Справа № 172/966/22
Провадження № 2/172/329/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.09.2023 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді - Битяка І.Г.

за участю секретаря судового засідання - Голубенко Т.В.

представника відповідача - Мельник І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Васильківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В

18.11.2022 року до суду надійшов вищевказаний позов. В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказує, що між сторонами був укладений шлюб 09.08.2012 року, який рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області розірваний. Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Фактично шлюбні відносини між сторонами припинилися з липня 2021 року. За час шлюбу, наприкінці листопаду 2020 року сторонами придбане майно - автомобіль марки «Hyundai Tucson», 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , який наразі перебуває у користуванні відповідача. За інформацією наданою на адвокатський запит, з 01.02.2020 року вказаний автомобіль перебував у власності відповідача, а з 12.08.2021 року ТЗ перереєстровано в ТСЦ 4443 за договором купівлі-продажу укладеного в СГ на іншого власника, а саме: громадянина ОСОБА_4 . Дозволу на продаж автомобіля позивачка не надавала, відповідач на власний розсуд розпорядився спільним майном подружжя, а кошти від його продажу не були використані в інтересах сім?ї. Після розлучення сторони не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного майна, зокрема, зазначеного автомобіля. Крім того, позивачка наразі проживає на тимчасово окупованій території, а відповідач самовільно розпорядився спільним майном, вивіз його до м. Дніпродзержинська, де користується ним у своїх цілях, що не відповідає потребам сім?ї. Оскільки, майно придбане позивачем та відповідачем у період шлюбу, воно належить їм як подружжю, на праві спільної сумісної власності, тому позивачка має намір поділити вищевказане майно шляхом визначення за позивачкою 1/2 частини автомобіля в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, та визнати за нею право власності на 1/2 частку цього автомобіля та стягнення з відповідача грошових коштів в якості компенсації 1/2 частини вартості автомобіля. Відповідно до довідки експерта від 07.11.2022 року середня ринкова вартість ТЗ марки «Hyundai Tucson», 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 становить 288900,00 грн.

Просить суд:

- визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 автомобіль марки «Hyundai Tucson», 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 ;

- визнати за ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя, право власності на 1/2 чатсину автомобіля марки «Hyundai Tucson», 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 ;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові коти в сумі 144450,00 грн. як компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля марки «Hyundai Tucson», 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 ;

- стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою від 28.10.2022 року провадження у справі відкрито, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 19.01.2023 року у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірний автомобіль відмовлено.

Представник позивача ОСОБА_5 неодноразово надавала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, на позовних вимогах про поділ майна наполягала.

Представник відповідача ОСОБА_6 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Надала відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про поділ майна подружжя. Вказує, що сторони дійсно перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду розірваний, від шлюбу мають доньку ОСОБА_3 , 2014 року народження. Однак, відповідач не погоджується з тим, що шлюбні відносини фактично припинилися з липня 2021 року, оскільки датою набрання рішенням суду про розірвання шлюбу є 08.12.2022 року, тобто з вказаного часу розірваний шлюб між сторонами, а у липні-серпні 2021 року відповідач та позивачка ще проживали однією сім?єю, вели спільне господарство, разом відпочивали, що підтверджується у тому числі, і фотознімками зі спільного відпочинку сім?ї ОСОБА_1 разом з матір`ю відповідача. Звертає увагу суду, що за обопільною згодою між подружжям, враховуючи інтереси та потреби сім?ї, з урахуванням дозволу позивачка, 12.08.2021 року транспортний засіб марки «Hyundai Tucson», 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , що був придбаний у шлюбі, був відчужений продавцю ОСОБА_4 , а після отримання від покупця гроші, вони були розділені між подружжям порівну із «рук в руки». Також зазначає, що наразі відповідач не є власником цього майна, ним є ОСОБА_4 , який видав нотаріально посвідчену довіреність на ім`я відповідача на право розпорядження транспортним засобом з правом продати його за ціну та на умовах на свій розсуд. На виконання саме цієї довіреності відповідач здійснює продаж автомобіля, але не як власник, а як довірена особа.

Вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частина 1 ст. 61 СК України визначає, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно з частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

За статтею 163 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового (ч.ч. 1, 2 ст. 65 СК України).

Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК України).

Частинами 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» видно, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у шлюбі зареєстрованому 09 серпня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новопсковського районного управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 30.

Від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочним рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 07.11.2022 року шлюб між сторонами розірваний. Рішення вступило в законну силу 08.12.2022 року.

Згідно з інформацією, наданою на адвокатський запит, Територіальним сервісним центром МВС № 0742 15.11.2022 року автомобіль марки «Hyundai Tucson», 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 з 01.12.2020 року перебував у власності ОСОБА_2 , а з 12.08.2021 року цей транспортний засіб перереєстровано в ТСЦ 4443 за договором купівлі-продажу, укладеного в СГ на іншого власника - громадянина ОСОБА_4 .

Відповідно до свідоцтва серії НОМЕР_2 , виданого 12.08.2021 року ТСЦ 4443, про реєстрацію ТЗ марки «Hyundai Tucson», 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 власником автомобіля є ОСОБА_4 .

12.08.2021 року ОСОБА_4 на підставі нотаріально посвідченої довіреності уповноважив представників - ОСОБА_2 або ОСОБА_9 розпоряджатися з правом продати за ціну та на умовах на всій розсуд належний йому на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 , виданого 12.08.2021 року ТСЦ 4443, автомобіль марки «Hyundai Tucson», 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 . Довіреність видана строком на три роки і дійсна до 12.08.2024 року.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

В ході розгляду справи суд встановив, що за час шлюбу, а саме: 01.12.2020 року, подружжям ОСОБА_1 був придбаний автомобіль марки «Hyundai Tucson», 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , приблизно через вісім місяців за договором купівлі-продажу автомобіля новим власником ТЗ став громадянин ОСОБА_4 . У липні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, який заочним рішенням від 07.11.2022 року задоволено.

Таким чином, позивачка не довела належними та достатніми доказами, що у період продажу автомобіля, який є спільною власністю подружжя, вона з відповідачем як подружжя не вела спільного господарства, а кошти отримані відповідачем від продажу вказаного вище автомобіля були витрачені не на потреби та не на інтереси сім?ї.

Таким чином, аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

Крім цього, суд зазначає, що ОСОБА_1 , вважаючи порушеними свої права щодо спільного майна подружжя через відчуження відповідачем автомобіля без її згоди, вправі захищати своє порушене право, оскаржуючи факт укладення ОСОБА_2 договору купівлі-продажу транспортного засобу.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 368, 372 ЦК України, ст.ст. 61, 69, 70, 71 СК України, ст.ст. 4, 12, 13, 81, 89, 141, 258, 263-265 ЦПК України, -

У Х В А Л И В

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Васильківський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 25.09.2023 року.

Суддя І.Г. Битяк