Постанова

Іменем України

27 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 677/1181/22

провадження № 61-6104св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., Лідовця Р. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Державне агентство України з управління зоною відчуження,

треті особи: ОСОБА_2 , державне спеціалізоване підприємство «Північна Пуща»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 - на постанову Хмельницького апеляційного суду від 21 березня 2023 року у складі колегії суддів:Ярмолюка О. І., Грох Л. М., Янчук Т. О.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного агентства України з управління зоною відчуження (далі - ДАЗВ), треті особи: ОСОБА_2 , державне спеціалізоване підприємство «Північна Пуща» (далі - ДСП «Північна Пуща»), про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі.

Позовна заява мотивована тим, що з 16 липня 2019 року він обіймав посаду директора ДСП «Північна Пуща» згідно з контрактом від 15 липня 2019 року № 1, укладеним між ним та ДАЗВ на строк з 16 липня 2019 року до 16 липня 2024 року.

Наказом голови ДАЗВвід 15 вересня 2022 року № 95-ОС вказаний контракт розірвано та звільнено його з посади згідно з пунктом 8 частини першої статті 36 КЗпП України з підстав, передбачених контрактом. Підставою для його звільнення зазначено невиконання ним пунктів 7.10 та 7.12 розділу 2 контракту від 15 липня 2019 року № 1, що призвело до невиконання зобов`язань перед бюджетом та Пенсійним фондом України щодо сплати податків, зборів та обов`язкових платежів, невиконання зобов`язань щодо виплати працівникам заробітної плати, допущення зростання обсягів простроченої кредиторської заборгованості.

Позивач вважав своє звільнення незаконним, так як відсутні докази невиконання ним умов контракту та застосування до нього заходу дисциплінарного стягнення. При цьому перед його звільненням відповідач не зажадав від нього письмових пояснень з приводу поставлених йому у вину порушень. Крім того, вказував, що ДАЗВпогодило з місцевою державною адміністрацією його звільнення з порушенням установленого порядку.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив суд: визнати протиправним і скасувати наказ ДАЗВ від 15 вересня 2022 року № 95-ОС «Про розірвання контракту та звільнення з посади директора ДСП «Північна Пуща» ОСОБА_1 »; поновити його на посаді директора ДСП «Північна Пуща».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 20 грудня 2022 року у складі судді Шовкуна В. О. позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ ДАЗВ від 15 вересня 2022 року № 95-ОС «Про розірвання контракту та звільнення з посади директора ДСП «Північна Пуща» ОСОБА_1 ». Поновлено ОСОБА_1 на посаді директора ДСП «Північна Пуща».

Рішення суду у частині поновлення на роботі допущено до негайного виконання. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що звільнення ОСОБА_1 є незаконним, оскільки належні та допустимі докази невиконання ним обов`язків, покладених на нього контрактом, відсутні, а погодження Вишгородської районною військовою адміністрацією Київської області звільнення (розірвання контракту) ОСОБА_1 є невмотивованим.

Суд послався на відповідну судову практику Верховного Суду.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 21 березня 2023 року апеляційну скаргу Державного агентства України з управління зоною відчуження задоволено.

Рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 20 грудня 2022 року скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Змінено розподіл судових витрат.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що між ДАЗВ та ОСОБА_1 , як керівником ДСП «Північна Пуща», було укладено контракт на відповідних умовах із зазначенням додаткових підстав припинення трудових відносин. Оскільки ОСОБА_1 обіймав керівну посаду в ДСП «Північна Пуща», що пов`язано з покладенням на нього додаткової відповідальності за здійснення керівництва підприємством, то застосування додаткових підстав для звільнення його із займаної посади є правомірним.

Умовами укладеного між сторонами контракту передбачено, що керівник може бути звільнений з посади внаслідок дострокового розірвання контракту з ініціативи роботодавця у разі невиконання підприємством зобов`язань перед бюджетом та Пенсійним фондом України щодо сплати податків, зборів та обов`язкових платежів, страхових внесків, а також невиконання підприємством зобов`язань щодо виплати заробітної плати працівникам чи недотримання графіка погашення заборгованості із заробітної плати (підпункт «в» пункту 27 розділу 5 контракту).

Підставою звільнення ОСОБА_1 з посади директора ДСП «Північна Пуща» стали лист підприємства від 13 вересня 2022 року № 1-15/706/1 та службова записка головного спеціаліста відділу економіки та фінансів ДАЗВ від 15 вересня 2022 року про наявність значної кредиторської заборгованості підприємства, зокрема, заборгованості зі сплати збору на спеціальне використання лісових ресурсів, боргу перед Іванківським міжрегіональним відділенням державної виконавчої служби та Північним офісом Державної аудиторської служби України, заборгованості по заробітній платі, які утворилися за час перебування ОСОБА_1 на посаді.

ОСОБА_1 не заперечував існування зазначеної кредиторської заборгованості.

Отже, мало місце порушенням ОСОБА_1 умов контракту, що є самостійною підставою для його розірвання. При цьому наявність чи відсутність вини ОСОБА_1 не є визначальним для припинення дії контракту. Визначальним у даному випадку є сам факт порушення, а встановлена вина позивача лише додатково підтверджує законність припинення з ним, як керівником, трудових відносин.

Звільнення ОСОБА_1 на підставі пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України не носить характеру дисциплінарного стягнення, внаслідок чого відсутня необхідність у застосуванні положень статей 147-149 цього Кодексу, у тому числі, щодо порядку застосування дисциплінарного стягнення.

Оскільки чинне законодавство не містить вимог щодо необхідності наведення місцевою державною адміністрацією мотивів погодження звільнення керівника, то погодження Вишгородською районною військовою адміністрацією Київської області звільнення (розірвання контракту) ОСОБА_1 від 13 вересня 2022 року №7-25/2671 без відповідних мотивів є правомірним.

Враховуючи, що позивач погодився з умовами контракту, у тому числі із підвищеною відповідальністю за порушення його умов, проте не забезпечив належне виконання покладених на нього обов`язків по управлінню підприємством, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що звільнення ОСОБА_1 відбулося за наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання, та проведене з дотриманням вимог чинного законодавства.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення апеляційного суду скасувати, рішення районного суду залишити в силі.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 травня 2023 року відкрито касаційне провадження у вищевказаній справі та витребувано її матеріали

з Красилівського районного суду Хмельницької області.

У травні 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 липня 2023 року справу за позовом ОСОБА_1 до ДАЗВ, треті особи: ОСОБА_2 , ДСП «Північна Пуща», про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 - на постанову Хмельницького апеляційного суду від 21 березня 2023 року призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 - мотивована тим, що суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив усіх обставин справи, не врахував правові висновки Великої Плати Верховного Суду, викладені у постанові від 29 травня 2019 року у справі № 452/970/17, згідно з якими звільнення працівника на підставі пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України з формулюванням причини - невиконання чи неналежне виконання обов`язків, передбачених контрактом, не може вважатися законним без визначення конкретних умов контракту, які не виконував чи неналежним чином виконував працівник, і без встановлення на підставі належних та допустимих доказів допущених працівником з його вини порушень. Тобто апеляційним судом не встановлено, які саме конкретні порушення допустив позивач, що зумовило його звільнення, оскільки таких немає, а документи про поточну господарську діяльність підприємства не доводить, що ОСОБА_1 було допущено порушення. Крім того, апеляційний суд не врахував, що ОСОБА_1 було звільнено із займаної посади ще до завершення службового розслідування, тобто ще до того, як було підтверджено, чи спростовано факти невиконання, або неналежного виконання ним службових обов`язків, або перевищення службових повноважень.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У червні 2023 року до Верховного Суду надійшов відзив представника ДАЗВ Василишина С. А. - на касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , в якому зазначено, що оскаржуване судове рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим, а доводи касаційної скарги - безпідставними. Звільнення ОСОБА_1 здійснено на підставі належних і допустимих доказів, які підтверджують допущення ним конкретних порушень.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Наказом ДАВЗ від 11 жовтня 2021 року затверджено Статут ДСП «Північна Пуща», згідно з якого підприємство засноване на державній власності, діє як державне унітарне комерційне підприємство та належить до сфери управління Державного агентства (Уповноважений орган управління).

Пунктами 8.2-8.4 Статуту визначено, що управління підприємством здійснюється його директором, який підзвітний Уповноваженому органу управління. Директор підприємства призначається на посаду та звільняється з посади Уповноваженим органом управління. З директором підприємства укладається контракт, у якому визначаються строк найму, його права, обов`язки і відповідальність, умови матеріального забезпечення, звільнення з посади, інші умови найму за погодженням сторін.

Директор підприємства, зокрема, несе відповідальність за виконання покладених на нього завдань, виконує умови укладеного з Уповноваженим органом управління контракту, несе відповідальність за формування та виконання фінансових планів, додержання трудової, фінансової дисципліни і вимог законодавства України. Обов`язки та права директора визначаються контрактом (пункт 8.8 Статуту).

15 липня 2019 року між ДАВЗ і ОСОБА_1 укладено контракт, за умовами якого ОСОБА_1 (далі за контрактом - керівник) призначено на посаду директора ДСП «Північна Пуща» на строк з 16 липня 2019 року по 16 липня 2024 року.

Згідно з пунктом 7.1 контракту керівник здійснює поточне (оперативне) керівництво підприємством, організовує його виробничо-господарську, соціально-побутову та іншу діяльність, забезпечує виконання завдань підприємства, передбачених законодавством, Статутом підприємства та цим контрактом.

За змістом пункту 7.10 контракту керівник своєчасно письмово інформує Уповноважений орган управління про проблеми, які потребують втручання Уповноваженого органу управління. При цьому керівник надає обґрунтовані пропозиції щодо вирішення проблеми.

Пунктом 7.12 контракту передбачено, що керівник вживає заходи щодо погашення простроченої кредиторської та дебіторської заборгованості та недопущення заборгованості з виплати заробітної плати.

Пунктом 26 контракту визначено, що цей контракт припиняється, зокрема, до закінчення терміну його дії у випадках, передбачених пунктами 27 і 28 цього контракту.

Із пункту 27 контракту слідує, що керівник може бути звільнений з посади, а цей контракт розірваний з ініціативи Уповноваженого органу управління, у тому числі за пропозицією місцевого органу державної виконавчої влади, до закінчення терміну його дії у разі невиконання підприємством зобов`язань перед бюджетом та Пенсійним фондом України щодо сплати податків, зборів та обов`язкових платежів, страхових внесків, а також невиконання підприємством зобов`язань щодо виплати заробітної плати працівникам чи недотримання графіка погашення заборгованості із заробітної плати (підпункт «в»).

На підставі контракту ДАВЗ наказом від 15 липня 2019 року № 124-ОС призначило ОСОБА_1 на посаду директора ДСП «Північна Пуща», строком на 5 років, з 16 липня 2019 року до 16 липня 2024 року.

Вишгородська районна військова адміністрація Київської області листом від 13 вересня 2022 року № 7-25/2671 (до якого додана картка погодження (вмотивованої відмови) призначення на посаду або звільнення з посади керівника підприємства, установи та організації, що належить до сфери управління міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади) погодила звільнення (розірвання контракту) ОСОБА_1 з посади директора ДСП «Північна Пуща».

Наказом ДАВЗ від 15 вересня 2022 року № 95-ОС, до якого внесено зміни наказом від 20 березня 2023 року № 33-ОС, достроково, 15 вересня 2022 року, розірвано контракт з директором ДСП «Північна Пуща» ОСОБА_1 та звільнено його із займаної посади згідно з пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України з підстав, передбачених контрактом. Контракт вважається розірваним відповідно до підпункту «в» пункту 26 та підпункту «в» пункту 27 розділу 5 контракту.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження

у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 - підлягає задоволенню частково.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону постанова апеляційного суду не відповідає.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Припинення трудового договору може мати місце лише з підстав, передбачених законодавством (стаття 3 КЗпП України).

Статтею 5-1 КЗпП України передбачено, що держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України (частина третя статті 21 КЗпП України).

Контракт як особлива форма трудового договору повинен спрямовуватися на забезпечення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівника, враховуючи його індивідуальні здібності та професійні навички, підвищення взаємної відповідальності сторін, правову і соціальну захищеність працівника (пункт 4 Положення про порядок укладання контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1994 року № 170).

Припинення трудового договору можливе на підставах, передбачених контрактом (пункт 8 частини першої статті 36 КЗпП України).

У контракті можуть визначатися додаткові, крім встановлених чинним законодавством, підстави його розірвання. У разі розірвання контракту з ініціативи роботодавця з підстав, установлених у контракті, але не передбачених чинним законодавством, звільнення проводиться за пунктом 8 частини першої статті 36 КЗпП України з урахуванням гарантій, встановлених чинним законодавством і контрактом (пункти 17 і 21 Положення про порядок укладання контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1994 року № 170).

Виходячи з особливостей зазначеної форми трудового договору, спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навичок, закон надав право сторонам при укладенні контракту самим установлювати їхні права, обов`язки та відповідальність, зокрема, як передбачену нормами КЗпП України, так і підвищену відповідальність керівника і додаткові підстави розірвання трудового договору (див. висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 22 лютого 2017 року у справі № 757/42262/15-ц).

Судом установлено, що 15 липня 2019 року між ДАВЗ і ОСОБА_1 укладено контракт, за умовами якого ОСОБА_1 призначено на посаду директора ДСП «Північна Пуща» на строк з 16 липня 2019 року по 16 липня 2024 року.

Пунктом 26 контракту визначено, що цей контракт припиняється, зокрема, до закінчення терміну його дії у випадках, передбачених пунктами 27 і 28 цього контракту.

Із пункту 27 контракту слідує, що керівник може бути звільнений з посади, а цей контракт розірваний з ініціативи Уповноваженого органу управління, у тому числі за пропозицією місцевого органу державної виконавчої влади, до закінчення терміну його дії у разі невиконання підприємством зобов`язань перед бюджетом та Пенсійним фондом щодо сплати податків, зборів та обов`язкових платежів, страхових внесків, а також невиконання підприємством зобов`язань щодо виплати заробітної плати працівникам чи недотримання графіка погашення заборгованості із заробітної плати (підпункт «в»).

15 вересня 2022 року позивач звільнений з посади директора дочірнього підприємства на підставі пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України.

Судом установлено, що наказ про звільнення позивача виданий на підставі листа ДСП «Північна Пуща» від 13 вересня 2022 року № 1-15/706/1 та службової записки головного спеціаліста відділу економіки та фінансів ДАЗВ від 15 вересня 2022 року про наявність значної кредиторської заборгованості підприємства, зокрема, заборгованості зі сплати збору на спеціальне використання лісових ресурсів, боргу перед Іванківським міжрегіональним відділенням державної виконавчої служби та Північним офісом Державної аудиторської служби України, заборгованості по заробітній платі, які утворилися за час перебування ОСОБА_1 на посаді.

Верховний Суд вважає, що звільнення працівника на підставі пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України з формулюванням причини - невиконання чи неналежне виконання обов`язків, передбачених контрактом, - не може вважатися законним без визначення конкретних умов контракту, які не виконував, чи неналежним чином виконував працівник, і без встановлення на підставі належних і допустимих доказів допущених ним з його вини конкретних порушень.

Саме такі правові висновки викладені у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 357/11936/18, провадження № 61-9348св19,та постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 452/970/17, провадження № 14-157цс19.

Апеляційний суд, правильно пославшись на вищевказану постанову Великої Палати Верховного Суду, проте належним чином її правові висновки не врахував, зокрема, апеляційний суд передчасно вказав про те, що вина позивача, тобто його порушення, якщо воно допущене, взагалі немає значення для звільнення за пунктом 8 частини першої статті 36 КЗпП України при наявності заборгованості.

Дійшовши висновку, що позивач не виконував умови контракту, апеляційний суд обмежився лише змістом листа ДСП «Північна Пуща» від 13 вересня 2022 року № 1-15/706/1 і службової записки головного спеціаліста відділу економіки та фінансів ДАЗВ від 15 вересня 2022 року про наявність значної кредиторської заборгованості підприємства, проте на підставі належних та допустимих доказів не дослідив:

а) які саме порушення допустив позивач;

б) які результати службового розслідування, так як звільнення відбулося до його завершення.

Крім того, згідно з наказом ДАЗВ від 31 серпня 2022 року № 85-22 на період з 31 серпня 2022 року по 30 вересня 2022 року стосовно ОСОБА_1 було розпочато службове розслідування з питань з`ясування наявності фактів невиконання або неналежного виконання службових обов`язків, перевищення службових повноважень та перевірки фактів, викладених у скарзі громадської організації «НОН-СТОП». Визначено, що про результати службового розслідування комісія мала проінформувати голову ДАЗВ до 04 вересня 2022 року.

ОСОБА_1 звільнено 15 вересня 2022 року, проте результати службового розслідування відсутні.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 посилався на вказані обставини (т. 2, а. с. 34-38), проте у порушення підпункту в) пункту 3 частини першої статті 382 ЦПК України у постанові апеляційного суду відсутні мотиви прийняття чи відхилення зазначеного аргументу позивача.

Таки чином, висновки суду апеляційної інстанції про законність звільнення позивача є передчасними.

Вказані вище обставини свідчать про неповне встановлення судом апеляційної інстанції фактичних обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, порушення норм процесуального права, а тому постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до цього суду.

Згідно з вимогами частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або

(та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Постанову Хмельницького апеляційного суду від 21 березня 2023 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту

її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць

Р. А. Лідовець