Справа № 643/7690/23
Провадження № 2/643/3230/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2023 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Крівцова Д.А., за участю секретаря судового засідання Ісоєва К.М., відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом адвоката Гофельд Ганни Сергїівни, яка діє в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 про стягнення аліментів

ВСТАНОВИВ

Зміст позовних вимог

Адвокат Гофельд Г.С. (представник позивача), яка діє в інтересах ОСОБА_2 (позивач), просить суд стягнути з ОСОБА_1 (відповідач) на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуми для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Обставини, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги

Відповідач є батьком малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає з позивачем, яка є його матір`ю. Відповідач свої обов`язки щодо утримання дитини належним чином не виконує.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 21.08.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Стислий виклад позиції сторін в ході судового провадження

Представник позивача через підсистему «Електронний суд» надала заяву, в якій просила розглядати справу за відсутності позивача та її представника. Додатково зазначила, що заявлені вимоги підтримують у повному обсязі та просять суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні 20.09.2023 зазначив, що готовий сплачувати аліменти у розмірі 50 % прожиткового мінімуми для дитини відповідного віку щомісячно. У стягненні аліментів у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) заперечував. В обґрунтування заперечень зазначив, що є студентом та має захворювання шлунково-кишкового тракту, зокрема гострий панкреатит, на лікування якого щотижнево витрачає 3000,00 грн. На уточнююче запитання суду показав, що кошти на лікування йому надає його дівчина. Підтвердив, що його син ОСОБА_3 проживає разом із позивачем. Зазначив, що інших дітей в нього немає.

Фактичні обставини та докази, на підставі яких вони встановлені

26.09.2020 між відповідачем та ОСОБА_4 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) зареєстровано шлюб, актовий запис № 1254, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 . Після укладення шлюбу прізвище дружини змінено з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ».

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 22.04.2021 Московським районним у м. Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 359, відповідач є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач є його матір`ю.

Відповідно до довідки № 14 від 01.12.2021, виданої старостою Губарівського старостинського округу Богодухівської міської ради, позивач та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Дитина знаходиться на утриманні позивача.

Застосовне законодавство та релевантна судова практика

Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Положеннями ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

За змістом ст. 141 СК батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання.

Згідно ч. 5 ст. 183 СК України, п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 ЦПК, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 2 ЦПК України, одним із основних завдань цивільного судочинства є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ.

Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову.

Хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 у справі "Руїз Торія проти Іспанії", від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України»).

Позиція суду

Судом з досліджених доказів встановлено, що відповідач є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач є його матір`ю.

Виходячи з положень чинного законодавства України, розмір аліментів, визначений в ч. 5 ст. 183 СК, п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК, зокрема аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів на одну дитину, вважається безспірним і таким, що презюмується як необхідний та достатній для забезпечення рівня життя дитини, необхідного для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Зазначений висновок суду ґрунтується на тому, що аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів на одну дитину можуть бути стягнуті на підставі судового наказу, який не підлягає скасуванню. Зменшення розміру аліментів, стягнутих згідно судового наказу, можливе виключно за відповідним позовом платника аліментів. Наведені положення законодавства свідчать, що стягнення аліментів в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів на одну дитину передбачає відсутність спору про право, а для стягнення аліментів в меншому розмірі платник аліментів повинен довести наявність особливих обставин, які можуть бути підставою для задоволення позову про зменшення аліментів.

Ураховуючи наведене, завдання якнайкращого забезпечення інтересів дитини та її права на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, суд приходить до висновку щодо наявності передбачених законодавством України підстав для задоволення позову в повному обсязі та стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуми для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, а саме з 07.08.2023.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову у позовах про стягнення аліментів визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення аліментів є вимогами майнового характеру.

Через відсутність даних щодо майбутніх доходів відповідача, суд позбавлений можливості визначити ціну позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Позовна заява подана через підсистему «Електронний суд».

Ураховуючи наведене, суд у відповідності до ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь держави судовий збір в мінімальному розмірі, передбаченому для позовних вимог майнового характеру, з урахуванням коефіцієнту 0,8, а саме в розмірі 2147,20 грн.

Суд роз`яснює сторонам, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним Кодексом України.

Мотиви неврахування аргументів та доказів відповідача

Згідно доводів відповідача, він має захворювання шлунково-кишкового тракту, в зв`язку з чим несе щотижневі витрати на лікування в розмірі приблизно 3000,00 грн.

На підтвердження вказаних доводів відповідачем суду надано такі документи: дані УЗІ від 04.11.2022, дані езофагогастродуоденоскопії № 533 від 04.11.2022, виписка з медичної карти стаціонарного хворого № 9816 від 08.11.2022, акт дослідження стану здоров`я № 3902 від 11.11.2022, консультативний висновок спеціаліста № 3665 від 18.11.2022, дані ехосонографічного дослідження від 17.11.2022, дані відеоезофагогастродуонескопії від 18.11.2022, виписка з медичної карти стаціонарного хворого № 8529 від 28.07.2023, дані мультиспиральної комп`ютерної томографії від 21.07.2023.

Як вбачається з вказаної медичної документації, відповідач хворіє на хронічний панкреатит з больовим, диспепсичним синдромами, стадія загострення. ГЕРХ з езофагітом. Хронічний гастрит, стадія загострення. Хронічний дуоденіт, стадія загострення. АХБТ. Фіброз печінки, стеатоз печінки. Стан після лапароскопічної коагуляції розриву печінки (14.07.2022). Псевдокіста підшлункової залози.

Згідно останньої за часом виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 8529 від 28.07.2023, відповідач проходив стаціонарне лікування з 19.07.2023 по 28.07.2023, за наслідками якого встановлено клінічний діагноз: гострий панкреатит, набрякова форма.

Оцінюючи вказану медичну документацію, суд керується таким.

Всупереч вимог ст. 12. 13, 81 ЦПК України відповідачем не надано суду будь-яких доказів понесення ним витрат у зв`язку із вказаними вище захворюваннями, а також розміру вказаних витрат.

Суд звертає увагу, що виходячи з консультативного висновку спеціаліста № 3665 від 18.11.2022, виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 9816 від 08.11.2022, виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 8529 від 28.07.2023, прийом зазначених у вказаних документах ліків був призначений на конкретно визначений строк (10 днів, 14 днів, 21 день, місяць).

Таким чином, станом на час розгляду справи строк прийому відповідних лікарських препаратів, призначених відповідачу, вже закінчився.

Крім того, як вже зазначалось судом, будь-яких доказів вартості призначених відповідачу лікарських препаратів та факту їх придбання, суду не надано.

Клопотання про відкладення розгляду справи з метою надання вказаних доказів, відповідачем не заявлялось. На уточнююче запитання суду відповідач показав, що просить розглянути справу в судовому засіданні 20.09.2023.

Також на уточнююче запитання суду відповідач зазначив, що в нього відсутні заяви та клопотання.

Ураховуючи наведене, доводи відповідача відносно того, що він вимушений нести витрати на лікування в розмірі 3000,00 грн. на тиждень, що складає в середньому 12000,00 грн. на місяць, будь-якими належними та допустимими доказами не підтверджені.

Відповідач в обґрунтування заперечень проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) посилався на відсутність у нього роботи і доходів та, відповідно, неможливість сплачувати аліменти у вказаному розмірі, які будуть нараховуватись, виходячи із середньої зарплати по регіону.

На уточнююче запитання суду, яким чином відповідач має можливість щомісячно витрачати на лікарські препарати 12000,00 грн., якщо він за його доводами не працює та не має доходів, відповідач зазначив, що грошові кошти на придбання лікарських препаратів надає його дівчина.

Таким чином, навіть якщо відповідач і несе періодичні витрати на придбання лікарських препаратів, на що він посилався в обґрунтування заперечень проти позову, вказані витрати фінансуються за рахунок сторонніх осіб.

За таких обставин наявність витрат на лікування, навіть якщо вони і мають місце, не позначається на матеріальному стані відповідача та не має наслідком понесення ним особисто будь-яких додаткових витрат.

Ураховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, суд відхиляє аргументи відповідача щодо наявності у нього захворювань як підстави для відмови у стягненні аліментів у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу).

Крім того, відповідач в обґрунтування заперечень проти позову надав суду довідку № 1309 від 06.09.2022, згідно якої є студентом 1 курсу денної форми навчання в Державному біотехнологічному університеті, дата вступу до університету 06.09.2022, дата закінчення 30.09.2026.

Оцінюючи вказану довідку та аргументи відповідача, суд керується таким.

Згідно матеріалів справи, відповідач народився ІНФОРМАЦІЯ_2 . Таким чином, станом на час вступу до вищого навчального закладу йому виповнилось 28 років, його сину - 1 рік.

Не заперечуючи право відповідача на отримання вищої освіти, суд вважає, що прагнення відповідача отримати вище освіту не повинно негативно позначатись на правах його дитини, зокрема праві на належне утримання з боку батька.

Відповідач є повнолітньою дієздатною людиною з певним життєвим досвідом, у зв`язку з чим, приймаючи рішення щодо вступу до вищого навчального закладу на денну форму навчання, повинен був керуватись не тільки власними інтересами, а й зважати на свої обов`язки як батька малолітньої дитини забезпечити останньому належний рівень життя.

На переконання суду, реалізація відповідачем права на отримання вищої освіти не повинна негативно позначатись на правах та інтересах його дитини і мати наслідком стягнення аліментів у меншому розмірі, ніж визначений законодавством України як такий, що презюмується як необхідний та достатній для забезпечення належного рівня життя дитини (1/4 частка заробітку (доходу) відповідача).

Крім того, суд ураховує, що відповідач, навчаючись на денній формі навчання, не позбавлений можливості отримувати стипендію, а також відшукувати додаткові можливості для працевлаштування (на умовах неповного робочого часу тощо).

Ураховуючи наведене, суд відхиляє докази та аргументи відповідача, на які він посилався в обґрунтування заперечень проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу).

Керуючись ст. 2, 4, 10-13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України

УХВАЛИВ

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуми для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 07.08.2023 і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття.

Допустити негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір в розмірі 2147,20 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 25.09.2023.

Суддя Д.А. Крівцов