Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

Справа №439/1165/23

Провадження № 2/439/341/23

18 вересня 2023 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області

у складі:

головуючого-судді: Петейчука Б.М.,

із участю секретаря

судового засідання: Ковальчук Н.І.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт»,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білецький Ігор Миронович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білецький Ігор Миронович, ухвалив таке рішення.

Позивач: ОСОБА_1 звернувся до Бродівського районного суду Львівської області із позовними вимогами до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», у яких просить суд визнати виконавчий напис за № 2264 від 10 січня 2022 року, який вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем таким, що не підлягає виконанню.

Стислий виклад позиції позивача.

Позивач зазначає, що 10 січня 2022 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем вчинено виконавчий напис за № 2264, яким звернено стягнення з ОСОБА_1 , який є боржником за кредитним договором № 2957108 від 29 листопада 2019 року, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» заборгованості у сумі 34 040 гривень 00 копійок.

Позивач звертає увагу, що в подальшому постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича від 15 лютого 2022 року на підставі виконавчого напису за № 2264, який виданий 10 січня 2022 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем, відкрито виконавче провадження ВП № 68661556.

На думку позивача такий виконавчий напис суперечить законодавству України та є таким, що не підлягає виконанню. Оскільки він не визнає суми заборгованості за зобов`язанням, на підставі якого вчинено виконавчий напис. Відтак між сторонами існує реальний спір та на момент вчинення виконавчого напису були відсутні правові підстави для його вчинення.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

27 червня 2023 року відкрито провадження у справі.

Відповідачу запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву.

Позивач у судове засідання не з`явився. Від представника позивача: адвоката Онищука Тараса Назаровича надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити. Не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи.

Відповідач явку свого представника у судове засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив. Хоча належним чином, у встановленому законом порядку, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Від нього не надходило клопотань про відкладення розгляду справи та не подавався відзив.

Третя особа: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Хоча належним чином, у встановленому законом порядку, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи.

Третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білецький Ігор Миронович судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Хоча належним чином, у встановленому законом порядку, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи.

Суд, зі згоди позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 Цивільного процесуального кодексу України.

За змістом нормативних положень частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланнями на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Доказами у справі встановлено, що 10 січня 2022 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем на підставі статті 87 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за № 1172 від 29 червня 1999 року, вчинено виконавчий напис за № 2264, яким звернено стягнення з ОСОБА_1 , який є боржником за кредитним договором № 2957108 від 29 листопада 2019 року, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» заборгованості у сумі 34 040 гривень 00 копійок, що підтверджується наданою суду копією Виконавчого напису (а.с. 10).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича від 15 лютого 2022 року на підставі виконавчого напису за № 2264, який виданий 10 січня 2022 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем, відкрито виконавче провадження ВП № 68661556 (а.с. 12-15).

Мотиви суду.

За загальними правилами статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Нормою статті 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За змістом положень статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Аналогічні правила та умови вчинення нотаріусами виконавчого напису містить й Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів.

Водночас цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому, статтею 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Аналіз вищенаведених норм законодавства дає підстави для наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Однак нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше.

Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Відтак з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 Цивільного кодексу України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного.

Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Наведені висновки суду узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою в постанові від 27 березня 2019 року (єдиний унікальний номер справи: 137/1666/16-ц).

За змістом положень статтей 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається із доказів по справі, позивач, вважаючи виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, посилається на те, що правова природа безспірності такого виконавчого напису, є недоведеною. На думку позивача між сторонами існує спір стосовно виникнення договірного зобов`язання (кредитного договору № 2957108 від 29 листопада 2019 року), що вже безумовно свідчить про відсутність характеру безспірності.

При вирішення питання по суті, суд виходить із того, що відповідачем та приватним нотаріусом всупереч вимог статті 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України не було надано суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів існування безспірності заборгованості позивача перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» за кредитним договором № 2957108 від 29 листопада 2019 року, укладений між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит», за наявності якої було б можливим вчинення оспорюваного виконавчого напису.

У свою чергу відповідач та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович не надали суду жодних документів, які слугували підставою для винесення ними виконавчого напису від 10 січня 2022 року за № 2264.

Окрім цього суд зауважує ту обставину, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі за № 826/20084/14, залишеної в силі ухвалою вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині:

-зокрема, пункт 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

За таких обставин, аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, про наявність правових підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису за № 2264 від 10 січня 2022 року, який вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими й підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо розподілу судового збору.

Нормою частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Водночас відповідно до частини 6 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої чистини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору на підставі підпункту 9 пункту 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

За таких обставин, суд приходить до переконання, що з відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», необхідно стягнути понесені судові витрати за сплачений судовий збір за подання позовної заяви на користь держави, що буде відповідати вимогам чинного цивільного процесуального законодавства України.

На підставі статтей 87-88 Закону України «Про нотаріат», статтей 15, 16, 18 Цивільного кодексу України, керуючись статтями 2-4, 12, 13, 19, 23, 76-89, 141, 158, 258-268, 280-284 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , задовольнити повістю.

Визнати виконавчий напис за № 2264 від 10 січня 2022 року, який вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем, про стягнення з ОСОБА_1 , який є боржником за кредитним договором № 2957108 від 29 листопада 2019 року, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» заборгованості у сумі 34 040 гривень 00 копійок, таким, що не підлягає виконанню

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» на користь держави суму сплаченого судового збору, що становить 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільного процесуального кодексу України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повне судове рішення складено 18 вересня 2023 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», , місцезнаходження: Київська область, місто Київ, вулиця Артема, 37-41.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору:

Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, місцезнаходження: Івано-Франківська область, місто Івано-Франківськ, вулиця Галицька, 12.

Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білецький Ігор Миронович, місцезнаходження: Львівська область, Львів, вулиця Грабовського, 11, офіс 104.

Суддя Б.М. Петейчук