Справа № 621/2688/22
Провадження № 2/621/193/23
РІШЕННЯ

Іменем України

20 вересня 2023 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Вельможної І.В.,

за участю секретаря Лацько А.В.,

позивач - Публічне акціонерного товариства "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції,

представник позивача Срібна О.О.,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві за відсутності учасників справи цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

в с т а н о в и в:

13.12.2022 ПАТ "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївської ТЕС звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, з урахуванням інфляційних нарахувань та 3% річних, у загальному розмірі 32 521 грн 80 к. та судового збору у розмірі 2 481 грн 00 к.

На обґрунтування позовної заяви зазначено, що відповідно до Статуту, Положення про Зміївську ТЕС, підприємство здійснює свою господарську діяльність, одним з видів якої є надання послуг з центрального опалення, водопостачання та водовідведення.

Відповідно до п. 1.2 та п. 1.3 "Порядку визначення виконавця житлово-комунальних послуг", затвердженому наказом Державним комітетом України з питань житлово-комунального господарства № 60 від 25.04.2005, виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.

У період з жовтня 2020 по жовтень 2022 Зміївською ТЕС надавалися послуги з централізованого опалення, централізованого постачання холодної та гарячої води, централізованого водовідведення за особовим рахунком № НОМЕР_1 , на якому обліковується житлове приміщення - квартира АДРЕСА_1 , в якому проживає квартиронаймач (власник) ОСОБА_1 .

Особовий рахунок за яким обліковується вищевказана квартира відкритий на ім`я ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до положень частини 1 статті 543 Цивільного кодексу України, з урахування того, що ОСОБА_1 фактично мешкає та зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 та користується житлово-комунальними послугами які надає ПАТ "Центеренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївської ТЕС, Зміївська ТЕС ПАТ "Центренерго" вимагає виконання обов`язків з оплати житлово-комунальних послуг в повному обсязі з ОСОБА_1 .

Оскільки відповідач не здійснював належним чином оплату наданих позивачем комунальних послуг, станом на 30.10.2022 виникла заборгованість, враховуючи суму інфляційних нарахувань та 3% річних, у загальному розмірі 32 521 грн 80 к.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 не виконав своїх зобов`язань, не погашав заборгованість, Зміївська ТЕС звернулася до суду з даним позовом.

Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 26.12.2022 прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 24.01.2023.

24.01.2023 судове засідання відкладено у зв`язку з неявкою відповідача.

27.02.2023 судове засідання відкладено у зв`язку з перебуванням судді в нарадчій кімнаті по кримінальному провадженню, судова справа № 621/3760/19.

13.03.2023 до канцелярії суду від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач зазначив, що позовна заява ПАТ "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївської ТЕС про стягнення з нього заборгованості не відповідає дійсності, оскільки ним сплачувалися платежі в рахунок погашення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги та такі платежі не були враховані та відображені в розрахунку заборгованості доданому до позову. Крім того, позивачем на його адресу не надсилалася вимога в порядку статті 530 Цивільного кодексу України, що свідчить про упередженість дій позивача. Також зазначив, що вимоги про стягнення з нього інфляційних нарахувань та 3 % річних є грубим порушенням Постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022, а ціни та тарифи з надання послуг централізованого опалення є в декілька разів завищеними (а.с. 31-42).

21.03.2023 судове засідання відкладено за клопотаннями учасників.

22.03.2023 до канцелярії суд від представника позивача ОСОБА_3 надійшла змінена позовна заява ПАТ "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївської ТЕС про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01.02.2018 по 28.02.2023, з урахуванням інфляційних нарахувань та 3% річних за період з 01.02.2018 по 31.02.2023 у загальному розмірі 42 807 грн 32 к. та судового збору (а.с. 49-61).

12.04.2023, 04.05.2023, 25.05.2023 та 15.06.2023 судові засідання відкладено за клопотанням відповідача.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 18 липня 2023 року прийнято до провадження заяву про збільшення позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, продовжено строк розгляду справи та відкладено судовий розгляд до 09 серпня 2023 року.

09.08.2023 судове засідання відкладено за клопотанням відповідача до 20.09.2023.

21.08.2023 до канцелярії суду від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на заяву про збільшення позовних вимог відповідно до якого, відповідач зазначив, що позовна заява ПАТ "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївської ТЕС про стягнення з нього заборгованості не відповідає дійсності, оскільки ним сплачувалися платежі в рахунок погашення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги та такі платежі не були враховані та відображені в розрахунку заборгованості доданому до позову. Зазначив, що на момент розгляду справи в суді за особовим рахунком № НОМЕР_1 відсутня заборгованість за послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення. Також зазначив, що вимоги про стягнення з нього інфляційних нарахувань та 3 % річних є грубим порушенням Постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022, та невідповідає сумі заборгованості з урахуванням внесених ним оплат. Крім того, відповідач зазначає, що індивідуальний договір з позивачем не укладався, ніяких листів на адресу відповідача щодо ознайомлення з умовами договору від позивача не надходило, вузлів обліку а ні в квартирі, а ні в будинку немає, лічильника холодної води у квартирі не встановлено, а відтак абонентську плату тепла за вузли обліку, абонентська плата води та абонентська плата водовідведення нарахована безпідставно. Щодо ціни та тарифи з надання послуг централізованого опалення то вони є в декілька разів завищеними. Просив застосувати до спірних правовідносин строки позовної давності у відповідності до статті 257 Цивільного кодексу України (а.с162-187).

19.09.2023 до канцелярії суду від представника позивача ОСОБА_3 надійшла відповідь на відзив ОСОБА_1 від 21.08.2023, відповідно до якої остання просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі посилаючись на те, що нарахування по житлово-комунальним послугам Зміївською ТЕС ПАТ "Центренерго" проводяться відповідно до норм діючого законодавства України та за затверджених тарифів. На час виникнення спірних правовідносин норми законодавства, що визначають порядок нарахування оплати за спожиті послуги опалення, водопостачання, водовідведення та абонентську плату не скасовані та оскаржені у встановленому законом порядку. Відповідач неодноразово звертався до відділу житлово-комунальних послуг Зміївської ТЕС з усними зверненнями де йому заповнювалися та надавалися квитанції для оплати за спожиті житлово-комунальні послуги, а суми оплат зазначені у квитанціях що надані відповідачем на спростування наявної заборгованості відображені в розрахунку заборгованості за з лютого 2018 року по лютий 2023 року наданого відповідачем до позовної заяви. Також позивачем й не порушено заборони встановлені Постанові Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022, оскільки нарахування інфляційних втрат та 3% річних позивачем проведено станом на 31.01.2022. Щодо строків позовної давності про застосування якої просив відповідач то такий є перерваним у відповідності до частини 1 статті 264 Цивільного кодексу України.

20.09.2023 належним чином повідомлені учасники в судове засідання не з`явилися.

Представник позивача ОСОБА_3 неодноразово надавала до суду заяви з проханням розгляду справи без її участі, позов підтримує та просить його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 18.09.202 до канцелярії суду подав клопотання про відкладення судового засідання з посиланням на раптову хворобу близького родича та необхідністю поїздки до іншого регіону України.

Відповідно до частини 1 статті 44 Цивільного процесуального кодексу України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Європейський суд з прав людини акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Слід зауважити, що відповідач неодноразово звертавсь до суду з заявами про відкладення розгляду справи, так, судові засідання призначені на 12.04.2023, 04.05.2023, 25.05.2023, 15.06.2023 та 09.08.2023 відкладені за заявою відповідача, відповідач хоча й просить відкласти судове засідання призначене на 20.09.2023 однак, будь-яких підтверджень на обставини викладені в заяві про відкладення, що підтверджують поважність причин неявки до суду не надає.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

За неявки без поважних причин відповідача та відсутності доказів на підтвердження поважності причин неявки в судове засідання ОСОБА_1 , з урахуванням того факту, що відповідач скористався своїм правом на подання відзиву, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача, що відповідає вимогам статті 223 Цивільного процесуального кодексу України.

Суд розцінює поведінку ОСОБА_1 як зловживання процесуальними правами.

У зв`язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису.

Дослідивши доводи позовної заяви, відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Під час судового розгляду встановлено наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Даними Статуту Публічного акціонерного товариства "Центренерго", ліцензій НКРЕ: Серії АД № 041967, виданої 28.02.2013, Серії АД № 041970, виданої 28.02.2013, та Ліцензії НКРЕ Серії АЕ № 194660, виданої 03.06.2014, ліцензії (переоформленої рішенням від 10.11.2015 № 2732), Зміївська ТЕС ПАТ "Центренерго" визначена постачальником та виконавцем житлово-комунальних послуг (послуг з централізованого опалення, централізованого постачання холодної та гарячої води, централізованого водовідведення) на території смт Комсомольське (Слобожанське) Зміївського району Харківської області (а. с. 6-8).

Так, згідно інформації наданої відділом центр надання адміністративних послуг Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області про реєстрацію місця проживання вих. № 675 від 15.12.2022, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований в АДРЕСА_2 (а.с. 18).

Встановлено, що між сторонами виникли правовідносини з приводу надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення у житло квартиру АДРЕСА_1 , на підставі відкритого особового рахунку № НОМЕР_1 .

Відповідно до наданого позивачем розрахунку нарахування оплати за житлово комунальні послуги по особовому рахунку № НОМЕР_1 , вбачається, що станом 28.02.2023 сума заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг, яка виникла за адресою: АДРЕСА_2 , складає: 36 303 грн 00 к. за надання послуг з централізованого опалення; 241 грн 11 к. - по абонентській платі за вузли обліку; 1 005 грн 49 к. за централізоване постачання холодної води; 324 грн 63 к. з абонентської плати води; 921 грн 68 к. водовідведення; 223 грн 30 к. з абонентської плати водовідведення (а.с. 54-58).

Також на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України відповідачам за період з 01 лютого 2018 року по 31 січня 2022 року нараховано 3% річних в розмірі 1 216 грн 21 к. та інфляційні збитки в розмірі 2 571 грн 90 к. (а.с. 59-61).

Загальна сума заборгованості за надання послуг з центрального опалення, холодного водопостачання та водовідведення з урахуванням інфляційних нарахувань та 3% річних складає 42 807 грн 32 к. (а.с. 54-61).

Відповідачем надано квитанції про сплату заборгованості за житлово комунальні послуги за особовим рахунком № НОМЕР_1 , а саме: від 12.10.2020 про сплату послуг з холодного водопостачання у розмірі 243 грн 05 к та водовідведення у сумі 210 грн 55 к за період з січня по травень 2020 року; від 12.10.2020 про сплату послуг з холодного водопостачання у розмірі 194 грн 44 к та водовідведення у сумі 168 грн 44 к за період з червня по вересень 2020 року; від 12.10.2020 про сплату послуг з централізованого опалення за січень 2020 року в сумі 1 194 грн 57 к.; від 12.10.2020 про сплату послуг з централізованого опалення за лютий 2020 року в сумі 1 207 грн 36 к.; від 12.02.2021 про сплату послуг з централізованого опалення за березень 2020 року в сумі 1 272 грн 20 к.; від 12.02.2021 про сплату послуг з холодного водопостачання у розмірі 145 грн 83 к та водовідведення у сумі 126 грн 33 к за період з жовтня по грудень 2020 року; від 12.02.2021 про сплату послуг з централізованого опалення за жовтень 2020 року в сумі 683 грн 80 к.; від 12.02.2021 про сплату послуг з централізованого опалення за листопад 2020 року в сумі 1 342 грн 20 к.; від 12.02.2021 про сплату послуг з централізованого опалення за грудень 2020 року в сумі 1 447 грн 90 к.; від 16.02.2023 про сплату послуг з холодного водопостачання у розмірі 340 грн 50 к та водовідведення у сумі 320 грн 20 к за період з вересня по грудень 2021 року; від 16.02.2023 про сплату послуг з холодного водопостачання у розмірі 170 грн 30 к та водовідведення у сумі 160 грн 10 к за період з січня по лютий 2022 року; від 09.09.2021 про сплату послуг з централізованого опалення за січень 2021 року в сумі 1 536 грн 10 к.; від 09.09.2021 про сплату послуг з централізованого опалення за лютий 2021 року в сумі 1 350 грн 70 к.; від 09.09.2021 про сплату послуг з холодного водопостачання у розмірі 509 грн 70 к та водовідведення у сумі 456 грн 50 к за серпень 2021 року; від 18.05.2023 про сплату послуг з холодного водопостачання у розмірі 170 грн 30 к та водовідведення у сумі 160 грн 10 к за період з січня по лютий 2023 року; від 18.05.2023 про сплату послуг з холодного водопостачання у розмірі 170 грн 30 к та водовідведення у сумі 160 грн 10 к за період з листопада по грудень 2022 року; від 18.05.2023 про сплату послуг з холодного водопостачання у розмірі 681 грн 00 к та водовідведення у сумі 640 грн 50 к за період з березня по жовтень 2022 року (а.с. 35- 40, 169-175).

Відповідно до частин 1, 2 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов`язки виникають з дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства. Підставами для виникнення цивільних прав і обов`язків, крім договору, можуть бути і інші юридичні факти (наприклад, фактичне надання житлово-комунальних послуг). Цивільні права і обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства, органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до частини 1 статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно частини 1 статті 12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

В ході судового розгляду встановлено, що договір про надання комунальних послуг між сторонами не укладався.

Разом з тим, відповідач до Зміївської ТЕС ПАТ "Центренерго" з відмовою від отримання комунальних послуг не звертався.

Між тим, Верховний суд у постанові від 20.04.2016 у справі № 6-2951цс15 дійшов висновку, що факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.09.2018 у справі № 750/12850/16-ц та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2019 у справі № 642/2858/16.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про те, що у сторін спору є фактичні договірні відносини щодо надання відповідних житлово-комунальних послуг, а відсутність укладеного письмового договору не звільняє відповідача від обов`язку оплати за надані такі послуги.

Відповідно до пунктів 18, 20, 21 "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення"затверджених Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 (далі - Правила) розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

У разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства; з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення (радіаторів) згідно із законодавством.

Згідно статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов на допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Також, відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідністю з частиною 1 статті 543 Цивільного кодексу України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Згідно пункту 1 частини 1, пункту 5 частини 2 статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, при цьому він зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 67 Житлового кодексу Української РСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

В ході розгляду справи відповідачем не спростовувався той факт, що він проживаєв квартирі АДРЕСА_1 де йому надавалися позивачем послуги з централізованого опалення, централізованого постачання холодної та гарячої води, з централізованого водовідведення.

Щодо посилань відповідача на завищені тарифи на послуги з централізованого опалення та відсутності підстав щодо нарахування абонентської плати.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 4 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до повноважень органів місцевого самоврядування належить встановлення цін/тарифів на комунальні послуги відповідно до закону.

Надання послуг здійснюється Зміївською ТЕС ПАТ "Центренерго" згідно з тарифами, затвердженим рішенням в виконавчого комітету Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області від 23.10.2018 №314 "Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та послуги централізованого постачання гарячої води, що надаються Зміївською ТЕС ПАТ "Центренерго", рішення виконавчого комітету Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області від 19.08.2021 № 291 "Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання та послуги з постачання теплової енергії і гарячої води для споживачів Зміївської ТЕС ПАТ "Центренерго", рішення виконавчого комітету Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області від 29.09.2022 № 201 "Про продовження дії тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання та послуги з постачання теплової енергії і гарячої води для споживачів Зміївської ТЕС ПАТ "Центренерго", розпорядження в.о. директора Зміївської ТЕС ПАТ "Центренерго" "Про встановлення плати за абонентське обслуговування за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення" № 100 від 15.06.2021, № 162 від 28.09.2021, № 120 від 20.10.2022, розпорядження в.о. директора Зміївської ТЕС ПАТ "Центренерго" "Про встановлення плати за абонентське обслуговування за послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води" № 09 від 12.01.2021, № 163 від 28.09.2021, № 121 від 20.10.2022.

Зазначені рішення та розпорядження є чинними та не скасовані в установленому законом порядку.

Предметом розгляду даної справи є стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, а відтак посилання відповідача на начебто навмисно завищенні ціни та невідповідність собівартості тарифі судом до уваги не приймається, як такі, що не стосується предмету спору.

Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу, що в разі якщо він в важає, що його права, як споживача послуг, порушуються надавачем таких послуг, або такі послуги надаються з порушенням відповідних норм, він не позбавлений права звернутися до суду з позовом про захист прав споживачів.

З розрахунку нарахування оплати за житлово комунальні послуги по особовому рахунку № НОМЕР_1 наданого позивачем та квитанцій про оплату житлово-комунальних послуг наданих відповідачем вбачається, що суми щодо сплати комунальних послуг відповідно до квитанцій відповідача датованих 12.10.2020, 12.02.2021, 09.09.2021 та 16.02.2023 відображені та враховані у розрахунку заборгованості наданому позивачем разом з заявою про збільшення позовних вимог.

Разом з тим, в розрахунку нарахування оплати за житлово комунальні послуги по особовому рахунку № НОМЕР_1 не відображені та не враховані сплата відповідачем заборгованості за житлово комунальні послуги відповідно до квитанцій датованих 18.05.2023, а саме: про сплату послуг з холодного водопостачання у розмірі 170 грн 30 к та водовідведення у сумі 160 грн 10 к за період з січня по лютий 2023 року; про сплату послуг з холодного водопостачання у розмірі 170 грн 30 к та водовідведення у сумі 160 грн 10 к за період з листопада по грудень 2022 року; про сплату послуг з холодного водопостачання у розмірі 681 грн 00 к та водовідведення у сумі 640 грн 50 к за період з березня по жовтень 2022 року.

Таким чином, з урахуванням вказаних квитанцій від 18.05.2023 наданих відповідачем на підтвердження сплати часткової сплати заборгованості, суд дійшов до висновку що непогашеною залишилася заборгованість у розмірі 37 036 грн. 94 к.

Що до посилань відповідача на незаконність вимог в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних за прострочення грошового зобов`язання, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України передбачено обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Разом з тим, Постановою Кабінету Міністрів України "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану" від 05.03.2022 № 206 в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 "Про введення воєнного стану в Україні", установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх не оплати або оплати не в повному обсязі. Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.

Таким чином, з 24 лютого 2022 року існує заборона на нарахування пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, сума інфляційних втрат та 3% річник нарахована відповідачу за період з 01.02.2018 по 31.01.2022, тобто з дотриманням вимог постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 року.

Щодо застосування строку позовної давності, про що заявлено відповідачем, суд зазначає наступне:

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальний строк позовної давності, згідно статті 257 Цивільного кодексу України встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 261 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Підстав для застосування позовної давності та відмови у позові з вказаних підстав суд не вбачає, оскільки відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву з квитанціями про погашення заборгованості за надані послуги, а відтак, часткова сплата заборгованості відповідачем свідчить про визнання боргу та переривання перебігу строку позовної давності.

Оцінивши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи та сукупність наданих сторонами доказів в їх взаємозв`язку і достатності, їх належність та допустимість, суд вважає, що ОСОБА_1 не виконав в повному обсязі зобов`язання по своєчасній оплаті житлово-комунальних послуг в порушення вищевказаних норм діючого законодавства у зв`язку з чим утворилась заборгованість, станом на 28.02.2023 з урахуванням інфляційних втрат та 3 % річних за період з 01.02.2018 по 31.01.2022 в сумі 40 825 грн 05., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Таким чином, позовні вимоги ПАТ "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївської ТЕС про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги підлягають до задоволення частково.

Згідно зі статті 141 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача понесені ним і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог що становить 2 366 грн 16 к.

Відповідно до другого речення частини 5 статті 268 Цивільного процесуального кодексу України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись статтями 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 223, частиною 2 статті 247, 259, 263-265, 268, 280-289, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції, заборгованість за житлово-комунальні послуги станом на 28.02.2023, з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних за період з 01.02.2018 по 31.01.2023, в загальному розмірі 40 825 (сорок тисяч вісімсот двадцять п`ять) грн 05 к. у тому числі:

- з централізованого опалення 36 303 (тридцять шість тисяч триста три) грн 00 к., з абонентської плати тепла за вузли обліку 241 (двісті сорок одну) грн. 11 к. які перерахувати на розрахунковий рахунок НОМЕР_2 в АТ "Ощадний банк" м. Харків, МФО 351823, ;

- з абонентської плати води 324 (триста двадцять чотири) грн. 63 к., з абонентської плати водовідведення 223 (двісті двадцять три) грн. 30 к., інфляційних витрат 2 571 (дві тисячі п`ятсот сімдесят одну) грн 90 к. та 3% річних 1 216 (одну тисячу двісті шістнадцять) грн 21 коп., які перерахувати на розрахунковий рахунок НОМЕР_3 в АТ "Ощадний банк" м. Київ, МФО 300465, .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 366 (дві тисячі триста шістдесят шість) грн 16 к., які перерахувати на р/р НОМЕР_4 в ТВБВ № 10020/0471 філії Харківське обласне управління АТ "Ощадний банк", .

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складене - 25.09.2023.

Позивач - Публічне акціонерне товариство "Центренерго", місцезнаходження за адресою: 08711, Київська область, Обухівський район, смт Козин, вул. Рудиківська, буд. 49, , в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції, місцезнаходження: 63460, Харківська область, Чугуївський район, смт Слобожанське, Балаклійське шосе, 2, .

Відповідач ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , паспорт серії НОМЕР_5 виданий Зміївським РВ УМВС України в Харківській області 04.02.1999.

Головуючий: