провадження № 2/752/3494/23
УХВАЛА

03.10.2023 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Литвиненко Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Кулішенка Миколи Юрійовича про зупинення провадження у справі № 757/26077/22-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває справа № 757/26077/22-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

Представник відповідача звернувся до суду із клопотанням про зупинення провадження у даній справі до розгляду по суті та набранням законної сили рішення у справі № 752/18647/23, яка перебуває в провадженні Голосіївського районного суду м. Києва. В обґрунтування клопотання зазначено, що ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 20.09.2023 року, було відкрито провадження у справі № 752/18647/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 01.09.2022 року, за яким ОСОБА_2 набув право вимоги до ОСОБА_1 . На переконання сторони відповідача розгляд судом зазначеного позову може вплинути на розгляд даної цивільної справи. Рішення у справі № 752/18647/23 може мати преюдиційний характер для учасників судової справи № 757/26077/22-ц, в зв`язку з чим сторона відповідача вимушена звернутись до суду із даною заявою, вказуючи про наявність підстав для зупинення провадження у справі.

Представники позивача в судовому засіданні заперечуваи проти задоволення клопотання, та вказали на відсутність підстав для зупинення провадження у справі.

Представники відповідача в судовому засіданні вимоги клопотання підтримали, та просили їх задовольнити, зупинивши провадження у справі.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, оцінивши наведені представником відповідача підстави для зупинення провадження у справі, вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити за наступних підстав.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове або повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Виходячи з положень п. 6 ч. 1 ст. 251 Цивільного процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатись на об`єктивну неможливість розгляду справи і у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду пов`язаної з нею справи є виявлення обставин, підстав, фактів, тощо, що не можуть бути з`ясовані та встановлені у даному процесі, проте, які мають значення для конкретної справи, провадження у якій зупинена.

Під неможливістю розгляду цивільної справи слід розуміти неможливість для суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Враховуючи вимоги закону, для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, як пов`язана справа, яка розглядається даним судом, із справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у даній справі. Йдеться про те, що суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок, непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, певної черговості розгляду вимог.

Таким чином, зупинення провадження у справі процесуальний закон пов`язує із неможливістю розгляду справи, що розглядається, до вирішення іншої справи. При цьому пов`язаність справ полягає в тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на зібрання та оцінку доказів у даній справі, і ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Отже, метою зупинення провадження у справі до розгляду пов`язаної з нею справи є виявлення обставин, підстав, фактів, тощо, що не можуть бути з`ясовні та встановлені у даному процесі, проте, які мають значення для конкретної справи, провадження у якій зупинено.

Сама по собі взаємопов`язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду даної справи до прийняття рішення у іншій справі.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

В силу статей 1 та 10 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд керується при розгляді справи принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Крім того, закон визначає, що суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

З точки зору закону зупинення провадження в справі з цих підстав має на меті полегшити доказову діяльність осіб, які беруть участь у справі, в силу встановлених у цих справах преюдиційних фактів.

Згідно зі ст. 121 ЦПК України, суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій.

Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню цивільного судочинства.

Визначаючи наявність підстав, передбачених статтею 251, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 6 частини першої цієї статті, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду Україні в постанові від 01 лютого 2017 року в справі № 6-1957цс16.

Суд вважає, що в матеріалах справи містяться письмові докази, які дозволяють суду при вирішенні спору між сторонами за даним позовом, встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги вимоги п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, та те, що перебування на розгляді у Голосіївському районному суді м. Києва справи № 752/18647/23 не перешкоджає розгляду та вирішенню даної цивільної справи, наявні у справі докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом розгляду цієї справи, а відтак в задоволенні клопотання сторони відповідача про зупинення провадження у справі слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 251, 252, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Кулішенка Миколи Юрійовича про зупинення провадження у справі № 757/26077/22-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу, відмовити.

Ухвала набирає законної сили в момент її підписання та окремому оскарженню не підлягає.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 353 Цивільного процесуального кодексу України, заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо, скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду (п. 4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України).

Суддя Н.П. Чередніченко