Житомирський апеляційний суд
Справа №289/115/23 Головуючий у 1-й інст. Кириленко О. О.
Категорія 44 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Григорусь Н.Й., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря

судового засідання Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу №289/115/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Житомирській області на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 27 квітня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Кириленка О.О. у м. Радомишль,

в с т а н о в и в :

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, в якому просив стягнути з держави на його користь 1 000 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, а також стягнути з відповідача 50 000,00 грн витрат на правничу допомогу.

В обґрунтування позову зазначав, що працівники Відділення поліції №3 Житомирського РУП Головного управління Національної поліції в Житомирській області звинувачували його у тому, що 23.03.2022 об 14:30 год. в м. Радомишль по вул. Цегельна він керував транспортним засобом «Scoda Octavia Tour» в стані алкогольного сп`яніння, про що склали протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. Постановою Радомишльського районного суду Житомирської області від 14.07.2022 по справі №289/520/21 провадження у справі закрито за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Зазначав, що поліцією свідомо підроблялися результати перевірки, за короткий проміжок часу він зазнав психічних та моральних страждань втручанням поліції в приватне життя та внаслідок психологічного тиску на нього. Вважав, що протиправні дії працівників Відділення поліції №3 Житомирського РУП Головного управління Національної поліції в Житомирській області призвели до витрат його часу для захисту порушеного права, що завдало моральних і психічних страждань. Посилаючись на вказані обставини, просив задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 27 квітня 2023 року позов задоволено частково та стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 4000 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Судовий збір по справі компенсовано за рахунок держави.

У поданій апеляційній скарзі Головне управління Національної поліції в Житомирській області (надалі - ГУНП в Житомирській області), посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду змінити у частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким зменшити розмір стягнутої з Державного бюджету України на користь позивача моральної шкоди та витрат на правничу допомогу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд неповно з`ясував та дослідив всі обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, а тому зазначене рішення підлягає зміні. Зазначають, що оскільки підставою для відшкодування моральної шкоди є встановлена рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області протиправність протоколу про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП, складеного поліцейським Радомишльського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області у справі про адміністративне правопорушення, за якою не було накладено адміністративне стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відтак спеціальні норми, передбачені ч.1 ст. 1176 ЦК України, застосуванню не підлягають.

Вказують, що не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які завдають моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік і стан здоров`я потерпілого.

З огляду на не повне з`ясування судом першої інстанції обставини, з урахуванням того, що сам факт скасування протоколу про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення та закриття цієї справи не є доказом заподіяння позивачу моральної шкоди та підставою для її відшкодування, оскільки рішення, яким скасовано зазначений протокол, безумовно не встановлює доведеність усіх обов`язкових складових цивільно-правової відповідальності.

Крім того, позивачем не доведено належними, достатніми, достовірними та допустимими доказами причинно-наслідкового зв`язку між неправомірними діями відповідачів і заподіяною шкодою, а також того, що його негативні емоції досягай рівня страждання або приниження, які заподіяли моральну шкоду у будь - якому розмірі.

Таким чином, судом першої інстанції належним чином не оцінено, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності, що не ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оскільки позивачем не представлено, а судом не досліджено жодних переконливих доказів на їх підтвердження.

Щодо витрат на правничу допомогу вважають, що визначена судом першої інстанції сума понесених позивачем даних витрат за результатами розгляду справи не є належним чином обґрунтованою та завищеною у контексті дослідження обсягу фактично наданих ним послуг із урахуванням складності справи, кількості витраченого на ці послуги часу, та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг і витраченого адвокатом часу із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Під час апеляційного розгляду справи позивач ОСОБА_1 , посилаючись на законність і обґрунтованість судового рішення, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи представник відповідача в судове засідання не з`явився, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у його відсутність, що відповідає положенням ч.2 ст.372 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом установлено, що відносно ОСОБА_1 працівниками Відділення поліції №3 Житомирського РУП Головного управління Національної поліції в Житомирській області 23.03.2022 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №198867 за ч.1 ст.130 КУпАП, за змістом якого ОСОБА_1 23.03.2022 об 14:30 год. в м. Радомишль по вул. Цегельна керував транспортним засобом «Scoda Octavia Tour» в стані алкогольного сп`яніння.

Постановою Радомишльського районного суду Житомирської області від 14.07.2022, яка набрала законної сили 25.07.2022, провадження у справі №289/520/22 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Зокрема, під час розгляду згаданого протоколу судом встановлено, що наявні у справі докази не підтверджують факт порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9 а) ПДР України та відповідно наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. ст. 130 КУпАП.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції із посиланням на норми ст. ст. 19, 56 Конституції України, ст. ст. 23, 1176 ЦК України, ст. ст. 2, 4, ч. 1 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, заподіяної громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» правомірно констатував, що здійснення провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження. Відшкодування моральної шкоди у такому випадку здійснюється незалежно від вини та незалежно від того, чи застосувалися з боку держави будь-які заходи примусу до особи, відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчить про те, що позивач не зазнав страждань та приниження, та дійшов обґрунтованого висновку, що позивачу було завдано моральної шкоди внаслідок протиправних дій та рішень службових осіб органу державної влади, а саме Відділення поліції №3 Житомирського РУП Головного управління Національної поліції в Житомирській області.

При цьому місцевий суд на виконання приписів ч. 4 ст. 263 ЦПК України врахував висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду від 10.10.2019 у справі №569/1799/16-ц, від 08 квітня 2020 року у справі №686/16847/17, від 22 липня 2020 року у справі №303/7352/18, від 02 вересня 2020 року у справі №591/1001/17, від 09 червня 2021 року у справі №726/837/20, від 29 вересня 2021 року у справі №166/1222/20, від 20 грудня 2021 року у справі №215/7147/20, від 19 жовтня 2022 року у справі №465/6045/20.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та на його законність не впливають, а направлені виключно на переоцінку доказів, яким правильно надана оцінка судом першої інстанції.

Посилання скаржника щодо неналежного обґрунтування позивачем витрат на правничу допомогу та завищення їх вартості, що не було враховано судом при ухваленні оскаржуваного рішення, є непереконливими.

Так, суд першої інстанції вирішуючи питання відшкодування витрат на правничу допомогу понесену позивачем, установив, що подані до суду представником позивача - адвокатом Бойко В.В. процесуальні документи, а саме: позовна заява, додаткові письмові пояснення, а також відповідь на відзив за своїм змістом є тотожними. До того ж, участі в судовому засіданні позивач та його представник не приймали, звернулись з заявою про розгляд справи у їхню відсутність. Тому з урахуванням наведеного, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, принципи розумності і співмірності, складність справи та обсяг виконаних адвокатом робіт та час витрачений на їх виконання, суд обґрунтовано стягнув витрати на правничу допомогу в сумі 2000 грн. замість заявлених у позові 50 000 грн.

З огляду на правовий висновок, наведений у постанові Верховного Суду від 13 вересня 2023 року у справі №283/2629/19, ОСОБА_2 за наявності свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ №6367, виданого на підставі рішення Ради адвокатів м. Києва від 04 квітня 2019 року №28, ордера на надання правничої (правової) допомоги, договору про надання правової допомоги адвокатом від 30.12.2022, наділений повноваженнями щодо представництва ОСОБА_1 у даній справі.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до змісту ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення - без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанцій не спростовують, а рішення ухвалено із дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Враховуючи, що апеляційна скарга залишається без задоволення, підстав для нового розподілу судових, немає.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 27 квітня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений: 28 вересня 2023 року.