Номер провадження: 22-ц/813/5868/23
Головуючий у першій інстанції Тополева Ю.В.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Князюка О. В.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря Трофименко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 22 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , в особі законного представника ОСОБА_2 , за участі третьої особи: Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання квартири об`єктом права спільної сумісної власності, визнання права власності, -

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , в особі законного представника ОСОБА_2 , за участі третьої особи: Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання квартири об`єктом права спільної сумісної власності, визнання права власності.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 06 березня 2023 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , в особі законного представника ОСОБА_2 , за участі третьої особи: Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання квартири об`єктом права спільної сумісної власності, визнання права власності задоволено. Визнано квартиру АДРЕСА_1 , об`єктом права спільної сумісної власності подружжя - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 набутою ними під час шлюбу. Визнано за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 право власності на частку квартири АДРЕСА_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 судовий збір у розмірі 4244 (чотири тисячі двісті сорок чотири) гривень 30 копійок.

13 березня 2023 року на адресу Малиновського районного суду м. Одеси надійшла заява представника ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Додатковим рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 22 березня 2023 року вирішено доповнити рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06 березня 2023 року у цивільній справі №521/12401/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , в особі законного представника ОСОБА_2 , за участі третьої особи: Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання квартири об`єктом права спільної сумісної власності, визнання права власності.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 40200 (сорок тисяч двісті) гривень 00 копійок.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із вказаним рішення суду першої інстанції ОСОБА_1 - подано апеляційну скаргу, відповідно до якої апелянт просить суд скасувати додаткове рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 22 березня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви представника позивача про стягнення витрат на правничу допомогу.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт вважає, що судом першої інстанції про розгляд заяви позивача не було належно повідомлено ні її особисто, ані її представника, що є безумовною підставою для скасування додаткового рішення суду.

Також апелянт зазначає, щодо не співмірності, необґрунтованості та занадто захищеності витрат на професійну правничу допомогу. Вказує на те, що подання позову про визнання права власності на частку в спільному майні подружжя та участь в одному судовому засіданні, яке відбулось 06 березня 2023 року судом оцінено у 40 200 грн, а виплату цієї суми покладено судом на самотню жінку пенсійного віку, весь дохід якої становить 2 000 грн місяць.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

30.05.2023 року ОСОБА_2 було подано відзив на апеляційну скаргу, з якого вбачається, що позивач не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає їх безпідставними, необґрунтованими та як наслідок такими, що не підлягають задоволенню.

На думку відповідача, через те, що розгляд справи відбувався без виклику (повідомлення) сторін, остання не мала можливості подати клопотання про зменшення розміру правової допомоги.

Проте, позивачка вказує, що такі аргументи не можуть бути прийняті судом, зважаючи на те, що при поданні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, позивачем було виконано свій процесуальний обов`язок та направлено цінним листом з описом копію такої заяви разом з додатками на адресу відповідача, що підтверджується матеріалами справи.

Більше того, в позовній заяві позивачем наводився орієнтовний розрахунок судових витрат, які остання очікує понести у зв`язку з розглядом справи. Прохальна частина позову також містить вимогу щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. Крім того, під час розгляду справи в судовому засіданні, яке відбулося 06.03.2023 року, на стадії судових дебатів, представником позивача заявлено прохання про розподіл судових витрат та одночасно повідомлено, що докази понесення позивачем витрат на правничу правову допомогу будуть подані протягом п`яти днів з моменту винесення рішення.

Також позивачка звертає особливу увагус на те, що представник відповідача - адвокат Вигулярний Ігор Вікторович, був присутній під час даного засідання. З огляду на це, припускає, що як відповідачу, так і її представнику було достовірно відомо про намір позивача вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Зважаючи на всі вище описані обставини, вважає, що під час розгляду справи, як зі сторони позивача, так і зі сторони суду першої інстанції було дотримано всіх встановлених вимог та створено рівні умови для всіх учасників справи.

Користуючись належним чином своїми процесуальними правами та обов`язками. ОСОБА_1 , мала змогу дізнатися про розгляд справи шляхом отримання кореспонденції чи на офіційному веб-порталі «Судова влада України» чи в інший спосіб. Проте, зі сторони відповідача не було вчинено жодних дій, які б вказували на її зацікавленість в судовому процесі. На переконання позивача, така поведінка вказує на неповагу до інших учасників справи та зловживання правами з метою затягування процесу, щоб «відтягнути» у такий спосіб виконання рішення суду. Як висновок, хочемо зауважити на тому, що відповідач мала всі можливості заявити до суду клопотання про розгляд питання щодо розподілу судових витрат в судовому засіданні, в якому обґрунтувати необхідність розгляду заяви з викликом учасників справи, а також заявити клопотання про зменшення розміру правничої (правової) допомоги, проте, своїм правом не скористалася.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 09.05.2023 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 22 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , в особі законного представника ОСОБА_2 , за участі третьої особи: Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання квартири об`єктом права спільної сумісної власності, визнання права власності.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 09.05.2023 року у складі колегії суддів: головуючого Князюка О.В., суддів Заїкіна А.П., Погорєлової С.О. справу було призначено до розгляду в приміщенні Одеського апеляційного суду.

21 вересня 2023 року в судовому засіданні приймали участь представник позивача ОСОБА_5 поза межами приміщення суду в режимі відеоконференцзв`язку, та представник відповідача- Кюрджиєв Т.П.

Представник апелянт ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, просив суд її задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_5 заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги, просила суд рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Мотивувальна частина

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Доступ до суду є правом особи, гарантованим, зокрема, частиною першою статті 4 ЦПК України, частиною першою статті 55 Конституції України, пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

За змістом частини дев`ятої статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст. 133 та ч.ч.1-3 ст. 137 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Разом з тим, ч. 2 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі N 927/237/20).

Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , в особі законного представника ОСОБА_2 , за участі третьої особи: Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання квартири об`єктом права спільної сумісної власності, визнання права власності.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 06 березня 2023 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , в особі законного представника ОСОБА_2 , за участі третьої особи: Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання квартири об`єктом права спільної сумісної власності, визнання права власності задоволено. Визнано квартиру АДРЕСА_1 , об`єктом права спільної сумісної власності подружжя - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 набутою ними під час шлюбу. Визнано за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 право власності на частку квартири АДРЕСА_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 судовий збір у розмірі 4244 (чотири тисячі двісті сорок чотири) гривень 30 копійок.

13 березня 2023 року на адресу Малиновського районного суду м. Одеси надійшла заява представника ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати.

Суд, дослідивши заяву представника ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення, ознайомившись з матеріалами справи приходить до висновку про її задоволення та необхідність ухвалення додаткового рішення з огляду на наступне.

За правилами частини 2, 3 ст. 246 ЦПК України для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку визначеному частиною 2 цієї статті суд ухвалює додаткове рішення в порядку передбаченому статтею 270 ЦПК України.

Згідно з п. 3, ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з п. 5, ч. 2 ст. 270 ЦПК України додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Згідно п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених відповідною статтею ЦПК, воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими вимогами на загальних підставах. При порушені питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Така правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 зі справи № 922/445/19.

В матеріалах справи міститься копія договору про надання (правничої) правової допомоги № 01-08/2022 від 01.08.2022 року та ордер адвоката Будової Я.М.

За умовами п. 4.1 основного договору, Клієнт зобов?язується виплатити Адвокатському об?єднанню гонорар в розмірі та в строк, який визначається в додатковій угоді.

Згідно п. 4.3 основного договору, оплата здійснюється не пізніше 5 (п?яти) календарних днів з моменту отримання Клієнтом рахунку.

Згідно п. 4.4 основного договору, Адвокатське об?єднання надає Клієнту звіт про надання правової допомоги за кожен календарний місяць в якому надавалася правова допомога.

Частиною 1 Додаткової угоди № 1 до Договору № 01-08/2022 про надання правничої (правової) допомоги від 01.08.2022 року, сторони погодили вартість (гонорар) послуг Адвокатського об`єднання за основним договором. Разом з тим, умовами додаткової угоди №1 передбачено, що вартість послуг може змінюватися за згодою сторін.

Відповідно до умов Додаткової угоди № 2 до Договору № 01-08/2022 про надання правничої (правової) допомоги від 01.08.2022 року сторони домовились, що вартість всіх послуг (гонорар) Адвокатського об`єднання за основним договором, що встановлена п. 1 додаткової угоди № 1 до Договору № 01-08/2022 про надання правничої (правової) допомоги від 01.08.2022 року, зменшується на 40 (сорок) % від первісно визначеної вартості.

Разом з тим, ч. 3 додаткової угоди № 1 сторонами погоджено, що оплата послуг (гонорар) за основним договором здійснюється ОСОБА_2 щомісяця після 25 числа кожного поточного місяця на підставі акту приймання-передавання наданих послуг.

Зважаючи на це, позивач в якості підтвердження обсягу наданих позивачу послуг саме в рамках справи № 521/12401/22 надала акт № 1 звірки наданих послуг, підписаний сторонами 07.03.2023 за договором № 01-08/2022 про надання правничої (правової) допомоги від 01.08.2022 року.

За змістом акту звірку вбачається, що загальна вартість послуг, наданих Адвокатським об`єднанням у справі № 521/12401/22 складає 40200 (сорок тисяч двісті) гривень 00 копійок.

Враховуючи процент задоволення позовних вимог, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 належить стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 40200 (сорок тисяч двісті) гривень 00 копійок.

Суд звертає увагу, що ОСОБА_1 та її представником, відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України, не заявлялось клопотань про зменшити розміру витрат на правничу допомогу.

Крім того. колегія суддів вважає за необхідне також зазначити, що при поданні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, позивачем було виконано свій процесуальний обов`язок та направлено цінним листом з описом копію такої заяви разом з додатками на адресу відповідача, що підтверджується матеріалами справи.

Більше того, в позовній заяві позивачем наводився орієнтовний розрахунок судових витрат, які остання очікує понести у зв`язку з розглядом справи. Прохальна частина позову також містить вимогу щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. Крім того, під час розгляду справи в судовому засіданні, яке відбулося 06.03.2023 року, на стадії судових дебатів, представником позивача заявлено прохання про розподіл судових витрат та одночасно повідомлено, що докази понесення позивачем витрат на правничу правову допомогу будуть подані протягом п`яти днів з моменту винесення рішення.

Також апеляційний суд приймає до уваги той факт, що представник відповідача - адвокат Вигулярний Ігор Вікторович, був присутній під час даного засідання, з огляду на що, як відповідачу, так і її представнику було достовірно відомо про намір позивача вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Щодо посилання апелянта про неналежне повідомлення про дату, час та розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення, суд вважає за необхідне вказати, що відповідно до згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 3 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Аналізуючи вище зазначені процесуальні норми, можна дійти до висновку, що виклик сторін в судове засідання для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення є правом суду, а не обов`язком, реалізація якого залежить від конкретних обставин справи.

Більше того, колегією суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду було вирішено відступити від правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.11.2020 у справі № 908/2614/19, від 25.01.2022 у справі № 910/21095/20, від 04.11.2021 у справі № 908/3408/20, від 02.09.2021 у справі № 873/108/20, від 30.06.2021 у справі № 905/2135/19, та вказати, що виклик (повідомлення) учасників справи в судове засідання, у якому розглядається заява про ухвалення додаткового рішення, не є обов?язковим, а їх неявка незалежно від їх повідомлення не перешкоджає розгляду відповідної заяви.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, оскільки вказані аргументи зводяться до незгоди з рішенням суду та не підтверджені будь-якими належними та допустимими доказами.

Слід також зазначити, що європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, $ 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвiсаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції). (dec.): Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) (ВП). 8 41. Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення суду ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 22 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 25.09.2023 року.

Головуючий: О. В. Князюк

Судді: С.О. Погорєлова

А.П. Заїкін