печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року

Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді Григоренко І.В.,

при секретарі: Андрієнко І.І.,

за участю:

представника позивача: не з`явився,

представника відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Товариста з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» (далі - відповідач, ТОВ «ФІНФОРС»), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу у розмірі 6 755,12 грн., з яких: 5 508,20 грн. - безпідставно утримувані грошові кошти; 1 219,82 грн. - збитки; 27,10 грн. - 3% річних за період часу з 25.08.2022 року по 12.10.2022 року; нараховувати для стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних за період часу з 13.10.2022 року та до моменту виконання рішення суду у справі.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що на підставі кредитного договору № 13051-А від 11.02.2020 року, укладеного між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Еквіфін України» (далі - ТОВ «Еквіфін України»), правонаступником якого є на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 42987483-9 від 13.05.2020 року, є ТОВ «ФІНФОРС», 23.02.2021 року Приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 3155 про стягнення з нього на користь відповідача заборгованості у розмірі 5 508,20 грн. Постановою Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельника Ю.А. від 16.03.2021 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 23.02.2021 року Приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., що зареєстрований в реєстрі за № 3155. Вказує, що в ході примусового виконання зазначеного виконавчого напису у межах виконавчого провадження № НОМЕР_2 з нього були стягнуті грошові кошти у розмірі 6 728,02 грн., з яких: 5 508,20 грн. - кошти за виконавчим написом; 550,82 грн. - виконавчий збір; 669,00 грн. - витрати виконавчого провадження. Зазначає, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 16.02.2022 року у справі № 757/19422/21-ц позов ОСОБА_1 до ТОВ «ФІНФОРС», треті особи: Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В., Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Мельник Ю.А, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено; визнано виконавчий напис, вчинений 23.02.2021 року Приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., що зареєстрований в реєстрі за № 3155 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНФОРС» заборгованості у розмірі 5 508,20 грн. таким, що не підлягає виконанню. Позивач вважає, що відповідач безпідставно отримав грошові кошти, які були утримані з його заробітної плати в ході примусового виконання виконавчого напису, який на підставі рішення суду було визнано таким, що не підлягає виконанню, тому грошові кошти, які були стягнуті в рамках виконавчого провадження з примусового виконання вказаного виконавчого напису вважаються безпідставно набутими та підлягають поверненню на підставі положень статті 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), оскільки правової підстави, на якій було набуто грошові кошти, на теперішній час не існує. Так, 13.08.2022 року позивач звернувся до відповідача із вимогою повернути стягнуті грошові кошти, яка була отримана останнім 17.08.2022 року та залишилася без реагування. Крім того, стягнуті в ході примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 23.02.2021 року Приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., що зареєстрований в реєстрі за № 3155 у межах виконавчого провадження № НОМЕР_2 виконавчий збір у розмірі 550,82 грн. та витрати виконавчого провадження у розмірі 669,00 грн., а всього - 1 219,82 грн., позивач вважає збитками відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України та на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України просить стягнути 3% річних за період часу з 25.08.2022 року (восьмий день з отримання відповідачем вимоги про повернення коштів) по 12.10.2022 року (день звернення до суду з позовом) у розмірі 27,10 грн. Також на підставі ч. 10 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) позивач просить нараховувати для стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних за період часу з 13.10.2022 року та до моменту виконання рішення суду у справі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.10.2022 року справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21.10.2022 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» про стягнення коштів, роз`яснено відповідачу право у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали надати відзив на позовну заяву.

17.02.2023 року на електронну пошту Печерського районного суду м. Києва від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

23.02.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти позову заперечував, оскільки грошові кошти у розмірі 5 508,20 грн. отримані ТОВ «ФІНФОРС» у рахунок погашення заборгованості позивача, яка виникла в останнього внаслідок невиконання зобов`язань за кредитним договором № 13051-А від 11.02.2020 року. Вказує, що виконавчий напис, вчинений 23.02.2021 року Приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., що зареєстрований в реєстрі за № 3155 є інструментом позасудового захисту прав та інтересів кредитора в порядку ст. 18 ЦК України. Зазначає, що позовні вимоги в частині стягнення на користь позивача збитків у розмірі 1 219,82 грн. є безпідставними, оскільки спрямовані лише на уникнення цивільно-правової відповідальності за невиконання зобов`язань за кредитним договором. Крім того, відповідач просив відмовити у стягненні на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн., посилаючись на неспівмірність розміру заявлених витрат з обсягом позовних вимог.

23.02.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва надійшла зустрічна позовна заява ТОВ «ФІНФОРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23.02.2023 року постановлено здійснювати розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» про стягнення коштів в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, та судове засіданні для розгляду справи по суті призначено на 24.04.2023 року.

28.02.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Валька І.В. надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів понесення витрат на правничу допомогу.

24.04.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Валька І.В. надійшла заява про проведення судового засідання, призначеного на 24.04.2023 року, без фіксування технічними засобами.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24.04.2023 року зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» про стягнення безпідставно отриманих коштів повернуто відповідачу.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24.04.2023 року, у зв`язку із неявкою учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час та місце судового засідання, згідно п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 20.06.2023 року.

19.05.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Валька І.В. надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів понесення витрат на правничу допомогу.

20.06.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Валька І.В. надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, в якій останній зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити.

В судове засідання 20.06.2023 року учасники справи не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином, в тому числі, з використанням засобів мобільного зв`язку, електронною поштою та шляхом публікації оголошення на веб-порталі судової влади України.

Частиною 1 ст. 223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Оскільки учасники справи були належним чином повідомлені про розгляд справи, а представник позивача у заяві від 20.06.2023 року просив розглядати справу за відсутності позивача та його представника, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності учасників справи.

Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Суд встановив, що 23.02.2021 року Приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за № 3155, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНФОРС» заборгованість за кредитним договором № 13051-А від 11.02.2020 року, укладеного між ним та ТОВ «Еквіфін України» та ОСОБА_1 , правонаступником якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 42987483-9 від 13.05.2020 року є ТОВ «ФІНФОРС», у розмірі 5 508,20 грн., яка складається з: 2 000,00 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 3 508,20 грн. - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом (а. с. 17 - 18).

16.03.2021 року Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Мельником Ю.А. відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 23.02.2021 року Приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., зареєстрованого в реєстрі за № 3155 (а. с. 19).

Постановою Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельника Ю.А. від 16.03.2021 року стягнуто з боржника ОСОБА_1 основну винагороду у розмірі 550,80 грн. у межах виконавчого провадження № НОМЕР_2 (а. с. 21).

16.03.2021 року Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Мельником Ю.А. винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № НОМЕР_2 у розмірі 669,00 грн. (а. с. 20).

Постановою Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельника Ю.А. від 22.03.2021 року звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи ОСОБА_1 у межах виконавчого провадження № НОМЕР_2, якою постановлено здійснювати відрахування з доходів боржника, які він отримує у Товаристві з обмеженою відповідальністю «БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД» (а. с. 22).

12.05.2021 року Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Мельником Ю.А. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_2 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39,ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» (а. с. 23).

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 16.02.2022 року у справі № 757/19422/21-ц позов ОСОБА_1 до ТОВ «ФІНФОРС», треті особи: Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В., Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Мельник Ю.А, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено; визнано виконавчий напис, вчинений 23.02.2021 року Приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., що зареєстрований в реєстрі за № 3155 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНФОРС» заборгованості у розмірі 5 508,20 грн. таким, що не підлягає виконанню; вирішено питання щодо розподілу судових витрат (а. с. 24 - 27).

Як визначено у ч. 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлено.

Отже, обставини, щодо визнання виконавчого напису, вчиненого 23.02.2021 року Приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., зареєстрованого в реєстрі за № 3155, встановлені рішенням суду відтак, відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню.

Ураховуючи, що судовим рішенням від 16.02.2022 року виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню, а на підставі вказаного виконавчого напису з позивача стягнуто грошові кошти, правовідносини між позивачем та відповідачем регулюються нормами ст. 1212 ЦК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Як визначено у ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Главою 83 ЦК України визначаються загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави.

Предметом регулювання цього інституту є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Як визначено у ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 30.08.2018 року у справі № 334/2517/16-ц під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого ст. 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 06.03.2019 року у справі № 910/1531/18 викладено висновок про те, що правові підстави набуття відповідачем коштів на виконання виконавчого напису, визнаного судом таким, що не підлягає виконанню, відсутні, у зв`язку з чим до спірних правовідносин підлягає застосуванню ст. 1212 ЦК України.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 08.09.2021 року у справі № 201/6498/20 (провадження № 61- 88св21) одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів).Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання, є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акта правова підстава вважається такою, що відпала.

Зважаючи на те, що правовою підставою для набуття ТОВ «ФІНФОРС» грошових коштів став виконавчий напис Приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В. № 3155 від 23.02.2021 року, який рішенням Печерського районного суду м. Києва від 16.02.2022 року визнано таким, що не підлягає виконанню, то правова підстава для отримання таких коштів відпадала. Отже, грошові кошти підлягають поверненню позивачу на підставі ст. 1212 ЦК України.

Відповідно до довідки про Товариства з обмеженою відповідальністю «БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД» від 10.08.2022 року № 53 у період роботи ОСОБА_1 з 19.07.2020 року було проведено утримання по виконавчому провадженню № НОМЕР_2 у розмірі 6 728,02 грн. (а. с. 28).

Так, у позовній заяві ОСОБА_1 просив суд стягнути з ТОВ «ФІНФОРС» грошові кошти, які були стягнуті в рамках виконавчого провадження з примусового виконання вказаного виконавчого напису, а саме: виконавчий збір у розмірі 550,82 грн. та витрати виконавчого провадження у розмірі 669,00 грн., а всього - 1 219,82 грн., вважаючи їх збитками відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України.

Разом з тим, суд зауважує, що витрати виконавчого провадження у розмірі 669,00 грн. та виконавчий збір у розмірі 550,82 грн., що були утримані із заробітної плати ОСОБА_1 у межах виконавчого провадження № НОМЕР_2, не підлягають стягненню з відповідача з огляду на наступне.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Разом з тим, грошові кошти, які були стягнуті в рамках виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису не є збитками у розумінні ч. 2 ст. 22 ЦК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження», основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби передбачено Розділом X Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Ураховуючи те, що чинним законодавством передбачений інший порядок оскарження дій приватного виконавця, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для застосування ст. 1212 ЦК України до спірних правовідносин в частині стягнення з ТОВ «ФІНФОРС» виконавчого збору у розмірі 550,82 грн. та витрат виконавчого провадження у розмірі 669,00 грн., які позивач помилково вважає збитками.

Позовна вимога щодо стягнення з відповідача 3% річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України є похідною від основної вимоги про стягнення збитків, тому задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідачем не надано будь-яких належних, достатніх та допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень, відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ТОВ «ФІНФОРС» грошових коштів є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, позивачем понесені в якості судових витрат витрати по сплаті судового збору у розмірі 992,40 грн., що підтверджується квитанцією № 5749-3866-6021-3297 від 12.10.2022 року.

З урахуванням того, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, то відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача підлягає судовий збір у розмірі 809,21 грн.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Як визначено у ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно попереднього (орієнтовного) розрахунку витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, витрати, пов`язані з розглядом справи, становлять 10 992,40 грн. та складаються з: 992,40 грн. - судовий збір за подання позовної заяви; 10 000,00 грн. - витрати на професійну правничу (правову) допомогу.

Так, на підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником позивача додано до позовної заяви: копію договору про надання правничої допомоги № 390/22 від 08.08.2022 року, укладеного між адвокатом Адвокатським бюро «Валько Ігор та партнери» в особі керуючого партнера Валька І.В., та ОСОБА_1.; копію додатку № 1 від 08.08.2022 року до Договору про надання правничої допомоги № 390/22 від 08.08.2022 року; копію акту-рахунку № 2 прийому-передачі послуг від 31.10.2022 року; копію платіжної інструкції № 182119280 від 29.12.2022 року на суму 5 088,25 грн.; копію платіжної інструкції № 176855909 від 01.12.2022 року на суму 9 000,00 грн.; копію акту-рахунку № 4 прийому-передачі послуг від 28.02.2023 року; копію платіжного доручення № 196060878 від 15.03.2023 року на суму 4 438,00 грн.; копію акту-рахунку № 6 прийому-передачі послуг від 30.04.2023 року.

Згідно додатку № 1 від 08.08.2022 року до Договору про надання правничої допомоги № 390/22 від 08.08.2022 року, здійснення представництва замовника у відносинах з будь-якими юридичними і фізичними особами з оскарження виконавчих написів нотаріусів та повернення коштів, що стягнуті за цими написами (крім участі в судових засіданнях) без обмежень повноважень - 2 000,00 грн. за 1 годину; участь в якості представника чи захисника замовника в одному судовому засіданні, зустрічі, слідчій дії, тощо без обмежень повноважень - 4 000,00 грн. за 1 послугу.

Відповідно до акту-рахунку № 2 прийому-передачі послуг від 31.10.2022 року, Адвокатське бюро «Валько Ігор та партнери» в особі керуючого партнера Валька І.В. (далі - Виконавець), та ОСОБА_1 (далі - Замовник), що разом іменуються як Сторони уклали цей акт Договору про надання правничої допомоги № 390/22 від 08.08.2022 року про наступне: у відповідності до Договору та замовлення Виконавець у вересні-жовтні 2022 року надав послуги, що передбачені п.п. 1.1. - 1.3. Договору, а Замовник у жовтні 2022 року прийняв ці послуги. Надані належним чином Виконавцем та прийняті Замовником такі послуги: ВП № НОМЕР_2 (справа № 757/19422/21-ц) підготовка заяви до ВДВС про виконання рішення суду - 1 000,00 грн. (1/2 години; ціна за годину - 2 000,00 грн.); підготовка позовної заяви до Печерського районного суду м. Києва ТОВ «ФІНФОРС» (справа № 757/28409/22-ц) - 6 000,00 грн. (3 години; ціна за годину - 2 000,00 грн.); компенсація поштових витрат по справі 757/28409/22-ц - 26,00 грн.; компенсація сплаченого судового збору з комісією банку по справі 757/28409/22-ц - 1 012,25 грн.; компенсація поштових витрат по справі 757/28409/22-ц - 50,00 грн.; ВП № НОМЕР_4 (справа № 465/5208/22) підготовка клопотання до суду про участь в судовому засіданні і режимі відеоконференції - 666,67 грн. (1/3 години; ціна за годину - 2 000,00 грн.); ВП № НОМЕР_4 (справа № 465/5208/22) підготовка та направлення клопотання про долучення доказів понесення витрат на правничу допомогу - 1 000,00 грн. (1/2 години; ціна за годину - 2 000,00 грн.); ВП № НОМЕР_5 (справа № 757/57182/21-ц) отримано в суді рішення суду та виконавчий документ, підготовлено та направлено заяву до виконавчої служби на примусове виконання - 3 333,33 грн. (1 год. 40 хв.; ціна за годину - 2 000,00 грн.); ВП № НОМЕР_3 (справа № 359/9378/20) підготовка заяви про примусове виконання рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області - 1 000,00 грн. (0,5 год.; ціна за годину - 2 000,00 грн.). Всього - 14 088,25 грн.

Згідно акту-рахунку № 4 прийому-передачі послуг від 28.02.2023 року, Адвокатське бюро «Валько Ігор та партнери» в особі керуючого партнера Валька І.В. (далі - Виконавець), та ОСОБА_1 (далі - Замовник), що разом іменуються як Сторони уклали цей акт Договору про надання правничої допомоги № 390/22 від 08.08.2022 року про наступне: у відповідності до Договору та замовлення Виконавець у лютому 2023 року надав послуги, що передбачені п.п. 1.1. - 1.3. Договору, а Замовник у лютому 2023 року прийняв ці послуги. Надані належним чином Виконавцем та прийняті Замовником такі послуги: підготовка заяви про надання виконавчого листа у справі № 757/19426/21-ц - 666,67 грн. (1/3 години; ціна за годину - 2 000,00 грн.); підготовка клопотання про долучення доказів до матеріалів справи № 757/28409/22-ц - 666,67 грн. (1/3 години; ціна за годину - 2 000,00 грн.); компенсація поштових витрат по справі 757/28409/22-ц - 52,00 грн.; підготовка клопотання про долучення доказів до матеріалів справи № 761/27046/22 - 1 000,00 грн. (1/2 години; ціна за годину - 2 000,00 грн.); компенсація поштових витрат по справі 761/27046/22 - 52,00 грн.; представництво інтересів в суді і підготовка заяви про залишення позову без розгляду у справі № 760/34088/21 - 2 000,00 грн. (1 година; ціна за годину - 2 000,00 грн.). Всього - 4 437,34 грн.

Відповідно до акту-рахунку № 6 прийому-передачі послуг від 30.04.2023 року, Адвокатське бюро «Валько Ігор та партнери» в особі керуючого партнера Валька І.В. (далі - Виконавець), та ОСОБА_1 (далі - Замовник), що разом іменуються як Сторони уклали цей акт Договору про надання правничої допомоги № 390/22 від 08.08.2022 року про наступне: у відповідності до Договору та замовлення Виконавець у квітні 2023 року надав послуги, що передбачені п.п. 1.1. - 1.3. Договору, а Замовник у квітні 2023 року прийняв ці послуги. Надані належним чином Виконавцем та прийняті Замовником такі послуги: підготовка та подання вимоги про повернення коштів до ТОВ «ФІНФОРС» після рішення Печерського районного суду м. Києва у справі 757/28409/22-ц - 2 000,00 грн. (1 година; ціна за годину - 2 000,00 грн.); представництво інтересів 24.04.2023 року в Печерському районному суді м. Києва у справі 757/28409/22-ц - 4 000,00 грн.; отримання в Солом`янському районному суді м. Києва ухвали суду у справі № 760/34088/21 та направлення її приватному виконавцю - 2 000,00 грн. (1 година; ціна за годину - 2 000,00 грн.); компенсація поштових витрат - 26,00 грн. Всього - 8 025,01 грн.

Відповідно до ч. 5 та ч. 6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, у розумінні положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

При цьому, суд зазначає, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, додатковій постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 727/463/19, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц та від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18.

Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

У частині 3 ст. 141 ЦПК України визначене загальне правило розподілу судових витрат. Разом із тим, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 141 ЦПК України, якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

При визначенні суми відшкодування витрат на правничу допомогу, суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, а саме, що справа незначної складності, розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та проведенням судового засідання.

Так, у відзиві на позовну заяву відповідач просив відмовити позивачу у стягненні витрат на правову допомогу, виходячи з принципів співмірності, реальності та розумності, оскільки вартість послуг адвоката у розмірі 10 000,00 грн. є необґрунтовано завищеною та неспівмірною із часом, витраченим на виконання робіт, обсягом виконаної роботи.

Перевіривши надані представником позивача докази на підтвердження понесених судових витрат, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу - 10 667,67 грн. не є співмірним із складністю справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання цих робіт (надання послуг) та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; такий розмір витрат на професійну правничу допомогу є завищеним і не є розумним з урахуванням складності справи і наданих послуг.

Більш того, суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Отже, враховуючи обґрунтованість та пропорційність розміру витрат на правничу допомогу до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі, беручи до уваги, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, та з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат частково, стягнувши з відповідача на користь позивача 2 000,00 грн. у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 15, 16, 1212 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 4, 12, 13, 19, 76-81, 133-141, 259, 263-265, 273, 274, 275, 278, 279, 280-289, 353, 354, 355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» про стягнення коштів - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» на користь ОСОБА_1 безпідставно стягнуті кошти у розмірі 5 508 (п`ять тисяч п`ятсот вісім) грн. 20 коп.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» на користь ОСОБА_1 809 (вісімсот дев`ять) грн. 21 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору та 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп. у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС», 01042, м. Київ, вул. Іоанна Павла ІІ, буд. 4/6, корп. В, оф. 508-2, .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги на рішення подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва, а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду, матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Цивільним процесуальним кодексом України в редакції від 15.12.2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 30.06.2023 року.

Суддя І.В. Григоренко