Справа № 276/1676/23
Провадження по справі №2/276/368/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року смт. Хорошів

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Бобра Д.О.,

секретаря судового засідання Свиридок А.В.,

за участі:

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторіни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, мотивуючи його тим, що 22.06.2023 року близько 11 год. 30 хв. відповідач, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, перебуваючи в тамбурі під`їзду №2 по АДРЕСА_1 , маючи умисел на заподіяння позивачу тілесних ушкоджень, наблизився із-за спини до нього та наніс один удар кухонним ножем в праву частину підреберної ділянки, тим самим заподіявши йому тілесне ушкодження у вигляді рани в правій підреберній ділянці, яке утворилося від дії гострого ріжучого предмета та відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, та лівою рукою затиснув праве передпліччя , а поверхнею правої руки наніс один удар в ліву частину підборіддя, чим заподіяв йому тілесне ушкодження у вигляді синця в ділянці підборіддя зліва та садно по задній поверхні правого передпліччя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. За вказані неправомірні дії відповідача було притягнуто до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.125 КК України.

Вироком Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 21.07.2023 року відповідача визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. Вказаний вирок не оскаржувався та набрав законної сили. Цивільний позов у кримінальному провадженні позивачем заявлено не було.

Заподіяння відповідачем моральної шкоди позивач обгрунтував тим, шо внаслідок протиправних дій відповідача позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, які він зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я, душевних стражданнях, які зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача щодо нього, він почувається пригнічено морально і психологічно, що приносить додаткові хвилювання для нього та його близьких, внаслідок чого порушився нормальний ритм життя, що потребує додаткових зусиль для його відновлення. Позивач вважає, що винні дії відповідача знаходяться у прямому причинному зв`язку із заподіяною йому моральною шкодою, а тому враховуючи негативні наслідки, які настали у вигляді погіршення його психологічного та фізичного стану здоров`я, характер і глибину моральних страждань, викликаних неправомірними діями відповідача, оцінює моральну шкоду в розмірі 50000,00 грн. та бажає її стягнути з відповідача на свою користь.

Враховуючи вище наведене, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 50 000 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп.

Ухвалою судді від 31.08.2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засіданняі позивач свій позов підтримав, просив задоволити його у повному обсязі, пояснив, що він та відповідач є сусідами, мають спільний тамбур, а тому він має постійно переживає як бачить відповідача, має подавлений моральний стан, втратив сон. Також, позивач в судовому засіданні зазначив, що після нанесення йому тілесних ушкоджень один день перебував у лікарні, а вподальшому на протязі тижня ходив до лікарня на перев`язки.

Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, відзив на позов до суду не подавав.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову частково, з наступних підстав.

Відповідно до приписів ст.2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляді, вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно частини першої та пункту 9 частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу з застосуванням, зокрема, такого способу захисту, як відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

За загальним правилом зобов`язання з відшкодування шкоди (майнової та немайнової) є прямим наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. При цьому одне і те ж правопорушення може призводити до негативних наслідків як у майновій, так і немайновій сферах, тобто виступати підставою для відшкодування майнової та моральної шкоди одночасно.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як встановлено судом, вироком Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 21.07.2023 року у справі №276/1357/23 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу (а.с.7-8). Вирок Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 21.07.2023 року не оскаржувався учасниками справи та набрав законної сили 21.08.2023 року.

Згідно вказаного вироку суду встановлено, що 22.06.2023 року близько 11 год. 30 хв. відповідач, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, перебуваючи в тамбурі під`їзду №2 по АДРЕСА_1 , маючи умисел на заподіяння позивачу тілесних ушкоджень, наблизився із-за спини до нього та наніс один удар кухонним ножем в праву частину підреберної ділянки, тим самим заподіявши йому тілесне ушкодження у вигляді рани в правій підреберній ділянці, яке утворилося від дії гострого ріжучого предмета та відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, та лівою рукою затиснув праве передпліччя, а поверхнею правої руки наніс один удар в ліву частину підборіддя, чим заподіяв йому тілесне ушкодження у вигляді синця в ділянці підборіддя зліва та садно по задній поверхні правого передпліччя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_2 своїми умисними протиправними діями спричинив потерпілому ОСОБА_1 тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, за що був притягнутий до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.125 КК України.

Відповідно до частин першої, другої статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується особою, яка таку шкоду заподіяла.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди - під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Судом встановлено, що вчиненням відповідачем кримінального правопорушення відносно позивача, останньому заподіяно моральну шкоду. Так, діями відповідача позивачу завдано немайнових втрат, спричинених фізичним болем та моральними переживаннями у зв`язку з ушкодженням здоров`я позивача, що спричинило негативні зміни у житті останнього, пов`язані з витрачанням часу на відновлення стану здоров`я, порушенні у зв`язку з цим нормального життєвого укладу та душевних стражданнях, яких позивач зазнав, у зв`язку із приниженням його людської гідності з боку відповідача.

Зважаючи на вищенаведене, та те, що між злочинними діями відповідача та завданою позивачу моральною шкодою, є прямий причинний зв`язок, враховуючи характер та обсяг завданих моральних страждань, втрат немайнового характеру, є усі підстави для стягнення на користь позивача моральної шкоди.

Разом з тим, згідно частини 3 статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Отже, законом установлено загальні критерії щодо меж судової дискреції у вирішенні питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди. Тобто визначення розміру такого відшкодування становить предмет оціночної діяльності суду.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.80 ЦПК України).

За правилами ст. 81 ЦПК України , кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами , висновками експертів, показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України визначено поняття належності доказів.

Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

При вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер та тривалість заподіяних ОСОБА_1 моральних страждань, виходячи із засад розумності, виваженості, справедливості та зазначає наступне.

Так, дії ОСОБА_2 кваліфіковані як заподіяння легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілого ОСОБА_1 , тобто, як вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. Суд погоджується з доводами позивача про те, що така протиправна поведінка відповідача спричинила ОСОБА_1 фізичний біль, душевні страждання, погіршення стану здоров`я, що потребувало певного часу та зусиль для його відновлення, встановлення нормальних життєвих зв`язків. Також суд враховує, що відповідач добровільно не вчинив жодних конкретних дій, спрямованих на добровільне відшкодування заподіяної ним моральної шкоди позивачу, хоча вину свою у вчиненні кримінального правопорушення визнав та розкаявся. Отже, підсумовуючи наведене вище, суд вважає доведеним факт заподіяння ОСОБА_2 моральної шкоди ОСОБА_1 .

Разом з тим, дослідивши надані позивачем докази, в їх сукупності, суд ввважає, що позивачем не доведено співмірність заявленої позивачем суми шкоди в розмірі 50 000,00 грн., завданій йому кримінальним правопорушенням моральній шкоді, не надано достатніх доказів, які у своїй сукупності дають змогу суду дійти висновку про наявність обставин, які входять до предмета доказування та мають значення для справи.

Зважаючи на викладене вище, виходячи з вимог закону, характеру дій відповідача, завданих позивачу страждань, заподіяння йому тілесних ушкоджень, що потягло за собою короткочасний розлад здоров`я, дотримуючись принципів розумності, співмірності та справедливості, враховуючи вік та майновий стан відповідача, а також враховуючи те, що відшкодування моральної шкоди не може бути засобом збагачення, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, оціненої позивачем у 50 000 грн., є суттєво завищеними та підлягають частковому задоволенню у розмірі 10 000,00 грн., що, на думку суду, буде достатньою компенсацією завданих позивачу моральних страждань.

Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору в сумі 1073,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 р. № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, ст. ст. 15, 16, 23, 1166, 1167, 1177 ЦК України, ст.ст. 2, 10-13, 17, 76-82, 137, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_1 моральну шкоду у розмірі 10000 (десяти тисяч) гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судовий збір в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 27.09.2023.

Суддя Д.О. Бобер