Справа № 368/832/21
Рішення

Іменем України

"13" вересня 2023 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Іванюти Т.Є.

при секретарі Вареник О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кагарлику справу за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , треті особи Національна професійна спілка «Прометей», Головне управління держпраці у Київській області про виплату заборгованості по заробітній платі, -

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, який уточнила в судовому засіданні і просила встановити факт наявності трудових відносин між ОСОБА_1 та фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 .

Також просила стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 273 684 (двісті сімдесят три тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн.

В своєму уточненому позові посилається на те, що 01.05.2019 вона розпочала роботу у відповідачки. На руки вона отримувала щомісяця в середньому 5500 (п`ять тисяч п`ятсот) гривень заробітної плати. За квітень 2021 року вказану суму відповідачем взагалі не виплачено Враховуючи положення ч.6 ст. 235 КЗпП та відомості з листа Головного управління статистики в м. Києві №12.4-15/79Пі-21 від 13.12.2021 заробітна плата працівників виду економічної діяльності: «Транспорт, складське господарство, поштова та кур`єрська діяльність»):

Таким чином, загальна сума заборгованої заробітної плати з боку відповідача складає 273 684 (двісті сімдесят три тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн., яку просить стягнути на її користь.

Позивачка та її представник ОСОБА_3 в судовому засіданні позов підтримали, в подальшому в судові засідання не з`являлися, просили слухати справу у їхню відсутність, позов підтримують.

Представник відповідачки проти позову заперечив і просить в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю, так як не надала суду доказів її працевлаштування.

Представник третьої особи національної професійної спілки «Прометей» Павленко Ю.Є. з позовом згідний.

Представник третьої осби Головного управління держпраці у Київській області в судове засідання не з`явився.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволені позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно положень до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст. 4 ЦПК України) і що також гарантовано ст.124 Конституції України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов`язків учасниками справи, у тому числі й в частині подання ними доказів та заяви клопотань з приводу забезпечення доказів.

Так в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 просить суд стягнути ФОП ОСОБА_2 273 684 (двісті сімдесят три тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні заборгованості по заробітній платі.

ОСОБА_1 такий перерахунок заборгованості обгрунтовує листом Головного управління статистики в м. Києві №12.4-15/79Пі-21 від 13 12.2021, яким визначена середня заробітна плата працівників виду економічної діяльності « Транспорт, складське господарство, поштова та кур`єрська діяльність».

Водночас, в позовній заяві зі слів ОСОБА_1 , остання виконувала функції охоронця на паркувальному майданчику. Період своєї роботи ОСОБА_1 вказує з 01.05.2019 року по квітень 2021 року.

Проте, будь-яких документів на підтвердження своїї вимог ОСОБА_1 не надала, як і не надала інформації, яке вона має відношення до фізичної особи-підприсмця ОСОБА_2 .

Посилання позивачки на акт перевірки головного управління держпраці в Київській області від 27 вересня 2021 року та припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю від 27.09.2021 року, яким встановлено факт працевлаштування ОСОБА_4 на парковці за адресою АДРЕСА_1 , не може слугувати доказом працевлаштування позивачки, поскільки, як пояснила позивачка, вона працювала до квітня 2021 року, а перевірки проводилась 27.09.2021 року, тобто за перебігом значного часу, і в цей час позивачка знаходилась на робочому місці і надавала пояснення.. Тому, окрім пояснень позивачки та померлого ОСОБА_5 , ніяких доказів інспектору праці не було надано . ОСОБА_4 відмовилась від укладення трудового договору з ФОП ОСОБА_6 , у зв`язку з чим будь-які , в тому числі трудові відносини відсутні.

Позивачка в позовній заяві сама зазначає, що начебто мала спілкування з іншою особою ( ОСОБА_7 ) і саме з цією особою вони узгоджували не встановлені домовленості.

Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником , і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підлягантіям внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну штату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про пралю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно з положеїшями статті 24 КЗпП України (у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) трудовий договір укладається, як правило, в тасьмовій формі. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Трудовий договір вважається укладеним і тоді, кати наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи.

При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування, загальнообов`язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці", який набрав чинності 02 січня 2015 року, виключено частину четверту статті 24 КЗпП Укреши, відповідно до якої трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи.

При цьому, суд може визнати трудовий договір укладеним за відсутності наказу чи розпорядження, лише за умови дотримання інших умов, необхідних дтя його укладення, зокрема, виконання працівником обов`язку щодо надання паспорта або іншого документу, що посвідчує скобу, трудової книжки, а у випадках, передбачених законодавством, - також документу про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інших документів, за наявності письмових чи інших доказів дотримання і тих умов, окрім показань свідків.

З огляду на ці положення позивачка повинна була дотримуватися умов, необхідних для укладення трудового договору, а саме скласти заяву про і прийнятш її на роботу, подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку тощо?

Встановлення факту наявності трудових відносин між робітником і роботодавцем можливе при встановленні виконання робітником трудових функцій, підпорядкування робітника правилам внутрішнього трудового розпорядку, забезпечення робітнику умов праці та виплати винагороди за виконану роботу.

Подібні за змістом висновки містяться у постанові Верховного Суду від 06 квітня 2020 року у справі N 462/7621/15-ц (провадження N 61-10916св18).

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повніша довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Матеріали справи не містять доказів того, що позивач писала заяву про прийняття її на роботу з 01 травня 2019 року, чи будь-якою іншою датою, надавала відповідачу трудову книжку та інші документи, отримувала наказ про прийняття на роботу, укладала з відповідачем трудовий договір, отримувала заробітну плату. Якщо навіть припустити, що позивач дійсно виконувала якійсь функції на тереторії паркувального майданчику по АДРЕСА_1 , то позивач фактично усвідомлювала відсутність оформлення трудових відносин з відповідачем, а отже й погоджувалася з цим. Матеріалами справи не встановлено виконання працівником трудових функцій, підпорядкування правилам внутрішнього трудового розпорядку відповідача, забезпечення останнім працівнику умов праці та виплати винагороди за виконану роботу, а також не встановлено, що за розпорядженням чи з відома власника або уповноваженого ним органу позивачем провадилася робота.

Згідно довідк Київського міського центру зайнятості від 02.09.2021 у ФОП ОСОБА_2 вакансуї були відсутні, а звітність №3-ПН не подавалась.

Посилання позивачки на положення чергового парковки та ксерокопії таблиць із прізвищами, де не вказано прізвище ОСОБА_4 , не можуть слугувати доказом виконання будь-якої роботи позивачкою.

Суд, надавши оцінку письмовим доказам, дійшов висновку про відмову в задоволен позову.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 10, 89, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст.21, 24, КЗпП України, суд, -

вирішив :

В задоволені позову ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , треті особи Національна професійна спілка «Прометей», Головне управління держпраці у Київській області про виплату заборгованості по заробітній платі відмовити.

Рішення набуває законної сили відповідно до ст. 273 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом 30 днів.

Повний текст рішення виготовленого 13.09.2023 року.

Суддя: Т.Є. Іванюта.