УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого судді Кузнєцова Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Карпішиної С.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Тимофеєва А.В.,

представника відповідача адвоката Трофімова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, -

встановив:

В провадженні Богунського районного суду м. Житомира знаходиться цивільна справа за указаним позовом, в якому ОСОБА_1 просить визнати недійсним заповіт ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Савіцькою Т.В. 11.01.2016 року.

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 18.11.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами загального позовного провадження.

12.10.2021 року по справі призначено посмертну судово-психіатричну експертизу, провадження у справі зупинено.

Ухвалою суду від 28.02.2022 року провадження у справі поновлено.

21.08.2023 року на адресу суду надійшло клопотання від представника відповідача адвоката Трофімова А.В. про призначення у справі повторної комісійної посмертної судово-психіатричної експертизи. В обґрунтування клопотання представник відповідача послався на те, що висновок судово-психіатричної експертизи, виконаний в межах вказаної справи, є необґрунтованим, так як не містить викладу детальних досліджень в період 2015 початок 2016 року, є загальним і лише містить описову частину історії хвороби за весь період захворювання, суперечить виписці за вказаний період, тобто щодо експертного висновку є сумніви в його правильності.

В судовому засіданні представник відповідача - адвокат Трофімов А.В. клопотання про призначення у справі повторної комісійної посмертної судово-психіатричної експертизи підтримав, просив його задовольнити.

Позивач та його представник адвокат Тимофеєв А.В. заперечили стосовно задоволення указаного клопотання.

Суд, розглянувши клопотання про призначення експертизи, вивчивши й дослідивши окремі матеріали справи, із урахуванням думок сторін, дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 225 ЦК України правочин, який дієздатна особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а у разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Підставою для визнання правочину недійсним на підставі, яка передбачена зазначеною нормою, повинна бути встановлена судом неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала у такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними.

Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до пункту 2 частини першої статті 105 ЦПК України зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 89 ЦПК України.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року у справі № 496/4851/14-ц зазначено, що висновок про тимчасову недієздатність учасника правочину необхідно робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину.

Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів у справі і йому необхідно давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Висновок експертизи має бути категоричним та не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Тлумачення наведених норм права дає підстави для висновку, що для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій частиною першою статті 225 ЦК України, може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними».

Відповідно до матеріалів справи ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 12.10.2021 року призначено по справі посмертну судово-психіатричну експертизу, виконання якої доручено Комунальному некомерційному підприємству «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради.

На вирішення експерта(-ів) поставлено наступні питання:

1) Чи страждала ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на будь-які психічні хвороби станом на 11 січня 2016 року? Якщо так, вказати, на які саме.

2) Чи могли хвороби ОСОБА_3 вплинути на її емоційний та інтелектуальний стан таким чином, що в момент складання заповіту 11 січня 2016 року, вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними?

3) Чи здатна була ОСОБА_3 в силу наявних хвороб та відповідного лікування усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними в момент підписання заповіту, посвідченого 11.01.2016 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Савіцькою Т.В. (номер у спадковому реєстрі 58454799, номер в реєстрі нотаріальних дій 51)?

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта від 28 січня 2022 року №38-2022, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на 11 січня 2016 року страждала на хронічний маячний розлад на фоні когнітивних змін по органічному типу внаслідок дисциркуляторної енцефалопатії, що відповідає шифру F 22.0 МКХ 10 перегляду. Ступінь психічних розладів у ОСОБА_3 на момент складання заповіту 11 січня 2016 року була настільки виражена, що вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідь на питання «Чи здатна була ОСОБА_3 в силу наявних хвороб та відповідного лікування усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними в момент підписання заповіту, посвідченого 11.01.2016 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Савіцькою Т.В.» див. п. 2.

На переконання суду, висновок судово-психіатричного експерта від 28 січня 2022 року №38-2022 належно обґрунтований та аргументований, його дослідницька частина узгоджується з підсумковими висновками експертизи та наявними у справі доказами.

Результати експертизи містять чіткі, конкретні та категоричні висновки щодо психологічного стану заповідача на час посвідчення заповіту (11 січня 2016 року), відповідно до яких в момент посвідчення заповіту ОСОБА_3 була абсолютно неспроможна розуміти значення своїх дій та керувати ними, волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало її волі.

При проведенні експертизи експерти використали всі необхідні для її проведення матеріали, а саме: матеріали судової справи №295/13140/20, МК стаціонарного хворого з Житомирської ОПЛ №1, МК амбулаторного хворого з ОПЛ №1.

Узагальнюючи наведене, суд вважає, що представником відповідача не надано нових доказів, не вказано, яким конкретно матеріалам справи висновок експертів не відповідає та в чому полягає така невідповідність, а отже, не доведено наявності підстав, передбачених частиною другою статті 113 ЦПК України.

У постанові Верховного Суду від 21 квітня 2021 року у справі № 201/15019/14-ц зазначено, що якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Висновок визнається неповним, коли експерт не дав вичерпних відповідей на порушені перед ним питання, у зв`язку з чим суд має обговорити питання про призначення додаткової або повторної експертизи залежно від обставин справи.

Відповідно до частини другої статті 113 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Таким чином, процесуальним законом передбачено дві підстави для призначення судом повторної експертизи, а саме: у випадку, якщо висновок експерта суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності (див. постанову Верховного Суду від 29 грудня 2022 року у справі № 686/15304/14-ц).

Встановивши, що висновок судово-психіатричного експерта від 28 січня 2022 року №38-2022 належно обґрунтований та аргументований, його дослідницька частина узгоджується з підсумковими висновками експертизи та наявними у справі доказами, а також відсутні обставини, які викликають сумніви у правильності висновку судово-психіатричного експерта від 28 січня 2022 року №38-2022, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для призначення у справі повторної комісійної посмертної судово-психіатричної експертизи відповідно частини другої статті 113 ЦПК України.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 2, 10-13, 76-81, 89, 102-104, 113, 252 Цивільного процесуального кодексу України суд

постановив:

У задоволенні клопотання про призначення повторної комісійної посмертної судово-психіатричної експертизи відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та окремо від рішення суду в апеляційному порядку оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя