ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року м.Суми

Справа №576/1048/23

Номер провадження 22-ц/816/1013/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Рунова В. Ю.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 27 квітня 2023 року у складі судді Сапона О.В., постановлену у м. Глухів,

у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління пенсійного фонду України в Сумській області, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаною заявою, в якому просила суд встановити факт належності їй, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідки про її народження серії НОМЕР_1 , виданої відділом актів громадянського стану внутрішніх справ СРСР від 02 квітня 1942 року; свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 від 23 квітня 1971 року; довідки лікарсько-трудової експертної комісії Кролевецького району Сумської області серії НОМЕР_3 від 01 липня 1964 року.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вказані документи містять невідповідність, а саме у посвідці про народження серії НОМЕР_1 та у свідоцтві про одруження серії НОМЕР_2 від 23 квітня 1971 року неправильно зазначене її прізвище, замість правильного « ОСОБА_2 » зазначено « ОСОБА_3 », тоді як у довідці лікарсько-трудової експертної комісії Кролевецького району Сумської області серії НОМЕР_3 від 01 липня 1964 року її прізвище зазначено « ОСОБА_2 », що позбавляє її можливості пройти комісію Глухівської МСЕК для встановлення підвищеної групи інвалідності.

Вважала, що причина неправильного написання прізвища у документах, виникла у зв`язку із неправильним перекладомм її прізвища з російської на українську мову.

Ухвалою Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 27 квітня 2023 року відмовлено у відкритті провадження в справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що відмовляючи у відкритті провадження помилковим є посилання суду першої інстанції на абзац 2 пункту 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року №5, оскільки посвідка про народження та свідоцтво про одруження не відносяться до таких документів, що посвідчують особу, вказані документи встановлюють факти, що мають юридичне значення.

Крім того вказує, що суд помилкового ототожнює посвідку про народження, свідоцтво про одруження та довідку лікарсько-трудової експертної комісії Кролевецького району Сумської області, як документи, що посвідчують особу ОСОБА_1 .

Відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк учасником справи подано не було.

Від ОСОБА_1 до апеляційного суду надійшла заява про розгляд справи без її участі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що не підлягають розгляду в окремому провадженні в порядку цивільного судочинства встановлення факту належності ОСОБА_1 посвідки про народження серії НОМЕР_1 , виданої відділом актів громадянського стану внутрішніх справ СРСР від 02 квітня 1942року та свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 від 23 квітня 1971 року. Також, не підлягає розгляду в окремому провадженні в порядку цивільного судочинства вимога заявника про встановлення факту належності їй довідки лікарсько-трудової експертної комісії Кролевецького району Сумської області серії ЛН № 046461 від 01 липня 1964 року, оскільки дана вимога безпосередньо пов`язана з вимогами про встановлення факту належності заявнику посвідки про її народження серії НОМЕР_1 та свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 від 23 квітня 1971 року.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суд першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК Українисуддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У відповідності до вимог ч. 3,4 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Згідно ч.1, 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Частиною 3 цієї статті визначено, що справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

Як роз`яснено в абзаці 2 пункту 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року №5, заяви про встановлення із зазначених підстав факту належності особі паспорта чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому главою 6 розділу 4 ЦПК України, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ.

Звертаючись до суду із заявою, ОСОБА_1 просила встановити факт належності їй, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідки про її народження серії НОМЕР_1 , виданої відділом актів громадянського стану внутрішніх справ СРСР від 02 квітня 1942 року; свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 від 23 квітня 1971 року; довідки лікарсько-трудової експертної комісії Кролевецького району Сумської області серії ЛН № 046461 від 01 липня 1964 року. Тобто, свідоцтв, які видають органи реєстрації актів громадянського стану.

ОСОБА_1 не надано суду доказів на підтвердження того, що вона зверталася до органів реєстрації актів громадянського стану щодо внесення виправлень до вказаних документів в частині написання її прізвища, вказані звернення були отримані та у внесенні таких виправлень їй було відмовлено.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що заява не підлягає розгляду в окремому провадженні у порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_1 не позбавлена можливості дане питання врегулювати шляхом зверненням в органи реєстрації актів громадянського стану для внесення змін. Відмова органів реєстрації актів громадянського стану виправити або змінити запис може бути оскаржена до суду.

Відтак, доводи апеляційної скарги про незаконність ухвали суду першої інстанції не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 27 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: Ю. О. Філонова

В. Ю. Рунов