Єдиний унікальний номер судової справи: 473/1321/22
Провадження № 22-з/812/66/23 Головуючий суду першої інстанції Лузан Л.В.
Суддя-доповідач апеляційного суду Самчишина Н.В.
25 вересня 2023 року м. Миколаїв Справа №473/1321/22 Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого Самчишиної Н.В.,
суддів: Коломієць В.В., Серебрякової Т.В.,
із секретарем судового засідання - Горенко Ю.В.,
без участі учасників справи, належним чином повідомлених по день, час і місце судового засідання,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Вуїв Оксани Вікторівни про ухвалення додаткового судового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та відшкодування моральної шкоди,
У червні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, поданим в його інтересах адвокатом Вуїв О.В. (з подальшими уточненнями), до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та відшкодування моральної шкоди, завданих пошкодженням належного позивачу транспортного засобу.
Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 червня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 16027грн 56 коп, моральну шкоду в розмірі 1 000 грн 00 коп., 4 000 грн 00 коп. витрат за проведення автотоварознавчого дослідження, а всього 21 027 грн 56 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в сумі 901 грн 82 коп.

Додатковим рішенням цього ж суду від 31 липня 2023 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 4 452 грн.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 11 вересня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану його представником - адвокатом Палієм С.М. залишено без задоволення, а рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 червня 2023 року залишено без змін.

Колегією суддів була звернута увага на те, що у відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Вуїв О.В. просила стягнути з відповідача судові витрати, у вигляді оплати правничої допомоги, орієнтованим розміром у 2000 грн, докази понесення яких будуть надані протягом 5 - ти днів з часу ухвалення судового рішення.

15 вересня 2023 року від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Вуїв О.В. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 2100 грн витрат на правничу допомогу. До заяви долучено копію договору про надання правової допомоги від 21 серпня 2023 року та розрахунок вартості правничої допомоги станом на 11 вересня 2023 року.

Дослідивши матеріали справи, зміст заяви представника позивача, суд апеляційної інстанції вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно приписів частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Додатковими судовими рішеннями є додаткове рішення, додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для рішень, постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткові рішення можуть прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення.

Згідно з частинами 1,3 статті 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Таким чином цивільним процесуальним законодавством обмежено можливість вирішення питання розподілу судових витрат у додатковому судовому рішенні саме після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Відповідно до частин 1,3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами 1-6 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції здійснювала адвокат Вуїв О.В. на підставі ордеру Серії ВЕ №1096243 від 21 серпня 2023 року та договору про надання правової допомоги б/н від 21 серпня 2023 року.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Вуїв О.В. просила стягнути з відповідача судові витрати, у вигляді оплати правничої допомоги, орієнтованим розміром у 2000 грн, докази понесення яких будуть надані протягом 5 - ти днів з часу ухвалення судового рішення.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу до заяви від 15 вересня 2023 року адвокат Вуїв О.В. додала розрахунок вартості правничої допомоги, наданої адвокатом ОСОБА_1 станом на 11 вересня 2023 року, з якого вбачається, що адвокатом здійснено аналіз апеляційної скарги, вироблено правову позиції, складено відзив на апеляційну скаргу та взято участь в судовому засіданні апеляційного суду. Вартість послуг складає 2100 грн. В заяві про ухвалення додаткового рішення зазначено, що визначена в розрахунку сума на даний час не оплачена позивачем, що не позбавляє його права вимагати стягнення даних коштів як судових витрат з відповідача.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі №317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16 (провадження № 61-21197св19).

Ураховуючи наведене, оцінивши подані представником позивача докази на підтвердження понесених ним витрат, виходячи з вищенаведених критеріїв та обставин даної справи, колегія суддів дійшла висновку, що витрати позивача, з огляду на відсутність заяви відповідача про не співмірність таких витрат, підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, а також положення ст. 270 ЦПК України, заява представника ОСОБА_1 - адвоката Вуїв О.В. про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню із стягненням з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2100 грн. витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду даної справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 133, 137, 270, 382 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Вуїв Оксани Вікторівни про ухвалення додаткового судового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та відшкодування моральної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2100 грн витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду даної справи у суді апеляційної інстанції.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді В.В. Коломієць

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 25 вересня 2023 року