Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/1115/23
Номер провадження2/711/818/23
РІШЕННЯ
14 вересня 2023 року Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого-судді Казидуб О.Г.
при секретарі Зайцевій О.І.
представника позивача адвоката : Чернявського А.Л.
представника відповідача адвоката Захарченко Н.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу в режимі відео конференції за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики, -
Пунктом 4.1. цього Договору від 06 березня 2020 року встановлено, що позика надається строком на 1 рік та має бути повернута до 05 березня 2021 року.
Відповідно до п. 4.2 Договору по закінченню строку, вказаного в п. 4.1 цього Договору, позичальник зобов`язується протягом наступного дня повернути суму позики.
Відповідно до п. 7.2 Договору, його строк закінчується 05 березня 2021 року.
Пунктом 7.3 цього Договору встановлено, що закінчення строку цього Договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору.
Вказує, що 24 грудня 2020 року відповідач звернувся до позивача з проханням передати йому оригінали договорів позики від 05 березня 2020 року та 06 березня 2020 року, оскільки, вони були йому потрібні відповідачу для звітності у підприємницькій діяльності. Відповідач передав позивачу оригінали цих договорів, попередньо зробивши з них декілька ксерокопій. Після цього відповідач оригінали Договорів позики від 05 березня 2020 року та 06 березня 2020 року не повернув.
02 березня 2023 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання з викликом сторін.
06 квітня 2023 року через канцелярію суду адвокат Чернявський Анатолій Леонідович, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , надав Відповідь на відзив на позовну заяву, в якій просить позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики від 05.03.2020 задоволити з урахуванням зменшення періоду розрахунку 3% річних до 23.02.2022.
Адвокат Чернявський Анатолій Леонідович, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , в судовому засіданні позов підтримав. Зазначив, що відповідач звернувся до позивача, щоб той надав йому договори, після цього позивач звертався з претензіями щоб відповідач повернув заборгованість, але всі претензії були залишені без реакції. Позивач звернувся з позовом до суду, справа була в провадженні судді Піковського В.Ю., але позивач був мобілізований і він звернувся за юридичною допомогою до адвоката. Єдиним варіантом підтвердити факт позики коштів є лише покази свідків. Наразі на руках є лише копії договорів. Також зазначив, що докази витрат на правничу допомогу будуть надані протягом 5 днів від винесення рішення. Також, просив зменшити витрати на правничу допомогу відповідача. Сума на правничу допомогу зазначена у фіксованому розмірі, заява була подана через електронний суд і вона не була подана ні позивачу ні представнику позивача, але він ознайомився через електронний суд. Заявлено правової допомоги в розмірі 25 000 грн., які сплачені у фіксованому розмірі всього створено 6 документів, відповідно з цих шести документів три документа є, на його думку, недобросовісні. Просив зменшити витрати на професійну правничу допомогу сторони відповідача на половину.
Адвокат Захарченко Наталія Олександрівна, яка діє в інтересах відповідача ОСОБА_2 , в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову в повному обсязі, з підстав викладених у Відзиві.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні зазначив, що він є батьком позивача. Вказав, що син приїхав до нього і попросив допомогти з коштами на квартиру, вони зупинились на 8 000 доларах. В кінці 2019 року він цю суму 8 тис. доларів віддав. Син казав йому, що він позичив кошти, вони питали чи купив квартиру чи ні, і він розповів, що в нього є гарний друг і він позичив кошти йому, він казав що все буде нормально, в них є документ що засвідчує договір позики. При укладанні позики він присутній не був, йому все це відомо зі слів сина.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні зазначила, що вона є дружиною ОСОБА_2 . Вказала, що ОСОБА_1 надавав її чоловіку адвокатські послуги, у них були гарні відносини. Потім стосунки погіршились після проблем з ремонтом автомобіля. Про позики їй не було відомо, вони є приватними особами, у них є дохід по кредитним лініям по 200000 і ці кошти вони не використовують, оскільки, в них проблем з коштами не має. При бухгалтерській звітності ніякі договори подавати не потрібно. Система оподаткування ПДВ. Їй не відомо, які були витрати на юридичні послуги, знає що її чоловік сплачував ці суми, вони були не значні. Не пам`ятає, оскільки, це було дуже давно. Відносно позики їй стало відомо місяць тому. Про позови в 2020 році він їй нічого не сказав.
Коли погіршились відносини з ОСОБА_1 , від нього приїжджали на роботу люди, здійснювали погрози і чоловік щоб її від цього уберегти їй нічого не сказав. Чоловік їй не говорив що він взяв позику в 30 000. ОСОБА_2 гроші не приносив.
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні зазначив, що ОСОБА_2 знає з 2014 року, він обслуговує його автомобіль. ОСОБА_1 бачив, але особисто з ним не знайомий. Знає, що вони між собою посварились з приводу неякісного обслуговування машини. Йому це відому, в зв`язку з тим, що шпильовий ОСОБА_11 попросив його щоб він був присутній при їхній сварці. Він тоді був в метрах 15 від них.
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначила, що з ОСОБА_2 вона перебуває в ніяких відносинах. ОСОБА_1 є чоловіком її сестри і він з шпильовим ОСОБА_12 мав ділові відносини. На прохання сестри вони позичили 10 тис доларів в 2019 році. В 2020 році цікавилися про гроші і дізналися, що позивач пере позичив гроші ОСОБА_7 . Вона проживає в м. Нетішині з 2020 року, в 2019 році проживала в Хмельницькій області. В місті Смілі періодично буває, а не проживає там з 2001 року. Позику не оформляли, передавали гроші сестрі з рук в руки готівкою, приїжджала вона тоді в гості. При позиці грошей ОСОБА_2 не була присутньою, їй це відомо зі слів сестри.
Суд, заслухавши думку учасників процесу, покази свідків, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до положень ст.ст. 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).
Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
На підтвердження цього позивачем надано копію Договору позики від 05 березня 2020 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та копію Договору позики від 06 березня 2020 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Суду не було надано Оригіналів даних Договорів, тому, судом оригінали договорів оглянуті не були, в зв`язку з відсутністю їх у позивача ОСОБА_1 .
Як зазначено в позовній заяві та як вказував в судовому засіданні адвокат Чернявський Анатолій Анатолійович, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_1 з проханням передати йому дані Договори для звітності у підприємницькій діяльності. Оригінали цих договорів були передані, попередньо зробивши з них декілька ксерокопій. Після цього відповідач оригінали Договорів не повернув.
Доказів цього суду не надано.
Крім того, як вбачається з наданих копій Договорів (п. 9.10), цей Договір складений у двох автентичних примірниках, які мають однакову юридичну силу, по одному для кожної із сторін.
Тому, на думку суду, у ОСОБА_2 не було необхідності просити у позивача оригінали цих Договорів.
В судовому засіданні судом досліджено матеріали справи № 711/1412/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. В матеріалах даної цивільної справи знаходиться копія Договору позики від 05 березня 2023 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який посвідчений підписом ОСОБА_1 станом на 16 березня 2022 року.
Встановлено, що звертаючись до суду з позовом у даній цивільній справі ОСОБА_1 надає копії двох Договорів позики від 05 березня 2020 року і 06 березня 2020 року, які посвідчені підписом ОСОБА_1 станом на 15 лютого 2023року.
Відповідно до ч.ч. 2,5 ст. 95 ЦПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.
Тобто, той факт, що 16 березня 2022 року і 15 лютого 2023 року позивач посвідчив відповідність оригіналів Договорів позики свідчить про ой факт, що оригінали Договорів перебували у його розпорядженні.
Відповідно до ч. 2 ст. 202 ЦПК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч. 1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають із підстав, передбачених ст. 11 ЦК України, зокрема договорів.
Ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (Позикодавець) передає у власність другій стороні (Позичальникові) грошові кошти, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір є укладеним з моменту передання грошової суми Позичальнику.
Згідно із ч. 1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Згідно із ч. 2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо встановити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця.
Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.
У разі пред`явлення позову про стягнення боргу за позикою кредитор повинен підтвердити своє право вимагати від боржника виконання боргового зобов`язання. Для цього з метою правильного застосування ст. ст. 1046, 1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умови.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року по справі № 6-63цс13, у Постанові від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 та в постанові від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17.
Таким чином, до предмету доказування у даній справі виходить, в тому числі, факт передачі коштів, підтвердження передачі коштів позикодавці письмовими доказами, а також достовірність письмових доказів та підтвердження зазначених обставин.
В судовому засіданні свідки не підтвердили факту передачі коштів.
За відсутністю факту підписання Договору та передачі коштів договір позики є неукладеним. Неукладений договір не утворює правових наслідків, а так само не підлягає визнанню недійсним.
На підтвердження доводів щодо не підписання Договору позики, стороною відповідача було заявлено клопотання про призначення почеркознавчої та технічної експертизи договору позики.
Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до частин 1 та 2 статті 107 ЦПК України матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом, або учасник справи, якщо експертиза проводиться за його замовленням. При призначенні експертизи суд з урахуванням думки учасників справи визначає, які саме матеріали необхідні для проведення експертизи. Суд може також заслухати призначених судом експертів з цього питання. Копії матеріалів, що надаються експерту, можуть залишатися у матеріалах справи.
У свою чергу, відповідно до п. 3.2 розділу ІІІ., який регламентує оформлення матеріалів для проведення експертиз (досліджень), Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/53.1. експертиза проводиться після подання органом (особою), який (яка) її призначив(ла) (залучив(ла) експерта), матеріалів, оформлених згідно з вимогами процесуального законодавства та цієї Інструкції до експертної установи (експерту) надаються: документ про призначення експертизи (залучення експерта), об`єкти, зразки для порівняльного дослідження та, за клопотанням експерта, - матеріали справи (протоколи оглядів з додатками, протоколи вилучення речових доказів тощо).
У документі про призначення експертизи (залучення експерта) зазначаються такі дані: місце й дата винесення постанови чи ухвали; посада, звання та прізвище особи, що призначила експертизу (залучила експерта); назва суду; назва справи та її номер; обставини справи, які мають значення для проведення експертизи; підстави для призначення експертизи; прізвище експерта або назва експертної установи, експертам якої доручається проведення експертизи; питання, які виносяться на вирішення експертові; перелік об`єктів, що підлягають дослідженню (у тому числі порівняльних зразків та інших матеріалів, направлених експертові, або посилання на такі переліки, що містяться в матеріалах справи); інші дані, які мають значення для проведення експертизи.
У документі про призначення експертизи (залучення експерта) перераховуються всі об`єкти, які направляються на експертне дослідження, із зазначенням точного найменування, кількості, міри ваги, серії та номера (для грошей НБУ та іноземної валюти), інші відмінні індивідуальні ознаки (п. 3.3 приведеної Інструкції).
За змістом положень статті 107 ЦПК України, розділу 3 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень (далі - Інструкція), Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз (далі - Рекомендації), затверджених наказом Мінюсту України від 8 жовтня 1998 року №53/5 (з наступними змінами та доповненнями), при призначенні почеркознавчої експертизи матеріали, які необхідні експерту для проведення експертизи надаються судом, яким також відбираються експериментальні зразки виключно під диктовку, без надання можливості переписувати текст, або перемалювати підпис. Експериментальні зразки посвідчуються суддею. У посвідчувальному надписі зазначається прізвище, ім`я та по батькові виконавця, а також особливості зразка (написані стоячи, сидячи, лівою рукою тощо).
Проте, позивачем суду не було надано оригіналів Договорів позики.
Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування неможе ґрунтуватися на припущеннях.
Подання позивачем доказів на підтвердження обставин справи є обов`язковим, оскільки в цій частині між сторонами виникає спір про право та такі докази мають значення для ухвалення рішення по справі.
Однак, жодних належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження того, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 дійсно були укладені Договори позики від 05 березня 2020 року та 06 березня 2020 року суду не надано.
Крім того, позивачем не надано доказів факту передачі грошових коштів відповідачу.
Свідки в судовому засіданні зазначили, що знали лише про факт позики зі слів самого ОСОБА_1 та при передачі коштів вони присутніми не були.
При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд приходить до висновку, що надані суду копії Договору позики від 05 березня 2020 року та Договору позики від 06 березня 2020 року не підтверджують фактичного, реального отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_1 грошових коштів.
А тому, суд приходить до висновку про відмову в задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики, в зв`язку з його недоведеністю.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).
За змістом ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.
За положеннями п. 4 ст.1, ч. ч. 3 та 5 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.
Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 ч. 1 ст.1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.
Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.
Аналогічна правова позиція зазначена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.
Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 лютого 2020 року в справі №648/1102/19, де аналізувалися аналогічні положення ЦПК України, суд дійшов висновку, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).
Також, висновок про те, що витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено, зроблено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду в складі суддів Касаційного господарського суду від 3 жовтня 2019 року в справі №922/445/19.
Тобто, факт оплати таких послуг не є обов`язковою передумовою можливості відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, у разі якщо стороною, на користь якої ухвалено рішення суду, подано необхідні докази, які підтверджують надання відповідних послуг щодо розгляду конкретної судової справи.
Так, у Рішенні по справі «Бєлоусов проти України» ЄСПЛ дійшов висновку, що витрати, які мають бути сплачені за договором адвокату, необхідно розглядати як фактично понесені.
З урахуванням наведеного вище,суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспів мірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
В судовому засіданні стороною позивача заявлено клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.
Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18.
Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідачем ОСОБА_2 на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді надано:
Ордер Серії СА № 1051420 на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_2 адвокатом Захарченко Наталією Олександрівною, на підставі Договору про надання правової допомоги/доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги № б/н від 29 березня 2023 року у Придніпровському районному суді.
Договір про надання правової допомоги від 29 березня 2023 року, укладеного між ОСОБА_2 та адвокатом Захарченко Наталією Олександрівною.
Відповідно до п. 1.1. Договору, замовник доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором, а саме, представництво інтересів замовника в якості представника, захисника в судах усих юрисдикцій, правоохоронних органах, в тому числі прокуратурі, підприємствах, установах та організаціях усіх форм власності, а також органах нотаріату та державної виконавчої служби.
Відповідно до п. 3.1 Договору, замовник зобов`язується оплачувати витрати, необхідні для виконання його доручень, та підписати акт наданих юридичних послуг адвоката. В разі відмови замовника від підписання акту наданих послуг він вважається погодженим протягом трьох днів з моменту його одержання засобами поштового зв`язку; оплачувати послуги адвоката в повному обсязі згідно вимог п. 4.1 цього Договору.
Відповідно до п. 4.1 Договору, роботу, виконану адвокатом, замовник оплачує у порядку та розмірі відповідно до домовленості.
Акт приймання-передачі наданих послуг № 1 від 25 липня 2023 року, укладеного між ОСОБА_2 та адвокатом Захарченко Наталією Олександрівною.
Відповідно до п. 1.3. Акту, підписанням цього Акту сторони підтверджують факт належного надання послуг адвокатом відповідно до положень договору.
Додаткову угоду № 1 до Договору про надання правової допомоги від 29.03.2023 , укладену між ОСОБА_2 та адвокатом Захарченко Наталією Олександрівною.
Детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом у справі № 711/1115/23 на виконання умов Договору про надання правової допомоги від 29.03.2023 укладеного між ОСОБА_2 та адвокатом Захарченко Н.О., в редакції додаткової угоди № 1 (в порядку ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
У постанові від 12.02.2020 року у справі № 648/1102/19 Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. Суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд має застосувати положення закону про завдання та принципи цивільного судочинства, пропорційність у цивільному судочинстві, а також конкретні обставини справи, вимоги, з якими заявник звернулася до суду, їх значення для заявника.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Суд враховує, що адвокатом Чернявським Анатолієм Леонідовичем, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , заявлено клопотання про зменшення розміру судових витрат.
Враховуючи викладене вище, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, які підтверджують понесення витрат на професійну правничу допомогу та той факт, що розмір таких витрат є завищеним та неспівмірним з обсягом наданих послуг адвокатом, складністю справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви та стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12 500гривень.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 526, 530, 549, 611,625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. ст. 4, 11, 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-266, 273 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики залишити без задоволення.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12 500гривень.
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів. Апеляційна скарга подається безпосередньо до апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 25 вересня 2023 року (з врахуванням вихідних днів).

Головуючий: О. Г. Казидуб