Справа № 444/2360/23
Провадження № 2/444/803/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2023 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Мікула В. Є.

секретар судового засідання Садова І.З.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Жовківської міської ради Львівського району Львівської області , третя особа: Жовківська Державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання права власності на нерухоме майно, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 .Після смерті ОСОБА_5 залишилося наступне спадкове майно 1/6 частина житлового будинок АДРЕСА_1 , що стверджується рішенням виконавчого комітету Туринківської сільської ради від 31.03.2016р. № 15 та свідоцтвом про право особистої власності на будівлі від 17.05.1989р. на праві колгоспного двору головою якого є ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6 .Після смерті ОСОБА_6 залишилося наступне спадкове майно 1/6 частина житлового будинок АДРЕСА_1 , що стверджується рішенням виконавчого комітету Туринківської сільської ради від 31.03.2016р. № 15.

ОСОБА_4 та ОСОБА_6 були подружжям. ОСОБА_6 спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняв фактично, оскільки з нею проживав та вели спільне господарство. Таким чином на час своєї смерті ОСОБА_6 мав право 2/6 частини згаданого вище будинковолодіння.

Позивач - ОСОБА_1 є сином ОСОБА_6 і прийняв спадщину після смерті батька.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_7 . Після смерті ОСОБА_7 залишилося наступне спадкове майно 1/6 частина житлового будинок АДРЕСА_1 , що стверджується рішенням виконавчого комітету Туринківської сільської ради від 31.03.2016р. № 15 та свідоцтвом про право особистої власності на будівлі від 17.05.1989р. на праві колгоспного двору головою якого є ОСОБА_4 . Спадщину після смерті ОСОБА_7 прийняла ОСОБА_2 .

Відповідно до рішення виконавчого комітету Туринківської сільської ради від 31.03.2016 року № 15 «Про розподіл часток бувшого колгоспного двору в АДРЕСА_1 « розподілено частки бувшого колгоспного двору в АДРЕСА_1 за : ОСОБА_4 - 1/6 частина; ОСОБА_6 -1/6 частина; ОСОБА_2 -1/6 частина; ОСОБА_8 -1/6 частина; ОСОБА_1 -1/6 частина; ОСОБА_3 -1/6 частина.

Таким чином всі вище перелічені особи, являються співвласниками даного будинковолодіння в рівних частинах тобто по 1/6.

ОСОБА_1 звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , однак нотаріус в письмовій формі відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, оскільки його батько такого права належним чином не зареєстрував.

ОСОБА_2 зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 , однак нотаріус в письмовій формі відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, оскільки її чоловік такого права належним чином не зареєстрував.

А тому, з метою захисту своїх прав та інтересів були змушені звернутися з вказаним позовом до суду.

Позивачі в судове засідання не з`явилися, однак подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений, однак ним надіслано заяву про визнання позовних вимог і розгляд справи у відсутності представника.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений, про причини неявки суд не повідомив.

Від неї на адресу суду не надходило жодних клопотань, заяв.

А тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача, представника відповідача в підготовче судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Крім того суд враховує, що неявка третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Так як відповідач не заперечує проти позовних вимог, фактично визнали їх, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У судовому засіданні було досліджено наявні в матеріалах справи письмові докази.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що стверджується свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6 , що стверджується свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_2 .

ОСОБА_4 та ОСОБА_6 були подружжям, що стверджується їх свідоцтвом про одруження № НОМЕР_3 .

Позивач ОСОБА_1 є сином померлих, що стверджується його свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 .

Позивач ОСОБА_2 є дочкою померлих, дошлюбне прізвище ОСОБА_9 вона змінила на ОСОБА_10 в зв`язку з одруженням, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_5 .

Згідно довідок виданих виконкомом Туринківської сільської ради від 29.10.2020р. № 1615-1618 заповіт від імені ОСОБА_6 не посвідчувався; заборон і арештів на житловий будинок АДРЕСА_1 немає; ОСОБА_6 був зареєстрований та проживав до дня смерті в АДРЕСА_1 ; ОСОБА_6 проживав разом із ОСОБА_4 до дня її смерті в АДРЕСА_1 .

Відповідно до рішення виконавчого комітету Туринківської сільської ради від 31.03.2016 року № 15 «Про розподіл часток бувшого колгоспного двору в АДРЕСА_1 « розподілено частки бувшого колгоспного двору в АДРЕСА_1 за :

ОСОБА_4 - 1/6 частина; ОСОБА_6 -1/6 частина; ОСОБА_2 -1/6 частина; ОСОБА_8 -1/6 частина; ОСОБА_1 -1/6 частина; ОСОБА_3 -1/6 частина .

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 .

Позивач ОСОБА_2 була дружиною померлого, що стверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_5 .

Після смерті ОСОБА_7 залишилося наступне спадкове майно 1/6 частина житлового будинок АДРЕСА_1 , що стверджується рішенням виконавчого комітету Туринківської сільської ради від 31.03.2016р. № 15 та свідоцтвом про право особистої власності на будівлі від 17.05.1989р. на праві колгоспного двору головою якого є ОСОБА_4 . Спадщину після смерті ОСОБА_7 прийняла ОСОБА_2 .

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зверталися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відповідно, однак нотаріус в письмовій формі відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, оскільки батько та чоловік відповідно такого права належним чином не зареєстрували.

Дослідивши та проаналізувавши в сукупності всі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. ст. 81, 82 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Судом встановлено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Туринківської сільської ради від 31.03.2016 року № 15 «Про розподіл часток бувшого колгоспного двору в АДРЕСА_1 « розподілено частки бувшого колгоспного двору в АДРЕСА_1 за : ОСОБА_4 - 1/6 частина; ОСОБА_6 -1/6 частина; ОСОБА_2 -1/6 частина; ОСОБА_8 -1/6 частина; ОСОБА_1 -1/6 частина; ОСОБА_3 -1/6 частина.

Відповідно до ст.120 Цивільного кодексу Української РСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Таким чином всі вище перелічені особи, являються співвласниками даного будинковолодіння в рівних частинах тобто по 1/6.

Відповідно п.6 до постанови Пленуми Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 р. до правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору.

Розмір частки члени двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та не працездатних.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 01.07.2004р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсним у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрації, передбаченої цим Законом, за таким умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок.

ОСОБА_1 звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , однак нотаріус в письмовій формі відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, оскільки його батько такого права належним чином не зареєстрував.

ОСОБА_2 зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 , однак нотаріус в письмовій формі відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, оскільки її чоловік такого права належним чином не зареєстрував.

Відповідно до п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом МЮ України від 22.02.12 № 296/5 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.

Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття такого права власності не встановлена судом.

Згідно ст.392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Досудове врегулювання спору не проводилося.

За таких обставин позовні вимоги потрібно задовольнити повністю.

Інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи немає.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 81, 82, 141, 200, 247, 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1268, 1271 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/6 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 в тому числі 1/6 частина після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 2/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 в тому числі 1/6 частина після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 11.09.2023 року.

Суддя: Мікула В. Є.