Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/1345/22

Номер провадження: 2/511/39/23

14 вересня 2023 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Бобровська І. В.,

секретаря судового засідання Руденко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Роздільна Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ТДВ «Страхова компанія «СК» Ю.ЕС.АЙ", третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки,

за участю представника позивача адвоката Христюк Ю.Г.,

представника відповідача адвоката Топунової А.М. (дистанційно)

В С Т А Н О В И В:

В липні 2022 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшла вищевказана позовна заява. Свої вимоги позивач мотивує тим, що її визнано потерпілою у кримінальному провадженні № 0000595 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. 29.02.2020 року приблизно в 11 годин 36 хвилин, водій ОСОБА_3 допустив порушення вимог п.п. 2.3 (б), 10.1 та 10.3 ПДР України, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 року. Порушення виразились в тому, що 29.02.2020 року приблизно в 11 годин 30 хвилин водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем марки «MAN TGX 26.480», реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричепом «GS», номерний знак НОМЕР_2 , здійснював рух по сухому дорожньому покриттю проїжджої частини вулиці М. Грушевського в Малиновському районі м. Одеси зі сторони вул. Паркова в напрямку вулиці Балківська, не врахував дорожню обстановку, в ході руху за кермом транспортного засобу не був, діючи необережно, проявивши злочинну недбалість, під час здійснення перестроювання та зміною напрямку не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, розпочав зміну напрямку руху не надавши дорогу транспортному засобу, що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтись, продовжив зміну руху та допустив зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ 211540», реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_4 . Від контактування з автомобілем марки «MAN TGX 26.480», реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричепом «GS», номерний знак НОМЕР_2 , автомобіль «ВАЗ 211540», реєстраційний номер НОМЕР_3 виїхав за межі проїзної частини та здійснив перекидання. В результаті ДТП пасажир автомобіля «ВАЗ 211540», реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої ключиці. Вказане ушкодження спричинено дією тупих твердих предметів, якими могли бути частини салону легкового автомобіля в умовах ДТП та згідно з п. 2.1.3 «м» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відноситься до категорії середньої тяжкості ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Таким чином у ході скоєння кримінального правопорушення потерпілої ОСОБА_1 було заподіяно матеріальну шкоду на суму 22161,59 грн. Слід зазначити, що ДТП було скоєно ОСОБА_3 , який на той час працював на відповідача по справі. Також слід зазначити, що при скоєнні кримінального правопорушення, позивачу ОСОБА_1 також була спричинена моральна шкода, яка виразилась в тривалому лікуванні, було порушено її емоційний та психологічний стан, на протязі тривалого часу позивач не мала можливості відповідно нормально проводити повсякденне життя. На протязі тривалого часу позивач зверталась до лікаря, перенесла операцію щодо зламаної ключиці. До сьогоднішнього дня у позивача з здоров`ям у вигляді тривалих болій, порушена фізична активність. Моральну шкоду позивач оцінює у 200 000 грн. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 22 161, 59 грн., моральну шкоду у розмірі 200 000 грн., та судові витрати.

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 05.08.2022 року відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження, з призначенням підготовчого засідання. (а.с.56-58)

04.10.2022 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Відзив мотивований тим, що позивачем при звернення до суду було порушено вимоги ст. 37 ЗУ «Про страхування», а саме позивачем не було подано заяви про заподіяння шкоди здоров`ю або життю, протягом 3 років з моменту скоєння ДТП та відповідач, з урахуванням позиції Великою палати Верховного Суду по справі №147/6617 не є належним відповідачем по вказаній цивільній справі. (а.с.69-71)

Ухвалою суду від 22.02.2023 року закрито підготовче провадження по справі та справу призначено до судового розгляду по суті. (а.с.102)

20.03.2023 року на адресу суду від представника позивача адвоката Христюк Ю.Г. надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої останній зазначив, що відповідач ОСОБА_2 є належним відповідачем по справі, з урахування позиції викладеної у постанові КЦС ВС від 25.11.2020 року (справа №760/28302/18-ц). Представник позивача наголосив, що шкоди завдана, внаслідок ДТП із вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній підставі керував транспортним засобом, що належав роботодавцю, в даному випадку ОСОБА_2 має відшкодовуватись власником цього джерела підвищеної небезпеки, тобто ОСОБА_2 , а не ОСОБА_3 . Додатково представник позивача адвокат Христюк Ю.Г. заявив клопотання про залучення до участі в справі, в якості співвідповідача Страхову компанію ТДВ СК» Ю.ЕС.АЙ». (а.с.109)

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 20.03.2023 року, за клопотанням представника позивача адвоката Христюк Ю.Г., до участі в справі, в якості співвідповідача залучено ТДВ «Страхова компанія «СК» Ю.ЕС.АЙ. (а.с.114-116)

13.04.2023 року на адресу суду від представника позивача адвоката Христюк Ю.Г. надійшла заява в порядку ст. 49 ЦПК України про прийняття уточненої позовної заяви. Вказана заява мотивована тим, що оскільки ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 20.03.2023 року до участі в справі було залучено співвідповідача ТДВ «Страхова компанія «СК» Ю.ЕС.АЙ, необхідним є подати до суду уточнену позовну заяву з відповідними додатками, в якій зазначити про необхідність стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ТДВ «Страхова компанія «СК» Ю.ЕС.АЙ матеріальну шкоду в розмірі 22161,59 грн. та моральну шкоду в розмірі 200000 грн. та стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 судові витрати. (а.с.121-125)

02.05.2023 року на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Топунової А.М. надійшли заперечення щодо прийняття уточненої позовної заяви до розгляду. Вказані заперечення мотивовані тим, що у постанові Великої Палати ВСУ у справі №147/66/17 від 14.12.2021 року зазначалось, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Отже, на думку представника відповідача, обов`язок по відшкодуванню заподіяної шкоди життю і здоров`ю потерпілої особи, забезпеченим транспортним засобом, покладається саме на ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» в межах загального ліміту відповідальності страховика, який складає 200000 грн. Відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілому страховиком, відшкодовується потерпілому, який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП, моральна шкода становить 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. У зв`язку з викладеним, представник відповідача адвокат Топунова А.М. просить суд відмовити у прийнятті до розгляду уточненої позовної заяви представника ОСОБА_1 адвоката Христюк Ю.Г. (а.с.129)

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 18.05.2023 року заяву представника позивача адвоката Христюк Ю.Г. про прийняття уточненої позовної заяви по вищевказаній цивільній справі залишено без розгляду. (а.с.133-135)

30.05.2023 року на адресу суду надійшла заява представника позивача адвоката Христюк Ю.Г. про повернення до стадії підготовчого провадження, поновлення строку на подання уточненої позовної заяви та прийняття уточненої позовної заяви. Вказана заява мотивована тим, що на стадії підготовчого провадження позивачка та її представник були позбавлені можливості подати уточнену позовну заяву, у зв`язку з масовим відключенням світла на території м. Одеси та області, постійними обстрілами території України та відсутністю технічної можливості направити відповідні клопотання. Необхідність подання уточненої позовної заяви представник позивача мотивує, залучення до справи в якості співвідповідача ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» та заявлення до них відповідної вимоги. (а.с.138-139)

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 31.05.2023 року розгляду було прийнято уточнену позовну заяву від 04.04.2023 року, подану представником позивача адвокатом Христюк Юрієм Георгійовичем, яка надійшла на адресу суду 13.04.2023 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ТДВ «Страхова компанія «СК» Ю.ЕС.АЙ, третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки та розгляд справи повернуто до стадії підготовчого провадження. (а.с.141-144)

07.06.2023 року на адресу суду надійшов відзив від представника відповідача адвоката Топунової А.М., відповідно до якого остання просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. (а.с.146-148)

Представник позивача - адвокат Христюк Ю.Г. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача - адвокат Топунова А.М. в судовому засіданні просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог, на підставі обґрунтувань, зазначених у відзиві.

Представник відповідача ТДВ «СК «Ю. ЕС.АЙ» про дату, час та місце розгляду цивільної справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Третя особа ОСОБА_3 про дату, час та місце розгляду цивільної справи повідомлявся належним чином, в судове засідання не прибув, відповідних заяв та клопотань не подавав.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 11.02.2021 року ОСОБА_3 було визнано винуватим, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначено покарання, у вигляді штрафу, в розмірі 5100,00 грн., без позбавлення права керування транспортними засобами. Вирок суду набрав законної сили 15.03.2021 року. (а.с.11-13)

З фабули вироку вбачається, що порушення виразились в тому, що 29.02.2020 року приблизно в 11 годин 30 хвилин водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем марки «MAN TGX 26.480», реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричепом «GS», номерний знак НОМЕР_2 , здійснював рух по сухому дорожньому покриттю проїжджої частин вулиці М. Грушевського в Малиновському районі м. Одеси зі сторони вул. Паркова в напрямку вулиці Балківська, не врахував дорожню обстановку, в ході руху за кермом транспортного засобу уважним не був, діючи необережно, проявивши злочинну недбалість, під час здійснення перестроювання та зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, розпочав зміну напрямку руху, не надавши дорогу транспортному засобу, що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтись, продовжив зміну руху та допустив зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ 211540», реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_4 .

Від контактування з автомобілем марки «MAN TGX 26.480», реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричепом «GS», номерний знак НОМЕР_2 , автомобіль «ВАЗ 211540», реєстраційний номер НОМЕР_3 виїхав за межі проїзної частини та здійснив перекидання.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобіля «ВАЗ 211540», реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої ключиці.

Відповідно до договору купівлі продажу №1/2020 від 01.03.2020 року, укладеного між ФОП ОСОБА_5 та ОСОБА_1 встановлено, що ОСОБА_1 придбала ключичну пластину з кутовою стабільністю, гвинт кортикальний, гвинт блокуючий (довжина 18 мм.) та гвинт блокуючий (довжина 45 мм.) на загальну суму 16000,00 грн. (а.с.14-20) Додаткового до договору долучено копію сертифікату відповідності, серії СВ №001774 (а.с.21), копію сертифікату на систему управління якістю, виданий Органом з сертифікації систем управління Державного підприємства «Харківський регіональний науково виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» (а.с.22), витяг з реєстру платників єдиного податку від 20.10.2016 року №614, з якого вбачається, що ОСОБА_5 займається відповідною діяльністю, щодо роздрібної торгівлі медичними та ортопедичними товарами в спеціалізованих магазинах. (а.с.23) та виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, щодо ФОП ОСОБА_5 (а.с.24-25), копію квитанцій про сплату суми за набір імплантів для остеосинтезу, в розмірі 16000,00 грн. (4950,00 грн. + 4950,00 грн. + 4950,00 грн. + 1150,00 грн.) (а.с.28), копію договору про надання медичних послуг (в умовах стаціонару) від 04.03.2020 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 уклали Договорі з ТОВ «Медичний центр «Медікап» про надання Медичним Центром Зарецькій Л.В. платних послуг. (а.с.29), виписку з медичної картки №934 від 06.03.2023 року. (а.с.31), копію замовлення на надання медичних послуг від 19.03.2020 року на суму 500,00 грн. (а.с.35), копію консультації ортопеда травматолога від 07.04.2020 року. (а.с.36), копію замовлення на надання медичних послуг від 07.04.2023 року на суму 600,00 грн. (а.с.38), копію замовлення на надання медичних послуг від 12.05.2020 року на суму 610,00 грн. (а.с.39), копію замовлення на надання медичних послуг №1634 від 25.05.2020 року на суму 520,00 грн. (а.с.40), копію замовлення на надання медичних послуг від 29.05.2020 року на суму 500,00 грн. (а.с.41), копію замовлення на надання медичних послуг від 01.06.2020 року на суму 500,00 грн. (а.с.44), копію замовлення на надання медичних послуг від 04.06.2020 року на суму 500,00 грн. (а.с.46), копію замовлення на надання медичних послуг від 09.06.2020 року на суму 500,00 грн. (а.с.47), копію замовлення на надання медичних послуг від 30.06.2020 року на суму 500,00 грн. (а.с.48), копію замовлення на надання медичних послуг від 03.07.2020 року на суму 650,00 грн. (а.с.20).

Відповідно до копії полісу обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, серії АО №666105, код страховика 0165, строк дії з 24.04.2019 року по 23.04.2020 року, страхова сума на одного потерпілого 200000,00 грн. (двісті тисяч), за шкоду заподіяну майну 100000,00 грн. (сто тисяч), розмір франшизи 1000,00 грн. (одна тисяча), страхувальник ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 транспортний засіб марки MAN TGX 26.480», реєстраційний номер НОМЕР_1 , дата укладання договору 23.04.2019 року. (а.с.76)

Засади цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну зіткненням транспортних засобів (взаємодії джерел підвищеної небезпеки)

У страховика (МТСБУ) обов`язок здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату) не виникає у разі навмисних дій страхувальника, спрямованих на настання страхового випадку (підпункт 37.1.1 пункту 37.1 статті 37 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» далі - Закону № 1961-IV), або у разі вчинення ним умисного кримінального правопорушення, що призвело до страхового випадку (підпункт 37.1.2 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV).

Обов`язок здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату) у Страховика не виникає і тоді, коли має місце неналежна поведінка й з боку потерпілого, а саме: невиконання обов`язків, визначених Законом № 1961-IV, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт ДТП, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди (підпункт 37.1.3 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV); неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року з моменту ДТП, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років з моменту ДТП, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого (підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV).

Відповідно до підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV підставою для відмови страховиком (страховою компанією) у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, зокрема, неподання потерпілою особою заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння ДТП.

Закон передбачає, що потерпілий, який володіє правом на майнове відшкодування заподіяної йому шкоди, повинен вчинити ряд активних дій, які б свідчили про його волевиявлення щодо здійснення цього права. Вказані активні дії потерпілого закон пов`язує, зокрема, із поданням заяви про страхове відшкодування впродовж визначеного законом строку (підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV), зі сприянням у визначенні характеру та розміру збитків (пункт 331.1статті 331 Закону № 1961-IV).

Відтак право потерпілого на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 910/7449/17 (провадження № 12-104гс18)).

В іншій постанові Великої Палати Верховного Суду зроблено висновок, що зазначений у підпункті 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV річний строк є преклюзивним і поновленню не підлягає (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 465/4287/15 (провадження № 14-406цс19).

Сплив строку, протягом якого потерпіла особа може реалізувати своє регулятивне суб`єктивне право (у цьому випадку протягом одного року) за рахунок страховика (страхової компанії), призводить до неможливості отримання страхового відшкодування від особи, що застрахувала відповідальність винної в ДТП особи в позасудовому порядку. Однак, законодавством не передбачено в цьому випадку припинення взагалі права на відшкодування шкоди, ані у повному обсязі, ані в обсязі страхового відшкодування. Тоді як згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявила сторона у спорі, є підставою для відмови в позові.

З огляду на те, що пропуск річного строку звернення із заявою до страховика (страхової компанії) не зазначений у законодавстві (стаття 12 ЦК України) як підстава для припинення матеріального права, цей строк не може бути розцінений як преклюзивний і такий, що припиняє існуюче право на отримання відшкодування шкоди в розмірі регламентних виплат взагалі.

Аналізуючи норми законодавства стосовно добросовісної поведінки всіх учасників правовідносин (стаття 13 ЦПК України) та принципу повного відшкодування шкоди (стаття 1166 ЦК України), суд, з огляду на відсутність норми закону, що передбачає припинення в цьому випадку цивільного права на відшкодування, та з урахуванням із загального права особи на захист права в суді (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) дійшов висновку, що при добросовісній поведінці потерпілої особи та доведеності, що річний строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, особа може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, крім зазначених вище випадків, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).

У випадку, якщо потерпіла особа звернеться до страховика (страхової компанії) за відшкодуванням шкоди з пропуском встановленого річного строку, однак доведе, що нею здійснено розумних заходів для отримання відшкодування за рахунок страховика, та строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, вона має право на відшкодування шкоди в межах страхової суми за рахунок страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи, у тому числі у судовому порядку.

19.03.2023 року представник позивача - адвокат Христюк Ю.Г. надав суду клопотання про залучення до участі в справі в якості співвідповідача Страхову компанію ТДВ "СК" Ю.ЕС.АЙ. (а.с.109)

Уточнену позовну заяву, адвокат Христюк Ю.Г., надав на адресу суду лише 04.04.2023 року, таким чином сформувавши вимоги до страхової компанії. (а.с.122-125)

Доказів того, що позивач раніше звертався до Страхової компанії ТДВ «СК» Ю.ЕС.АЙ, з відповідною заявою, матеріали справи не містять.

Відповідно до ч.2 ст. 124 ЦПК України, строк, обчислюваний місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку. Якщо закінчення строку, обчислюваного місяцями, припадає на такий місяць, що відповідного числа не має, строк закінчується в останній день цього місяця.

На підставі викладеного, що оскільки ДТП відбулась 29.02.2020 року, останнім днем звернення потерпілої особи до страховика був 28.02.2023 року, а представник позивача звернувся до страховика лише під час судового розгляду, шляхом подання клопотання про залучення співвідповідача лише 19.03.2023 року, отже поза трирічним строком звернення до страховика для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), що в свою чергу є підставою для відмови у позові, в частині до ТДВ «СК «Ю. ЕС.АЙ».

Аналогічна правова позиції викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 року (справа №147/66/17)

Також суд звертає увагу на те, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом №1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом №1961-IV випадках МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) (пункт 59), від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик.

Разом з тим судом встановлено, що позивач з позовом до страховика (страхової компанії) звернувся поза межами трирічного строку та з відповідною заявою в позасудовому порядку до страховика також не звертався.

Суд бере до уваги те, що іншої норми яка б визначала особливості відповідальності осіб, які застрахували свою цивільну відповідальність, у главі 82 ЦК України немає. Тому частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно зі статтею 26-1 Закону № 1961-IV страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та пунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, МТСБУ) відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Суд звертає увагу на те, що потерпіла особа у разі настання страхового випадку набуває право на відшкодування моральної шкоди. Страхове відшкодування такої шкоди охоплює лише шкоду потерпілій фізичній особі, заподіяну у зв`язку з її каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (зокрема, смертю). У таких випадках розмір моральної шкоди, яку відшкодовує страховик винної особи, передбачений статтею 26-1 та пунктом 27.3 статті 27 Закону.

Страхувальник, який спричинив настання страхового випадку, відшкодовує моральну шкоду заподіяну у зв`язку з каліцтвом або смертю потерпілого лише у разі, якщо її розмір перевищує ліміт відповідальності страховика, та у випадку, якщо потерпіла особа просить відшкодувати моральну шкоду з інших підстав, ніж передбачені статтею 23 Закону № 1961-IV.

Позивачка в позовній заяві зазначила, що оскільки ДТП була вчинена ОСОБА_3 , а він на момент вчинення ДТП працював на відповідача по справі, належним відповідачем по справі є саме ОСОБА_2 .

Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої статтею 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду),

так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків).

Виходячи з наведених норм права, шкода (у тому числі моральна), завдана внаслідок ДТП із вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Зазначене узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року у справі № 6-108цс13,

у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц (провадження № 14-497цс18), та у постановах Верховного Суду: від 23 березня 2020 року у справі № 373/1773/18-ц (провадження

№ 61-17948св19), від 20 листопада 2019 року у справі № 501/2298/16-ц (провадження № 61-31268св18), від 05 вересня 2018 року у справі

№ 534/872/16-ц (провадження № 61-11969св18).

При цьому під володільцем джерела підвищеної небезпеки слід розуміти юридичну або фізичну особу, які здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав. Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності

за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки на підставі трудових відносин з володільцем цього джерела (постанова Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 914/820/17).

На підставі викладеного, суд зазначає, що оскільки відповідних доказів, на підтвердження трудових відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 матеріали справи не містять, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позову до ОСОБА_2 .

У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що оскільки суду не надано доказів того, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були відповідні трудові відносини, станом на день ДТП (29.02.2020 року) та позивач, маючи зобов`язання та право на звернення за регламентними виплатами до МТСБУ або страхової компанії, даними про яку вона достеменно володіла, з такою заявою протягом трьох років не звернулась, а тому втратила право на відшкодування шкоди від страховика в межах страхових виплат, у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено повністю, сума сплаченого судового збору розподілу не підлягає.

Керуючись ст. ст. 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ТДВ «Страхова компанія «СК» Ю.ЕС.АЙ", третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки - відмовити повністю.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, а у випадку оголошення вступної та резолютивної частини - протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ;

Представник позивача адвокат Христюк Юрій Георгійович, діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 23.06.2022 року;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 ;

Представник відповідача: адвокат Топунова Анна Миколаївна, діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги №1183972 від 22.09.2022 року;

Співвідповідач: ТДВ «Страхова компанія «СК» Ю.ЕС.АЙ», 04210, м. Київ, проспект Героїв Сталінграда, 4, корпус 6А, .

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ;

Повний текст рішення складено 25.09.2023 року.

Суддя І. В. Бобровська