РІШЕННЯ
ЄУН № 337/3422/23
Провадження № 2/337/1238/2023
21.09.2023 м.Запоріжжя
Хортицький районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого - судді Мальованого В.О.,
за участю секретаря - Крижко Я.О.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі позивач, АТ КБ «ПриватБанк») до ОСОБА_1 (далі відповідач, ОСОБА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором,
29.06.2023 даний позов надійшов до суду.
В своєму позові позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 29.10.2008 в загальному розмірі 40 743, 22 грн.,
- заборгованість за кредитом 34 735, 22 грн.;
- заборгованість за відсотками за користування кредитом 6008, 00 грн. Включаючи судовий збір у розмірі 2 684, 00 грн.
В обґрунтування вимог представник позивача посилався на наступне.
ОСОБА_1 , звернулась до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 29.10.2008. Згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У подальшому розмір кредитного ліміту змінювався. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а позичальник не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, таким чином свої зобов`язання не виконав.
Ухвалою суду від 04.07.2023 відкрито провадження у справі, ухвалено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін, учасникам справи встановлено строк для подачі заяв по суті справи.
Представники позивача та відповідача скориставшись своїм процесуальним правом надали суду заяви по суті справи.
В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату слухання справи повідомлений належним чином, раніше надіславши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає і просить задовольнити у повному обсязі. Щодо заочного розгляду справи не заперечує.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату слухання справи повідомлений належним чином, раніше зазначивши про розгляд справи за його відсутності, просив відмовити в задоволенні позовних вимог.
24.08.2023 від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якому останній просить задовольнити позовні вимоги зазначаючи наступне.
- заборгованість за кредитом 34 735, 22 грн.;
- заборгованість за відсотками за користування кредитом 6008, 00 грн.
Ці обставини підтверджуються:
-розрахунком заборгованості;
-випискою по рахунку;
-довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку;
-довідкою про видані картки;
-копією заяви позичальника;
-копією паспорту споживчого кредиту;
-копією довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 29.10.2008;
-витягом з «тарифів»;
-витягом з «Умов та Правил надання банківських послуг» у редакції, що діяла на момент підписання;
-копією наказу банку щодо затвердження «Умов та Правил надання банківських послуг» та «Тарифів» у редакції, що діяла на момент підписання заяви;
-копією документу, що посвідчує особу відповідача.
Вказує, що на момент оформлення кредиту банком було встановлено поточну процентну ставку у розмірі 30, 00 % на рік, вказано розміри комісій та штрафів, розмір щомісячного платежу тощо. Ця процентна ставка була змінена на підставі наказів банку. Підвищення процентної ставки відбулось тільки за витратами з певної дати (дата вказується в наказі), що дає можливість у разі незгоди з новою процентною ставкою погасити наявну заборгованість за кредитом по раніше встановленій процентній ставці, що є суттєвою перевагою для клієнта і не порушує його право на незмінність процентної ставки по вже існуючому боргу. Ці зміни повністю узгоджуються з умовами та правилами надання банківських послуг, а також відповідача було ознайомлено із зазначеними змінами (витяг з архіву SMS повідомлень додається).
Так, сторонами при укладенні кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору. Дані умови та правила надання банківських послуг, а також тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку. Так, з моменту оформлення кредитного договору пройшло 15 років (29.10.2008 15.06.2023). Відповідач в банк не звертався за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про факт підписаного договору, користування кредитними грошовими коштами та погашення яких було здійснено.
На даний час, відповідач належним чином свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, що є порушенням законних прав АТ КБ «ПриватБанк», а тому слід задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
08.08.2023 від представника відповідача надійшов відзив, в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої заперечення представник відповідача обґрунтовує наступним.
Відповідно до анкети заявки від 29.10.2008 в розділі «Банківські послуги» між позивачем та відповідачем була погоджена базова процентна ставка по кредитному ліміту на момент підписання договору в розмірі 2,5 % а місяць із рахуванням 360 днів на рік. Проте, відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості вже з 22.09.2014 процентна ставка збільшувалась кожного місяця без будь якого письмового погодження про це з відповідачем. Так, станом на час звернення до суду відповідно до наданих позивачем документів, процентна ставка була вже 3, 40 % замість погодженої 2, 5 %.
При цьому, відсотки за межами погоджених 2,5 % на місяць, які на думку представника відповідача незаконно нараховані відповідачу з 22.09.2014, не повинні бути включені до розрахунку боргу. Так, позивачем було нараховано відповідачу суму заборгованості за кредитним договором на підставі неодноразово змінюваних відсоткових ставок, які не були акцептовані відповідачем.
Окрім того, на думку представника відповідача його довірителем було знято грошових коштів за період 24.11.2008 29.01.2023 в сумі 141 858, 12 грн.
Зазначає, що відповідачу ніяких умов та правил надання банківських послуг не було надано ні для ознайомлення ні для підпису. Вважає, що умови та правила надання банківських послуг, долучені позивачем представником позивача не можна вважати належним та допустимим доказом та частиною кредитного договору, адже дані документи не містять підпису відповідача, не містять інформації, якою датою дані правила затверджені та до яких договорів вони відносяться. Звертає увагу суду, що з виписки по рахунку відповідача вбачається, що банк без укладення відповідного договору стягував з відповідача не лише підвищений розмір відсотків, а також послуги зі страхування. А отже, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.
У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін, на підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку .
Згідно із ст. 627 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
У заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді.
Згідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
До кредитного договору банк додав Довідку про Умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, у редакції, що діяла на момент підписання заяви. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання, його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до вимог ст. ст. 549, 551, 1048 - 1050 ЦК України, в разі укладення договору, кредитного договору, проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
- заборгованість за кредитом 34 735, 22 грн.;
- заборгованість за відсотками за користування кредитом 6008, 00 грн. А також, судовий збір у розмірі 2 684, 00 грн.
У Анкеті - заяві на приєднання до умов та правил надання банківських послуг у «ПриватБанк», підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Довідку про Умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг затверджених наказом, як невід`ємні частини договору.
Як вбачається з Довідки про Умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Витягу з Умов та правил надання банківських послуг затверджених наказом, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь - яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, та інші умови.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов та правил надання банківських послуг затверджених наказом розумів відповідач та ознайомився і погодився з ним, підписуючи Заяву - анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.
При цьому, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 року (провадження № 6-16цс15).
Суд вважає, що в даному випадку, також неможливо застосувати до правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин і до моменту звернення до суду з позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь - яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
Таким чином, судом встановлено, що позивачем не надано підтверджень про конкретні, запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутні у Анкеті - заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях.
Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Надані позивачем Умови та правила банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в Анкеті - заяві позичальника, яка безпосередньо підписана, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року (Справа № 342/180/17, Провадження № 14-131цс19) вказала, що з урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.
З огляду на викладене у суду відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем, АТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.
Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.
Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу зокрема та належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є недоведені та необґрунтовані, тому в задоволенні позову необхідно відмовити повністю.
Щодо розподілу судових витрат.
Керуючись критеріями, визначеними у пунктах 1 та 2 частини 3 статті 141 ЦПК України, суд може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору, та з урахуванням ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За змістом ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
При зверненні до суду представник відповідача надав докази понесених його довірителем витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6500.00 грн.
Представником позивача надано суду обґрунтоване клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу , яке судом враховане.
Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимоги представника відповідача про стягнення витрат на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 5000, 00 грн., які відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також не суперечать принципу розподілу таких витрат.
Питання щодо судових витрат, суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, а тому понесені позивачем судові витрати не підлягають до відшкодування відповідачем.
Керуючись ст. ст. 263 - 265 ЦПК України, суд, -
У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити повністю.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення , зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складений 21 вересня 2023 року.
Суддя В.О. Мальований