справа № 640/8710/19
провадження № 2-зз/619/9/23
УХВАЛА

іменем України

25 вересня 2023 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Остропілець Є.Р.,

за участю секретаря судового засідання Носачової І.В.,

розглянувши у судовому засіданні у залі суду м. Дергачі клопотання представника відповідач ОСОБА_1 ОСОБА_2 про скасування заходыв забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 «Про стягнення заборгованості за розписками»,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дергачівського районного суду Харківської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за розписками.

24.08.2023 представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 надала суду заяву в якій просить скасувати заходи забезпечення позову вжиті на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова від 26.06.2019.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що 26 квітня 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , в якому просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на його користь заборгованість в розмірі 400200, 00 грн за розписками від 17.03.2016, що є еквівалентом 15 000, 00 доларів США, а також судові витрати покласти на відповідачів, вказуючи, що 17 березня 2016 року він надав у борг своїм знайомим ОСОБА_1 та ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 2 700,00 та 4 800, 00 доларів США, про що було складено відповідні розписки. Строк повернення грошових коштів був призначений 30 квітня 2016 року. У випадку недотримання вказаного строку боржник зобов`язався повернути кошти у подвійному розмірі, але відповідачі ухилялися від повернення боргу, що змусило ОСОБА_3 звернутися до суду з позовом.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 06 травня 2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

25 червня 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт та заборону відчуження нерухомим майном, а саме на: приватний будинок за адресою: АДРЕСА_1 ; квартиру за адресою: АДРЕСА_2 ; земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_3 ; квартиру за адресою: АДРЕСА_4 .

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 26 червня 2019 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено частково. Вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження нерухомого майна, а саме: житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , яке зареєстровано за ОСОБА_4 .

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 11 січня 2021 року заходи забезпечення позову, застосовані на підставі ухвали Київського районного суду міста Харкова від 26 червня 2019 року у справі № 640/8710/19 скасовано.

Постановою Харківського апеляційного суду від 20 травня 2021 року ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 11 січня 2021 року скасовано. В задоволенні про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 26 червня 2019 року відмовлено.

Рішенням Дергачівського районного суду від 26.04.2021 по справі № 640/8710/19 позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованість в розмірі 200 100 гривень за розписками від 17.03.2016, що є еквівалентом 7 500 доларів США. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати зі сплати судового збору в розмірі 4002 гривень. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 15.03.2023 у справі № 640/8710/19 апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 26.04.2021 скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо подвійного стягнення коштів із ОСОБА_1 , ухвалено нове рішення в цій частині по суті заявлених вимог. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованість в розмірі 400 200, 00 грн за розписками від 17 березня 2016 року, що є еквівалентом 15 000, 00 доларів США. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 10 005, 00 грн судового збору. В іншій частині рішення Дергачівсього районного суду Харківської області від 26 квітня 2021 року залишено без змін.

Отже, судом першої та апеляційної інстанції відмовлено ОСОБА_3 у стягнення будь-яких коштів з ОСОБА_4 .

Рішенням Київського районного суду м. Харків від 24.07.2017 у справі № 640/8834/17 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , укладений 19.07.2008 розірвано.

Нерухоме майно - житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , набуте ОСОБА_4 на підставі договору дарування № 92 від 07.12.2018.

Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 відмовлено, підстави для застосування заходів забезпечення позову відпала, вважає за необхідне скасувати вжитті заходи забезпечення позову.

У судове засідання представник відповідача надав заяву про розгляд справи за її відсутності та відповідача, без фіксації технічними засобами.

Інші сторони по справі в судове засідання не з`явились.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання.

Судом встановлено, що ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 26 червня 2019 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено частково. Вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження нерухомого майна, а саме: житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , яке зареєстровано за ОСОБА_4 . В іншій частині заяви відмовлено.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 11 січня 2021 року заходи забезпечення позову, застосовані на підставі ухвали Київського районного суду міста Харкова від 26 червня 2019 року у справі № 640/8710/19 скасовано.

Постановою Харківського апеляційного суду від 20 травня 2021 року ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 11 січня 2021 року скасовано. В задоволенні про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 26 червня 2019 року відмовлено.

Рішенням Дергачівського районного суду від 26.04.2021 по справі № 640/8710/19 позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованість в розмірі 200 100 гривень за розписками від 17.03.2016, що є еквівалентом 7 500 доларів США. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати зі сплати судового збору в розмірі 4002 гривень. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 15.03.2023 у справі № 640/8710/19 апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 26.04.2021 скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо подвійного стягнення коштів із ОСОБА_1 , ухвалено нове рішення в цій частині по суті заявлених вимог. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованість в розмірі 400 200, 00 грн за розписками від 17 березня 2016 року, що є еквівалентом 15 000, 00 доларів США. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 10 005, 00 грн судового збору. В іншій частині рішення Дергачівсього районного суду Харківської області від 26 квітня 2021 року залишено без змін. Постанова набрала законної сили 15.03.2023.

Відповідно до ч. 9, ч. 10 ст. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Відповідно до п. 8 . 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Отже, з набранням рішення суду законної сили, застосовані заходи забезпечення втрачають свою дію.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 N9, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд враховує, що саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування та підтвердження їх доказами згідно зі ст. 81 ЦПК, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що дії відповідачів спрямовані на відчуження нерухомого майна, тому не доведено, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 N9, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Крім того, відповідачі є ФОП, тому накладення арешту може перешкоджати господарській діяльності фізичної особи-підприємця.

Під арештом майна слід розуміти заборону розпорядження цим майном, а в певних випадках - і користування ним. Арешт майна може призвести до необґрунтованого обмеження права власника (ФОП) на реалізацію захищеного права володіння і користування вказаним майном, що може призвести до безпідставного заподіяння збитків, не обумовлених забезпечення балансу інтересів та рівності сторін у цивільному судочинстві, враховуючи, що відповідачі займається підприємницькою діяльністю.

При цьому, необхідно врахувати, що майно, на яке позивач просить накласти арешт, зареєстровано на праві власності за відповідачем ОСОБА_4 , яка грошові кошти у позивача не позичала, однак позивач стверджує про те, що вказані грошові кошти були отримані ОСОБА_1 та використані в інтересах сім`ї на спільний бізнес відповідачів-підприємців, тобто ці обставини необхідно доводити позивачу в ході розгляду справи. При цьому, позика у сумі 7500 доларів США бралась 17.03.2016 року на два тижні, а ОСОБА_4 стала займатися підприємницькою діяльністю з 06.10.2017 року. У розписках також не зазначено, на які цілі бралась позика.

Із розписок ОСОБА_1 від 17.03.2016 про отримання грошових коштів вбачається, що ОСОБА_4 згоди на укладення договору позики не давала.

Що стосується згоди одного з подружжя на укладення договору позики, така згода, за думкою Верховного Суду, не потрібна. Цей висновок зроблено Верховним Судом у справі №133/3928/14-ц (постанова від 27.11.2019 року).

Для укладення договору позики (за яким позичальником виступає один з подружжя) отримання згоди другого з подружжя не потрібне, оскільки цей правочин не стосується спільного майна подружжя. До того як позикодавець надасть кошти позичальникові (дружині або чоловікові) в останнього не виникає права власності на це майно, воно виникає лише після одержання грошових коштів. Таким чином, той з подружжя, хто укладає договір позики (позичає кошти), не розпоряджається спільним майном подружжя, він стає учасником зобов`язальних правовідносин.

Відповідно до п.1-4, 10 ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Таким чином, заява представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 158, 258-261, 354, 354 ЦПК України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову - задовольнити.

Скасувати вжиті заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження нерухомого майна, а саме житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , який зареєстровано за ОСОБА_4 , ІПН НОМЕР_1 , накладений на підставі ухвали Київського районного суду м.Харкова від 26 червня 2019 року у справі № 640/8710/19.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Є. Р. Остропілець