Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/646/23

Провадження №2/377/284/23

26 вересня 2023 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої - судді Теремецької Н.Ф., за участю секретаря судового засідання -Прядко Н.М., за відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

У С Т А Н О В И В:

07 серпня 2023 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач, посилаючись на частину 2 статті 104, статті 105, 110, 112 СК України, просить розірвати шлюб між ним, ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , зареєстрований 09 березня 2019 року Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він з відповідачем ОСОБА_2 знаходиться у шлюбі, який був зареєстрований 09 березня 2019 року у Чернігівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області. Від шлюбу у них народилася дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Причиною його звернення до суду з даною позовною заявою стало те, що спільне життя у нього з відповідачем не склалося, тому що в них різні погляди на сімейне життя та обов`язки, між ними відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного, у зв`язку з чим між ним та відповідачем відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що вони стали чужими людьми. Фактичні подружні відносини між ним та відповідачем припинилися після 29 жовтня 2022 року, з цього часу спільне господарство не ведеться. Між ним та відповідачем втрачені всі фізичні та духовні зв`язки, подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим і суперечить його інтересам та інтересам дитини, у зв`язку з чим він просить строк на примирення не надавати.

Ухвалою судді від 14 серпня 2023 року після виконання вимог, передбачених частиною 6 статті 187 ЦПК України, було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 12 вересня 2023 року.

12 вересня 2023 року цивільну справу було знято з розгляду та призначено судове засідання на 26 вересня 2023 року.

Позивач у призначене судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, до суду подав заяву, в якій просив цивільну справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, строк на примирення просив не надавати.

Відповідач в призначене судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, до суду подала заяву, в якій просила цивільну справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі та просила їх задовольнити, строк на примирення просила не надавати.

Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про шлюб, копія якого долучена до матеріалів справи, 09 березня 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб у Чернігівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, про що 09 березня 2019 року складено відповідний актовий запис № 306. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку ОСОБА_1 , дружині ОСОБА_2 (а. с. 10).

Під час шлюбу в них народилася дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якої є позивач, мати - відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого долучена до матеріалів справи (а. с. 11).

Як вбачається із змісту позовної заяви, причиною звернення позивача до суду з даною позовною заявою стало те, що спільне життя у позивача з відповідачем не склалося, тому що в них різні погляди на сімейне життя та обов`язки, між сторонами відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного, у зв`язку з чим між ними відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що вони стали чужими людьми. Фактичні подружні відносини між сторонами припинилися після 29 жовтня 2022 року, з цього часу спільне господарство не ведеться. Між позивачем та відповідачем втрачені всі фізичні та духовні зв`язки, подальше їх спільне життя та збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам позивача та інтересам дитини.

Відповідно до положень статті 51 Конституції України, частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

З статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року, ратифікована Україною 17 липня 1997 року) вбачається, що кожен із подружжя має рівні цивільні права та обов`язки у відносинах між собою і зі своїми дітьми, а також щодо одруження, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Згідно з частиною 2 статті 18, пункту 3 статті 51, частиною 3 статті 56, частиною 1 статті 110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя.

Відповідно до частини 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, яка виключає можливість спільного проживання. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливо, оскільки і позивач, і відповідач в поданих до суду заявах просили не надавати строк для примирення та розірвати шлюб.

За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача та відповідача.

Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених частиною 2 статті 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб.

Як вбачається із змісту позовної заяви, дочка сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після розірвання шлюбу залишається проживати разом з відповідачем. Спірних питань по матеріальному утриманню спільної дитини та розподілу спільного майна між сторонами немає.

У відповідності до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

В поданій заяві відповідач просила після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище « ОСОБА_2 ».

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За змістом частини 1 статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено судовий збір в сумі 1 073,60 гривень.

Позивач ОСОБА_1 в позовній заяві просив судові витрати покласти на нього.

За змістом частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 статті 13 ЦПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Виходячи з наведеного, враховуючи, що відповідач визнала позов до початку розгляду справи по суті, то на користь позивача з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто 536,80 гривень, інша частина судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, з відповідача на користь позивача не стягується.

На підставі викладеного, керуючись статтями 258, 263-265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 09 березня 2019 року Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис № 306.

Після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище дружини ОСОБА_2 .

Головному управлінню Державної казначейської служби України в Київській області повернути ОСОБА_1 536 гривень 80 копійок сплаченого судового збору при поданні позову згідно копії квитанції АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 0.0..1 від 07 серпня 2023 року, оригінал якої знаходиться в матеріалах даної цивільної справи № 377/646/23, провадження № 2/377/284/23.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ; адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 ; адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_4 .

Повне рішення суду складено 26 вересня 2023 року.

Суддя Н. Ф. Теремецька