Справа № 306/1606/21
П О С Т А Н О В А

іменем України

11 вересня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

судді-доповідачки Готри Т. Ю.,

суддів Кожух О. А., Кондора Р. Ю.,

за участі секретаря судового засідання Зубашкова М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Белла Володимир Михайлович, на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 03 травня 2022 року, повний текст якого складено 06.05.2022, ухвалене суддею Вінер Е. А.

в с т а н о в и в:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позов обґрунтовано тим, що 03 грудня 2018 року приблизно о 19:35 год водій ОСОБА_3 керуючи автомобілем «MERSEDES-SPRINTER», реєстраційний номер НОМЕР_1 (який належить на праві власності Євгену Безименнику) в с. Любовня Словацької Республіки, не забезпечив безпеки руху та допустив наїзд на належний йому на праві власності автомобіль «MERSEDES-SPRINTER», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 , який рухався перед ним і зупинився перед пішохідним переходом, унаслідок чого належний йому транспортний засіб отримав значні механічні пошкодження.

Зазначав, що відповідно до протоколу перевірки повідомлення - страхової події Окружного управління Поліцейського корпусу Окружна транспортна інспекція Ружомберок, ОСОБА_3 визнано винним за цей проступок (ДТП) та притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу у розмір 20 Євро, який був сплачений ОСОБА_3 згідно зі квитанцією № 10385641.

Стверджував, що внаслідок зазначеної ДТП йому як власнику автомобіля «MERSEDES-SPRINTER», реєстраційний номер НОМЕР_2 , завдано матеріальної шкоди в розмірі 198 530 грн, які ним затрачено на ремонт даного транспортного засобу.

Правова відповідальність власника автомобіля «MERSEDES-SPRINTER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на умовах міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена карта» номер UA/002/13948577 МТСБУ від 27.11.2018.

02 травня 2019 року ТОВ «Страхове Товариство з додатковою відповідальністю "ГЛОБУС"» перерахувало йому на картковий рахунок 69 373,28 грн страхового відшкодування. Проте ця сума не відповідає реальній шкоді, що завдана належному йому транспортному засобу, є значно заниженою та взятою довільно.

З огляду на це залишкова сума невідшкодованих йому збитків становить 129 156,72 грн, які підлягають стягненню з відповідача на його користь. Окрім того, в результаті пошкодження його автомобіля він зазнав сильних душевних страждань, які спричинили стрес та сильні емоційні перевантаження, які негативно відобразилися на його психічному стані і стані здоров`я та призвели до порушення звичайних життєвих зв`язків і нормального укладу його життя, а відтак йому відповідачем також завдано і моральної шкоди, яку він оцінює в 30 000 гривень.

Посилаючись на наведені вище обставини просив суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь завдану майнову шкоду в розмірі 129 156,72 грн та спричинену моральну шкоду 30 000 гривень, а також понесені у справі судові витрати.

Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 03 травня 2022 року у задоволенні цього позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням місцевого суду позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник-адвокат Белла В.М., подав на нього апеляційну скаргу внаслідок його незаконності та необґрунтованості через порушення судом норм матеріального і процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки наявним у справі доказам та помилково констатовано про його присутність 30.01.2019 під час установлення вартості відновлювального ремонту автомобіля, оскільки він був присутнім лише 23.12.2018 при складанні акту технічного огляду колісного транспортного засобу і він не є спеціалістом у сфері виявлення відповідних пошкоджень.

Зазначав і на помилковість узяття до уваги місцевим судом ремонтної калькуляції від 30.01.2019, яка не є достовірним і допустимим доказом.

Також судом безпідставно було відмовлено й у задоволені його вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди та без клопотання сторін із власної ініціативи судом було витребувано для огляду матеріали іншої цивільної справи № 306/77/20 за його позовом до водія ОСОБА_3 і ТзДВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус»», в якій ставилися вимоги до водія ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди, матеріали якої суд не досліджував.

З урахуванням наведеного та зважаючи на те, що ним доведено належними і допустимими доказами свої позовні вимоги, просив оскаржене рішення суду скасувати та ухвали нове судове рішення, яким його позов задовольнити. Водночас просив поновити йому строк на апеляційне оскарження цього рішення суду як пропущеного з поважних причин.

Ухвалою судді Закарпатського апеляційного суду від 27 липня 2022 року (з урахуванням ухвали цього ж суду від 24.02.2023 про виправлення описки), зокрема поновлено ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник-адвокат Белла В.М., строк на апеляційне оскарження рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 03.05.2022.

Своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відповідач ОСОБА_2 не скористався.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Белла В.М. апеляційну скаргу підтримав із підстав наведених у ній, просив таку задовольнити, оскаржене рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні щодо задоволення апеляційної скарги заперечив із підстав її надуманості та безпідставності, просив таку залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідачку, пояснення представника позивача та відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 власником автомобіля «MERSEDES-SPRINTER», реєстраційний номер НОМЕР_2 , є позивач ОСОБА_1 (а.с.11).

Як видно з протоколу перевірки повідомлення - страхової події Окружного управління Поліцейського Корпусу Окружної транспортної інспекції Ружомберок (справа ORPZ-RK-ODI-3-2018), то водія автомобіля «MERSEDES-SPRINTER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 визнано винним за проступок (ДТП), який мав місце 03 грудня 2018 року о 19:35 годині у с. Любовня Словацької Республіки, за що його було притягнуто до відповідальності відповідно до ст. 17/1 Закону № 8/2009 за спричинення порушення ст. 8/112 Закону № 372/1990 та виписано штраф у розмірі 20 Євро, який ним був сплачений (а.с.24).

Цивільно-правова відповідальність власника ( ОСОБА_2 ) автомобіля «MERSEDES-SPRINTER», реєстраційний номер НОМЕР_4 , була застрахована у ТДВ «Страхове Товариство з додатковою відповідальністю «ГЛОБУС»», на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на умовах міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена карта» номер UA/002/13948577 МТСБУ від 27.11.2018 (а.с.31).

Згідно з актом технічного огляду колісного транспортного засобу 23.12.2018, то огляд належного позивачу ОСОБА_1 пошкодженого транспортного засобу марки «MERSEDES-SPRINTER», реєстраційний номер НОМЕР_5 , проводився представником страхової компанії у його присутності з установленням характеру пошкодження цього автомобіля. Яких-небудь зауважень до цього акту позивач не мав (а.с.18).

ТДВ «Страхове Товариство з додатковою відповідальністю «ГЛОБУС» було виплачено за цією ДТП страхове відшкодування на рахунок ОСОБА_1 у розмірі 69 373,28 грн, що стверджується платіжним дорученням № 5120 від 02.05.2019 та випискою по банківському рахунку ОСОБА_1 (а.с.29-30).

Як на обґрунтування і підтвердження своїх вимог про заподіяння матеріальної шкоди в розмірі 198 530 грн, за мінусом сплаченого страховиком страхового відшкодування у сумі 69 373,28 грн, позивач ОСОБА_1 також додав до матеріалів цієї справи: - довідку № 7 від 08.06.2019, видану автосервісом «Надія» ПП ОСОБА_5 про знаходження належного позивачу автомобіля на ремонті з 20.02.2019 по 08.06.2019 (а.с.33); - договір про надання послуг № 7 від 20.02.2019 ПП ОСОБА_5 із ремонту цього автомобіля позивача (а.с.36-38); - акт № 7 приймання виконаних робіт від 08.06.2019, згідно з якого послуги по ремонту автомобіля марки «MERSEDES-SPRINTER», реєстраційний номер НОМЕР_2 , включаючи матеріали, становили 198 530 грн (а.с.39-41) та рахунок № 7 від 19.10.2019 ПП ОСОБА_5 , в якому від руки зазначено про отримання готівкою 198 530 гривень (а.с.42).

Із доданого позивачем ОСОБА_1 до апеляційної скарги рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 31.03.2021, яке згідно з відомостями ЄДРСР 12.05.2021 набрало законної сили, вбачається, що у задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 (водія даної ДТП) та ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» про стягнення, відповідно, із ОСОБА_3 98 530 грн завданої матеріальної шкоди і 30 000 грн спричиненої моральної шкоди, а з ПАТ «СК «УСГ» 30 626,72 грн - матеріальної шкоди, відмовлено (а.с.128-131).

Як видно з цього рішення суду ОСОБА_3 був ствердив у судовому засіданні, що на час даної ДТП перебував у трудових відносинах із ОСОБА_6 . Це саме підтвердив і останній у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч. 1 ст. 22 ЦК України). Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінки щодо неї самої або у зв`язку з пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ст. 23 ЦК України).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Стаття 1187 ЦК України регулює питання завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки. Згідно з ч. 1 цієї ж статті джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана, зокрема з використанням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Як регламентовано пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, тобто шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

За змістом ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. (частини перші статей 1172, 1191 ЦК України).

Отже, колегія суддів погоджується з правильністю висновків суду першої інстанції, що позивачем не доведено належними, допустимими та достовірними доказами заподіяної йому внаслідок цієї ДТП як майнової шкоди у розмірі 198 530 грн, так і моральної шкоди. При цьому ОСОБА_1 погодився був зі складеним у його присутності актом технічного огляду належного йому автомобіля на виявлені пошкодження, заперечень не мав та відповідний висновок експерта або звіт про оцінку автомобіля, складеного суб`єктом оціночної діяльності щодо виявлених пошкоджень і вартості відновлювального ремонту не надав. Натомість надані ним до матеріалів справи довідка № 7, договір про надання послуг № 7, акт № 7 приймання виконаних робіт і рахунок № 7 не підтверджують тих обставин, що саме ці пошкодження отримав його автомобіль унаслідок цієї ДТП, які підлягали відновленню (ремонту) і що ОСОБА_1 було дійсно сплачено 198 530 грн ПП ОСОБА_5 .

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України).

Відповідно до частини 3 ст. 12, частин 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, окрім випадків установлених законом, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На переконання колегії суддів позивач не довів належними, допустимими, достовірними, а в їх сукупності та взаємозв`язку достатніми доказами свої вимоги до відповідача, які поза розумним сумнівом не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги колегія суддів уважає безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону і фактичних обставинах справи та не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, а відтак апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ від 10.02.2010, у справі «SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE», № 4909/04, § 58).

Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду лише з формальних міркувань.

Положеннями ст. 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржене рішення місцевого суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування, апеляційний суд не вбачає, а тому, відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України, воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 5 342,85 грн (а.с.141) слід покласти на апелянта позивача ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Белла Володимир Михайлович, залишити без задоволення.

Рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 03 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення та підлягає оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду на протязі тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 вересня 2023 року.

Суддя-доповідачка

Судді