К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2023 року місто Київ

справа № 381/2937/23

апеляційне провадження № 22-ц/824/13265/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Головачова Я.В.,

суддів: Нежури В.А., Невідомої Т.О.,

за участю секретаря судового засідання: Осінчук Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області у складі судді Осаулової Н.А. від 11 липня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 , про встановлення факту перебування особи на утриманні та визначення місця проживання дитини з батьком, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, посилаючись на те, що його батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розлучилися в 2012 році, після чого він проживає разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 , а матір з сестрою виїхали за кордон. Тобто заявник фактично знаходиться на повному утриманні батька.

Зазначає, що у зв`язку із введенням в країні військового стану його батька можуть мобілізувати, однак відповідно до пункту 4 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років.

Посилаючись на те, що на момент звернення до суду заявник є неповнолітнім (15 повних років), просив суд встановити факт перебування на утриманні батька ОСОБА_2 та визначити його місце проживання разом з батьком.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11 липня 2023 року у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , про встановлення факту перебування особи на утриманні та визначення місця проживання дитини з батьком, відмовлено.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив із того, що заява в частині встановлення факту перебування на утриманні батька не може бути розглянута в порядку цивільного судочинства, оскільки враховуючи мету встановлення факту вбачається публічно-правовий спір. Вимога про визначення місця проживання з батьком не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, оскільки спір про визначення місця проживання дитини можливий лише в загальному позовному провадженні. Крім того, відповідно до частини 3 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла 14 років, визначається нею самою.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Скаржник зазначає, що висновок суду про наявність публічно-правового спору є помилковим, оскільки він просить лише встановити факт свого перебування на утриманні батька. Спору про право цивільне тут також немає, оскільки між батьками була досягнута домовленість щодо його проживання з батьком, а тому встановлення відповідного факту є єдиним способом довести проживання з батьком.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Учасники справи відзиви на апеляційну скаргу не подали.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. З урахуванням положень частини 2 статті 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Позиція суду апеляційної інстанції, мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (стаття 293 ЦПК України).

Пунктом 5 частини 2 статі 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Глава 6 Розділу 4 ЦПК України, а також постанова Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 1998 року № 15) "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" розкриває зміст судової діяльності з розгляду справ даної категорії.

Так, факти, що мають юридичний характер - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Частиною 4 статті 315 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто станом на момент звернення до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, йому виповнилося 15 повних років.

За змістом частини 1 статті 32 ЦК України особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років є неповнолітньою і має неповну цивільну дієздатність.

Згідно з частиною 2 статті 47 ЦПК України неповнолітні особи віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також особи, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в

суді у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини 1 статті 18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу.

Наведена норма надає неповнолітнім особам право особисто звертатися до суду за захистом свого права або інтересу виключно у сімейних спорах.

В той же час, заява ОСОБА_1 свідчить про те, що метою встановлення факту перебування на утриманні батька є виключно надання останньому права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_1 не має цивільної процесуальної дієздатності для звернення до суду із відповідною заявою, а тому провадження у справі відкриттю не підлягає.

Суд також вірно зазначив, що норма частини 3 статті 160 СК України надає дитині право, яка досягла чотирнадцяти років, особисто визначати місце свого проживання разом з одним із батьків, що виключає можливість розгляду цього питання в порядку окремого провадження.

Доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду не спростовують, а тому відхиляються колегією суддів.

З урахуванням викладеного, ухвала Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11 липня 2023 року про відмову у відкритті провадження у справі є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді: