Провадження №6/523/335/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2023 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Аліна С.С.

при секретарі - Сервачук О.В.,

розглянувши в судовому засіданні подання Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) () про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ),-

В С Т А Н О В И В :

06 вересня 2023 року до Суворвоського районного суду м.Одеси звернувся Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 ..

Мотивуючи свої вимоги тим, що на виконанні у Суворовському відділі державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) знаходиться зведене виконавче провадження №60776789, до складу якого входять:

1.Виконавче провадження №62478589 з виконання виконавчого листа 1527/19740/12 виданий 01.02.2018 Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» суму боргу 1 598,08 доларів США, пеня 18 776 гривень та судові витрати 800 гривень, що складає в загальному розмірі 62 996,43 гривень. 08 липня 2020 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника ОСОБА_1 зобов`язано подати декларацію про доходи та майно, попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення відносно неї завідомо неправдивих відомостей.

2.Виконавче провадження №60776789 з виконання виконавчого листа №2-3327/11 виданий 15.03.2013 Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість з акредитом у сумі 11 030,01 доларів США, та судові витрати у розмірі 498 гривень. За вказаним виконавчим провадженням 03.12.2019 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та зобов`язано ОСОБА_1 подати декларацію про доходи та майно, попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення відносно неї завідомо неправдивих відомостей.

Рішення на сьогоднішній день боржником ОСОБА_1 не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогами ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження».

В ході проведення заходів примусового характеру, державним виконавцем було встановлено, що боржник працевлаштована в Одеському національному морському університеті на посаді старшого інспектора та отримує заробітну плату.

21 жовтня 2021 року Головним державним виконавцем відділу на підставі ст.ст. 18, 28, 32, 52 Закону України «Про виконавче провадження» було примусово списано з рахунку в АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_2 частково заборгованість у розмірі 8 642,59 гривень, які було перераховано за належністю.

Наразі стягнення із заробітної плати не проводяться, так як боржник звільнена.

Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що рухоме та нерухоме майно за боржником ОСОБА_1 не значиться, інформація щодо джерел отримання доходів відсутня.

Враховуючи, що ОСОБА_1 на сьогоднішній день не виконала рішення суду, декларацію не надала, будь-яких дій спрямованих на його виконання не здійснювала, на прийом до виконавця не з`являлась, про поважні причини такої неявки ані особисто, ані через представників, виконавцю не повідомлялося, у зв`язку з чим державний виконавець звернувся до суду із вказаним поданням та просить суд тимчасово обмежити право ОСОБА_3 у виїзді за межі України.

Згідно із ч. 4 ст. 441 ЦПК України, ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

У статті 11 ЦПК України зазначено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

У відповідності до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються статтею 313ЦК України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Відповідно до вимог пункту 5 статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року №3857-ХІІ право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Тимчасове обмеження права громадянина України на виїзд з України у випадках, передбачених частинами першою та шостою цієї статті, запроваджується в порядку, передбаченому законодавством. У разі запровадження такого обмеження орган, що його запровадив, в одноденний строк повідомляє про це громадянина України, стосовно якого запроваджено обмеження, та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 04 листопада 2010 року №2677-VІ, що набрав законної сили 08 березня 2011 року, виконавче провадження це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом. Іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього закону та інших законів, а також рішенням, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із частиною 1 статті 6 вказаного Закону, державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

У частинах 1 та 2 статті 11 вказаного Закону зазначено, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до пункту 18 частини 2 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Судом встановлено, що на виконанні у Суворовському відділі державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) знаходиться зведене виконавче провадження №60776789, до складу якого входять:

1.Виконавче провадження №62478589 з виконання виконавчого листа 1527/19740/12 виданий 01.02.2018 Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» суму боргу 1 598,08 доларів США, пеня 18 776 гривень та судові витрати 800 гривень, що складає в загальному розмірі 62 996,43 гривень.

08 липня 2020 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника ОСОБА_1 зобов`язано подати декларацію про доходи та майно, попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення відносно неї завідомо неправдивих відомостей.

2.Виконавче провадження №60776789 з виконання виконавчого листа №2-3327/11 виданий 15.03.2013 Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість з акредитом у сумі 11 030,01 доларів США, та судові витрати у розмірі 498 гривень.

За вказаним виконавчим провадженням 03.12.2019 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та зобов`язано ОСОБА_1 подати декларацію про доходи та майно, попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення відносно неї завідомо неправдивих відомостей.

Рішення на сьогоднішній день боржником ОСОБА_1 не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогами ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження».

Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що рухоме та нерухоме майно за боржником ОСОБА_1 не значиться, інформація щодо джерел отримання доходів відсутня. Про об`єктивні причини, які перешкоджають їй сплатити вказану заборгованість, боржник ОСОБА_1 державного виконавця не повідомила.

Верховний Суд України в Аналізі судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України №118/0/54-12 від 19 грудня 2012 року зазначив, «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV, позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Отже, за змістом статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та п. 18 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України це певного виду санкція, яка може застосовуватися у зв`язку з навмисним чи іншим свідомим ухиленням особи від виконання судового рішення про стягнення заборгованості за кредитом.

В поданні питання про встановлення обмеження шляхом тимчасового вилучення паспорту громадянина України для виїзду за кордон у боржника не ставиться.

Таким чином, на підставі досліджених доказів, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 ухиляється від добровільного виконання судового рішення, а тому у суду є всі підстави для задоволення подання державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 ..

Керуючись ст. 441 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Подання Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) () про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) задовольнити.

Тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорту громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Виконання тимчасового обмеження доручити Адміністрації Державної прикордонної служби України.

Ухвала може бути оскарженав апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня підписання ухвали.

Повний текст ухвали складено та підписано 22 вересня 2023 року.

Суддя: Аліна С.С.