ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Обідіної О. І., Прядкіної О. В.

за участю секретаря: Ракович Д. Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Гонтара Валерія Миколайовича

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 січня 2023 року у складі судді Нестеренко С. Г.

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у якому просила суд встановити факт її проживання однією сім`єю без укладання шлюбу з ОСОБА_4 з березня 1993 року по жовтень 1999 року.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що 29 жовтня 1999 року вона та ОСОБА_4 уклали шлюб, про що було зроблено запис у Книзі реєстрації актів про одруження № 1068.

Проте до укладення шлюбу, з березня 1993 року по жовтень 1999 року вони проживали з ОСОБА_4 однією сім`єю та під час спільного проживання та за спільні кошти 24.04.1998 придбали квартиру АДРЕСА_1 , яка була оформлена на ім`я ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, до складу спадщини увійшла вказана квартира.

Спадкоємцями після померлого ОСОБА_4 є вона та син чоловіка - відповідач ОСОБА_2 .

Вказувала, що від встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу залежить її частка у спадковому майні, яка буде складати не 1/3 частку, а 2/3 частки, оскільки квартира була придбана за спільні кошти під час спільного проживання без реєстрації шлюбу.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02 лютого 2022 року залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 (а. с. 118-119).

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 січня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду мотивовано безпідставністю заявлених позовних вимог.

Не погодившись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 - адвокат Гонтар В. М. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 , задовольнити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що належними та допустимими документальними доказами, які надані позивачем до суду, та показами свідків підтверджується факт її спільного проживання з ОСОБА_4 без реєстрації шлюбу з березня 1993 року по осінь 1999 року.

Проте вказані докази не були належним чином досліджені та проаналізовані судом першої інстанції, висновки суду щодо показів свідків є невірними.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Гонтар В. М. подав відповідь на відзив, у якій просить апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі.

Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, її представника та представника відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення скарги, виходячи з наступного.

За правилами частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою, другою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374, статті 375 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

По справі встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 з 29 жовтня 1999 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 , виданим 29.10.1999 у Палаці шлюбів м. Кременчука на підставі актового запису за № 1068 (а. с. 7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, про що Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) вчинено відповідний актовий запис № 2771 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 (а. с. 8).

Внаслідок смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої відповідно до статті 1218 ЦК України увійшли усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

Спадкоємцями померлого за законом першої черги, які в установленому законом порядку прийняли спадщину, є його дружина - ОСОБА_1 та син - ОСОБА_2 .

Батько померлого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , за свого життя 18 січня 2021 року відмовився від прийняття спадщини на користь онука - сина померлого ОСОБА_4 - ОСОБА_2 (а. с. 82).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 вересня 2021 року, виданого на спадкове майно, що складається з грошових вкладів, належних спадкодавцю, з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, син померлого - ОСОБА_2 є спадкоємцем 2/3 частки у спадщині, з урахуванням 1/3 частки у спадщині, від якої відмовився батько спадкодавця ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , дружина померлого ОСОБА_4 - позивач ОСОБА_1 є спадкоємницею 1/3 частки спадщини чоловіка (а. с. 97).

24 квітня 1998 року за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Михно В. М. 24.04.1998, за реєстровим № 1329, ОСОБА_4 придбав однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , 01 травня 1998 року право власності ОСОБА_4 на вказану квартиру було зареєстровано Кременчуцьким міжміським бюро технічної інвентаризації (а. с. 9).

З метою визнання даного майна об`єктом права спільної сумісної власності її та ОСОБА_4 , позивач просить встановити юридичний факт їх спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з березня 1993 року по жовтень 1999 року.

Відмовляючи у задоволенні заявлених вимог, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з відсутності правових підстав для встановлення такого факту, з чим погоджується і судова колегія апеляційного суду.

Відповідно до частин першої, другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

При цьому, згідно із статтею 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу (право спільної сумісної власності подружжя). Зокрема, положення статей 60, 61, 68, 70 СК України щодо порядку набуття права спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); об`єктів права спільної сумісної власності, у тому числі - заробітної плати, пенсії, стипендії, інших доходів, одержаних одним із подружжя, та майна, одержаного за договором, укладеним в інтересах сім`ї; порядку та правил поділу спільного майна.

За приписами частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Проте, вказані норми підлягають застосуванню з 1 січня 2004 року, коли Сімейний кодекс України набрав чинності.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Статтею 5 ЦК України встановлено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у час, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

У період з березня 1993 року по жовтень 1999 року відносини, які виникають в сім`ї між подружжям, та майнові права та обов`язки подружжя регулювались Кодексом про шлюб та сім`ю України, який не передбачав правової можливості встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та не встановлював юридичних наслідків для чоловіка та жінки, які проживали разом без реєстрації шлюбу.

Отже, сам факт проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу до 01.01.2004 не створював підстав для визнання майна, придбаного за час спільного проживання, об`єктом права спільної власності.

Згідно статті 17 Закону України «Про власність», що діяв на час виникнення спірних правовідносин, право спільної власності громадян виникало на майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними, а також спільної праці громадян, які об`єдналися для спільної діяльності, що потребує встановлення інших фактичних обставин у разі виникнення спору щодо права власності на майно та його виключення із спадкової маси.

Таким чином, оскільки факт проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у період, про який заявлено у позові ОСОБА_1 , не створює юридичних наслідків, яких прагне досягти позивач, тобто від його встановлення не виникає відповідних майнових прав фізичних осіб, а обраний позивачем спосіб захисту не відповідає змісту та характеру порушеного права, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення заявлених у справі вимог та відхиляє доводи апеляційної скарги представника позивача, які не ґрунтуються на нормах права.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гонтара Валерія Миколайовича - залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 січня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді О. І. Обідіна

О. В. Прядкіна