Справа № 456/4976/23
Провадження № 2/456/1222/2023
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

28 вересня 2023 року Суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Бучківська В. Л. , розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , подану в його інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення,

в с т а н о в и в :

27 вересня 2023 року ОСОБА_2 , в інтересах ОСОБА_1 подано позов до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення, в якому ОСОБА_2 просить зобов`язати відповідачку ОСОБА_3 не чинити позивачу ОСОБА_1 перешкоди у користуванні житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 та вселити ОСОБА_1 , який є співвласником вказаного житла 19/100 частки у спірну квартиру.

Обгрунтовуючи звернення до суду з вказаним позовом, в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_4 покликається на договір доручення від 11 серпня 2023 року, укладений між ОСОБА_1 з одного боку та Громадською організацією «Громадська ініціатива» в особі її керівника Шаповаленко І.П. з другого боку про безоплатне представництво інтересів ОСОБА_1 та довіреність, яка є невід`ємною частиною договору доручення від 11.08.2023, згідно з якою, ОСОБА_1 уповноважив Громадську організацію «Громадська ініціатива» в особі її керівника Шаповаленко І.П. захищати його конституційні права, свободи та інтереси, діяти в його інтересах, представляти його інтереси в державних та інших органах, підписувати документи та вчиняти інші дії, передбачені довіреністю.

Позовна заява не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню особі, яка її подала, з наступних підстав.

30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 02 червня 2016 року № 1401-VIII, яким Конституцію України доповнено статтею 131-2.

Так, згідно із частиною третьою статті 131-2 Конституції України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Відповідно до підпункту 11 пункту 16-1 розділу ХV «Перехідні положення» Конституції України у редакції Закону України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 02 червня 2016 року представництво відповідно до пункту 3 статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 01 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 01 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 01 січня 2019 року.

Представництво в суді у провадженнях, розпочатих до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», здійснюється за правилами, які діяли до набрання ним чинності, - до ухвалення у відповідних справах остаточних судових рішень, які не підлягають оскарженню.

Провадження у цій справі розпочато після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» (21 лютого 2017 року), тобто після 30 вересня 2016 року, відтак відповідно до підпункту 11 пункту 16-1 «Перехідні положення» Конституції України представництво сторін у цій справі у суді першої інстанції відповідно до пункту 3 статті 131-1 та статті 131-2 Конституції України з 01 січня 2019 року повинно здійснюватися виключно адвокатами.

Відповідно до положень статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Відповідно до частини 7 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданими відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI.

Згідно з частиною першоюстатті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Повноваження адвоката як представника сторони можуть бути підтверджені як оригіналом ордера/довіреності, так і їх копією, засвідченою у визначеному законом порядку, а саме особою, яка має повноваження на засвідчення копії.

Відповідно до частини 4 статті 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Цією самою статтею визначено, що відповідність копії документа, що підтверджує повноваження представника, оригіналу може бути засвідчена підписом судді. Оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи.

Згідно з висновком Конституційного Суду України, що міститься у рішенні від 24 грудня 2004 року № 22-рп/2004, головним обов`язком держави, відповідно до частини другоїстатті 3 Конституції України, є утвердження і забезпечення прав і свобод людини; таке забезпечення, крім усього іншого, потребує законодавчого закріплення механізмів (процедур), які створюють реальні можливості для здійснення кожним громадянином прав і свобод.

Таким чином, конституційне право особи на звернення до суду кореспондується з її обов`язком дотримуватися встановлених процесуальним законом механізмів (процедур), в тому числі, вимог стосовно оформлення позовних заяв, скарг та інших документів, що подаються до суду.

У цьому аспекті, складним питанням, що виникає на практиці, є порядок реалізації вимоги процесуального закону, яка зобов`язує представника особи підтвердити суду наявність права вчиняти від імені такої особи певні процесуальні дії, зокрема, подавати позов, апеляційну та касаційну скарги.

Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду реалізація права на звернення до суду є процесуальною дією, яка має здійснюватися самою особою у порядку самопредставництва або її процесуальним представником (постанови від 13 березня 2018 року у справі № 914/2772/16; від 21 березня 2018 року у справі № 914/2771/16).

Урішенні Конституційного Суду України від 08 квітня 1999 року № 3-рп/99 зроблено висновок, що за правовою природою представництво в суді є правовідносинами, в яких одна особа (представник) на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи (довірителя) і виконує процесуальні дії у суді в її інтересах, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для неї права та обов`язки.

Таким чином, обов`язок суду перевірити належність доказів наявності у представника права вчиняти конкретну процесуальну дію зумовлений, головним чином тим, що такий представник виступає самостійно в суді від імені довірителя (особи, яка відмовилася захищати в суді свої права в порядку самопредставництва) і виконує процесуальні дії виключно в інтересах довірителя, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для нього права та обов`язки.

Наведене стверджується, зокрема Постановою Верховного Суду в справі №766/3022/17 від 21.10.2020,

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі № 9901/847/18, провадження № 11-44заі19, звернення до суду, в тому числі, до Верховного Суду як найвищого суду в системі судоустрою України, що забезпечує сталість та єдність судової практики з використанням правничої допомоги інших осіб, зокрема, адвоката, при реалізації права на справедливий суд передбачає надання до суду належних доказів дійсної волі особи, що є учасником справи, на уповноваження іншої особи на право надання правничої допомоги. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії (докази повинні бути в оригіналі або у формі копії, якісно оформленої особою, що є учасником справи, із зазначенням назви судового органу, у якому надається правова допомога позивачу), а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень представника, що делеговані йому особою, що реалізує право на справедливий суд. Представник повинен демонструвати повагу до суду, підтверджуючи наявність повноважень на представництво, а також не позбавляти довірителя права знати про дії представника.

При цьому суд зауважує, що відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства); справи про розірвання шлюбу; справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд вважає, що спір про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням та вселення повинен розглядатися за правилами загального позовного провадження і не може бути визнаний судом малозначним у силу статті 19 ЦПК України, а тому у цій справі має право подавати і підписувати позовну заяву виключно позивач або адвокат.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, заява повертається у випадку, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або посадове становище якої не вказано.

Враховуючи те, що позовну заяву від імені ОСОБА_1 підписано та подано ОСОБА_2 і до позовної заяви не надано доказів на підтвердження повноважень адвоката, таких відомостей не містить й Єдиний реєстр адвокатів України, вказана справа не є малозначною у розумінні ЦПК України, тому суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для повернення позовної заяви ОСОБА_2 , оскільки така позовна заява підписана і подана особою, яка не має права її підписувати та подавати.

У відповідності до ч.6 ст.185 ЦПК України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді.

Згідно з ч.7 ст.185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. 185 ЦПК України,-

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 , подану в його інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення повернути ОСОБА_2 .

Роз`яснити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її складення.

Суддя В.Л.Бучківська