заява № 24683/14, п. 30).

З огляду на вищезазначене, у разі виявлення зловживання процесуальними правами суд зобов`язаний ужити заходів, спрямованих на попередження та/або протидію такому зловживанню, що зумовлено необхідністю: а) захисту процесуальних прав інших сторін, зокрема, щодо розгляду та вирішення справ у «розумні строки»; б) гарантувати дотримання всіма учасниками справи обов`язку виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; в) захисту довіри до суду, професійності та авторитету суддів; г) своєчасного, всебічного, повного та об`єктивного встановлення всіх обставин справи, вирішення справи, а також винесення рішення за умови правильного застосування норм матеріального права, дотримання норм процесуального права; ґ) гарантувати виконання учасниками судового процесу всіх процесуальних обов`язків, визначених законом або судом, водночас учасники справи також повинні мати активну позицію щодо інформування суду про виявлені випадки зловживання процесуальними правами іншими учасниками з викладенням відповідних доводів і наданням доказів.

Суд зазначає, що суспільна небезпека зловживання процесуальними правами в цивільному судочинстві полягає у тому, що дії (бездіяльність), які становлять зміст такого зловживання правом, спричиняють настання негативних наслідків, що можуть проявлятися для учасників справи у недосягненні судом завдань цивільного судочинства, визначених у ст.2 ЦПК України, та для суду та усієї судової системи - у зниженні рівня довіри до судової гілки влади, у поставленні під сумнів професійності та авторитету суддів.

Крім того, зловживання процесуальними правами з боку заявника має безпосередній вплив і на збільшення бюджетних витрат на судову систему.

Згідно з п.6 ч.1 ст.353 ЦПК України ухвали суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявникові) можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.13,43,49,185,259-261,352-355 ЦПК України, ст.7 Закону України "Про судовий збір", суд-

У Х В А Л И В:

Матеріали заяви ОСОБА_1 до зацікавленої особи- Виноградівської міської ради про встановлення факту повернути заявнику.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України.

Суддя А. А. Надопта