КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року місто Київ.

Справа 755/8571/19

Апеляційне провадження № 22-ц/824/1869/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого судді : Желепи О.В.,

суддів: Немировської О.В., Мазурик О.Ф.

за участю секретаря судового засідання: Рябошапко М.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 та Ішутко Сергія Юрійовича в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-будівельна компанія "КДС ІНВЕСТ" на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 04 лютого 2022 року

в справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-будівельна компанія "КДС ІНВЕСТ", треті особи: ОСОБА_4 , Обслуговуючий кооператив "Житлово-будівельний кооператив "дім на Будівельників", ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про визнання майнових прав на об`єкти незавершеного будівництва

ВСТАНОВИВ:

29.05.2019 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання майнових прав на об`єкти незавершеного будівництва, у якому просить визнати за ним майнові права на об`єкти будівництва:

- нежитлове приміщення №5-2 за будівельною адресою - АДРЕСА_1 , загальною площею 257,30 кв.м.;

- нежитлове приміщення №6 за будівельною адресою - АДРЕСА_2 , загальною площею 263,10 кв.м.;

- житлове приміщення, двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 89,60 кв.м.;

- житлове приміщення, двокімнатну квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 90,00 кв.м.

Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що з метою подальшого набуття у власність нерухомого майна, нежитлових та житлових приміщень за адресою: АДРЕСА_5 , між сторонами у справі були укладені договір №151/5/1/5-2 купівлі-продажу майнових прав на нежитлове приміщення від 17.07.2017 року, договір №152/1-2/6 купівлі-продажу майнових прав на нежитлове приміщення від 17.07.2017 року, договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру №168/4/2/94 від 29.11.2018 року та договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру №169/5/2/145 від 29.11.2018 року. Позивач вказує, що виконав в повному обсязі свої зобов`язання згідно кожного договору, проте відповідач своїх зобов`язань не виконав ні щодо передачі майнових прав за відповідним актом позивачу, ні щодо введення об`єктів в експлуатацію, відповідно до норм чинного законодавства. Оскільки відповідачем допущене неналежне виконання зобов`язань за укладеними правочинами, права та інтереси позивача є порушеними, а тому наявні підстави для їх захисту в судовому порядку. Так як об`єкт будівництва не введений в експлуатацію із суттєвим порушенням запланованих на те строків та термінів - виникланеобхідність у визнанні майнових прав за позивачем у судовому порядку, і захисту невизнаних, порушених прав та інтересів.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 04 лютого 2022 року позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 майнові права на об`єкт незавершеного будівництва - нежитлове приміщення №5-2 на першому поверсі у під`їзді 5 за адресою забудови: АДРЕСА_5 , площею 257,30 кв.м. за умовами укладеного між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «КДС ІНВЕСТ» договору №151/5/1/5-2 купівлі-продажу майнових прав на нежитлове приміщення від 17.07.2017 року.

В іншій частині позову - відмовлено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «КДС ІНВЕСТ» на користь ОСОБА_2 судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2401 (дві тисячі чотириста одна) грн. 25 коп.

Не погодившись з таким рішенням, в частині позовних вимог в задоволенні яких відмовлено, позивач, через представника ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив про його скасування з ухваленням нового рішення, про задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі.

В скарзі посилався на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права, ті обставини справи, які суд вважав встановленими не доведені, висновки суду не відповідали встановленим обставинам справи, судом була надана не вірна оцінка доказам.

Так, роблячи висновок, про припинення договору внаслідок настання скасувальної умови за договором№152/1-2/6 купівлі-продажу майнових прав на нежитлове приміщення від 17.07.2017 року, суд не врахував факт укладення додаткових угод до договору, якими було змінено як строк внесення оплати, так і ціну договору, а також змінено об`єкти інвестування. Судом не було враховано дії відповідача, які свідчили про подальше схвалення умов додаткових договорів, а також пояснення директора та письмові пояснення засновника ОСОБА_10 , які підтвердили факт їх укладення та надання повноважень директору на розпорядження майном товариства. Суд не врахував, що відповідач прийняв від позивача виконання договору 02 жовтня 2017 року та 09 жовтня 2017 року, отримав від позивача кошти в сумі 536850 грн. та 1203724 грн., вже після того, як закінчився строк внесення платежів, що був визначений за договором. Кошти позивачу відповідач не повернув, в подальшому через рік 21.07.2017 року видав довідку про те, що на виконання умов договору були внесені кошти 3 584 239 грн., що свідчить про те, що сам відповідач не вважав припиненим дію договору.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про визнання майнових прав на квартири, суд не правильно застосував ст. 241 ЦК України, зазначивши про те, що при укладенні вказаних договорів керівник діяв з перевищенням повноважень. Суд не врахував, що договори купівлі-продажу майнових прав на квартири не визнані недійсними, а тому відповідно до ст. 204 ЦК України, якою передбачено презумпцію правочинів, позивач виконав умови таких договорів повністю, оплатив вартість майнових прав за цими договорами, оскільки сам відповідач зарахував в якості оплати майнових прав, грошові кошти внесені позивачем за іншим договором, про що було зазначено в тексті договорів. Суд не врахував, що відповідач видав довідку позивачу про повне виконання умов договору, щодо оплати вартості майнових прав на квартири, а відповідно схвалив правочин.

З огляду на те, що відповідач не визнає виникнення у позивача майнових прав на вказані квартири та вважає, що укладені позивачем договори, як такі, що укладені з перевищенням повноважень не мають правових наслідків, а відповідно не породжують обов`язку передавати позивачу квартири, позивач змушений був звернутись до суду за захистом своїх прав, шляхом визнання за ним майнових прав, оскільки будинок іще не був зданий в експлуатацію.

У відзиві на апеляційну скаргу позивача, представник відповідача посилається на те, що оскільки позивачем не було внесено повністю грошові кошти на виконання умов договору № 152/1-2/6 придбання майнових прав від 17.07.2017 року, відповідно настала скасувальна умова і договір припинив свою дію, а тому суд першої інстанції правомірно відмовив в задоволенні позову, надавши вірну оцінку наданим позивачем доказам. З приводу позовних вимог про визнання майнових прав на квартири, то представник відповідача зазначав про те, що вказані договори були укладені з перевищенням повноважень, а тому суд вірно відмовив в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Представник відповідача Ішутко С.Ю. також подав апеляційну скаргу на рішення суду, яке оскаржив в частині задоволених вимог, та просив рішення суду скасувати в частині задоволених позовних вимог та відмовити в задоволенні позову.

Скаргу обґрунтовував тим, що за технічною документацією відсутні приміщення на які суд визнав майнові права позивача, а обраний позивачем спосіб захисту є неналежним. Так як в будинку відсутні приміщення, які були зазначені в договорі з позивачем, на думку відповідача останній лише має право на повернення йому грошових коштів, а не на нерухоме майно.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача представник позивача зазначив, що суд вірно послався на релевантну практику Верховного Суду, щодо обрання позивачем належного способу захисту, шляхом визнання за ним майнових прав на про інвестовані ним приміщення, щодо яких порушені строки будівництва та введення їх в експлуатацію, також позивач зазначав, що зміна в ході будівництва метражу приміщення, а також присвоєння інших номерів таким приміщенням, не доводить, що позивач не набув майнові права за укладеними ним договорами.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, поданої позивачем, та заперечував проти задоволення апеляційної скарги відповідача.

Представник відповідача Ішутко С.Ю. в судовому засіданні підтримав скаргу відповідача та просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги позивача.

Третя особа ОСОБА_4 та ОСОБА_6 підтримали апеляційну скаргу, подану відповідачем та заперечували проти задоволення скарги позивача.

Інші учасники процесу до суду не з`явились про день і час розгляду справи були повідомлені належним чином. Так, ЖБК "Дім на Будівельників" повідомлені шляхом направлення судової повістки-повідомлення, яка була вручена 29 серпня 2023 року, треті особи ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 відповідно до зворотного повідомлення відсутні за адресою місця їх проживання.

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення представників сторін, третіх осіб, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги позивача та відмову в задоволенні скарги відповідача з наступних підстав.

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 ЦК України).

У частині першій статті 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За положеннями статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

У частині першій статті 179 ЦК України надано визначення речі як предмета матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

До нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення (частина перша статті 181 ЦК України).

Також у статті 182 цього Кодексу передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Стаття 190 ЦК України визначає майно особливим об`єктом, яким вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Окремо вказано, що майнові права є неспоживчою річчю та визнаються речовими правами.

Майновими правами визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги (абзац третій частини другої статті 3 Закону України від 12 липня 2001 року № 2658-ІІІ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність»).

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення від 01 червня 2006 року у справі «Федоренко проти України» (№ 25921/02) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована ЄСПЛ і в справі «Стреч проти Сполученого Королівства», заява № 44277/98).

В іншій справі «Н.К.М. проти Угорщини» (NKM v. Hungary, скарга № 66529/11) у рішенні від 14 травня 2013 року ЄСПЛ зазначив, що «правомірні очікування» підлягають захисту як власне майно і майнові права.

У постанові від 30 січня 2013 року № 6-168цс12 Верховний Суд України визначив майнове право як «право очікування», яке є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав.

Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений деякими, але не всіма правами власника майна, і яке свідчить про правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно або інше речове право на певне майно в майбутньому.

Вказане свідчить про те, що громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, а також у тому, що набуте ними на законних підставах право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано.

Визнання за особою майнових прав як різновид загального способу захисту - визнання права, може бути використаний не тільки в речово-правових відносинах, але й у зобов`язально-правових, так як сам по собі факт перебування осіб у тих чи інших відносинах, у тому числі договірних, не може перешкоджати застосуванню до цих відносин норм інститутів загальної частини цивільного права.

Власником об`єкта будівництва або результату інших будівельних робіт є замовник, якщо інше не передбачено договором (стаття 876 ЦК України).

Захист майнових прав здійснюється в порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (частина перша статті 611 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року в справі № 761/5156/13-ц (провадження № 14-425цс19) вказано, що: «під майновим правом слід розуміти «право очікування», що є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. Тобто, майнове право - це обмежене речове право, за яким його власник наділений певними, але не всіма, правами щодо майна (див. постанову Верховного Суду України від 30 березня 2016 року у справі № 6-265цс16). Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (стаття 527 ЦК України). Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Власником об`єкта будівництва або результату інших будівельних робіт є замовник, якщо інше не передбачено договором (стаття 876 ЦК України). Оскільки відповідач не виконав належним чином зобов`язань за договором, не визнає майнових прав позивачки на спірне нерухоме майно, хоч вона і сплатила пайові внески у повному обсязі, тобто вчинила дії, спрямовані на виникнення юридичних фактів, необхідних і достатніх для отримання права вимагати переходу майнових прав на об`єкт, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано вважав, що є підстави для визнання за позивачкою майнових прав на квартиру».

Аналогічні висновки зробила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 27 лютого 2019 року у справі № 761/32696/13-ц, від 03 квітня 2019 року у справі № 761/9951/15-ц, від 29 травня 2019 року у справі № 761/20844/13-ц, від 20 березня 2019 року у справі №761/20612/15-ц та від 11 вересня 2019 року в справі №1522/16455/12.

Щодо вирішення позовних вимог про визнання майнових прав на нежитлове приміщення №5-2 за будівельною адресою - АДРЕСА_1 , загальною площею 257,30 кв.м.;

Задовольняючи вказані позовні вимоги, суд першої інстанції вважав встановленими такі обставини:

Судом встановлено, що 17.07.2017 року між сторонами у справі був укладений договір купівлі-продажу майнових прав на нежитлове приміщення №151/5/1/5-2 за змістом якого:

1.1.5. Загальна вартість майнових прав на нежитлове приміщення - загальна сума коштів, яку повинен сплатити покупець за цим договором за придбання майнових прав на нежитлове приміщення;

2.1. На умовах та за ціною, визначеною у цьому договорі, продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти у власність майнові права на нежитлове приміщення та сплатити продавцю за них грошові кошти в строк та у розмірі визначеному цим договором;

2.2. Майнові права на нежитлове приміщення, які відчужуються за цим договором, належать продавцю, зокрема, на підставі Договору №ПФЗ 01/01 про передачу функцій замовника, укладеного 11.03.2015 року між ТОВ «ЮГА ГРУПП» та ТОВ «ІБК «КДС ІНВЕСТ»;

2.3. Сторони встановили, що право власності на майнові права на нежитлове приміщення до покупця переходить після оплати покупцем 100% загальної вартості майнових прав на нежитлове приміщення та підписання сторонами акту приймання-передачі майнових прав на нежитлове приміщення;

2.4. Продавець зобов`язаний передати покупцеві майнові права на нежитлове приміщення та саме нежитлове приміщення після повної сплати їх вартості та прийняття об`єкта в експлуатацію у строки передбачені цим договором, а покупець зобов`язується прийняти їх. Передача та приймання майнових прав на нежитлове приміщення здійснюється сторонами за актом приймання-передачі майнових прав на нежитлове приміщення;

3.1. Загальна площа нежитлового приміщення, яке отримає покупець внаслідок придбання майнових прав на нежитлове приміщення, становить - 257,30 кв.м.;

3.2. Характеристика нежитлового приміщення: адреса забудови - АДРЕСА_5 ; нежитлове приміщення розташоване в під`їзді «5»; номер нежитлового приміщення 5-2; номер поверху 1;

4.1. Ціна одного квадратного метра загальної площі нежитлового приміщення на момент укладання цього договору складає 12950,00 грн., в т.ч. ПДВ. Зазначена в цьому пункті ціна може змінюватись на умовах цього договору;

4.2. Загальна вартість майнових прав на нежитлове приміщення (Ціна договору), яку покупець зобов`язаний сплатити продавцю, всього з ПДВ складає 3332035,00 грн. Загальна вартість майнових прав на нежитлове приміщення підлягає корегуванню відповідно до п.п. 4.3., 4.4., 5.4., 5.10 цього договору;

5.1. Покупець сплачує продавцю суму коштів згідно п.п. 4.2. цього договору в безготівковій формі з урахуванням п.п. 4.3., 4.4., 5.4. договору у строк до 20.08.2017 року;

5.2. Наступні платежі здійснюються покупцем за таким графіком (зазначена у графіку сума не є остаточною і коригується згідно п.п. 4.3., 4.4., 5.4., 5.10 Договору);

5.3. Повну сплату загальної вартості майнових прав на нежитлове приміщення покупець повинен здійснити по 20.08.2017 року;

5.7. Днем здійснення платежу вважається день зарахування коштів на рахунок продавця в банківській установі, яка її обслуговує;

5.9. У разі сплати покупцем 100% загальної вартості майнових прав на нежитлове приміщення одноразово, термін її сплати не повинен перевищувати строку зазначеного в п. 5.1. цього договору;

5.10. У разі, якщо розмір площі нежитлового приміщення, зазначений в п. 3.1. цього договору буде відрізнятись від фактичного розміру площі нежитлового приміщення, визначеного в результаті обмірів БТІ чи іншої спеціалізованої організації, сторони здійснюють відповідне корегування загальної вартості прав на нежитлове приміщення;

6.1.1. Покупець зобов`язується сплатити загальну вартість майнових прав на нежитлове приміщення, шляхом своєчасного перерахування коштів на рахунок продавця в строки та на умовах визначених цим договором;

6.3.3. Продавець зобов`язується передати покупцю нежитлове приміщення в строки передбачені цим договором;

6.3.4. Продавець зобов`язується видати покупцю довідку про оплату в повному обсязі загальної вартості майнових прав на нежитлове приміщення у разі 100% сплати загального розміру фактичної площі нежитлового приміщення, з урахуванням п. 5.10 договору;

7.1. Планове завершення будівництва об`єкту - у 4 кварталі 2017 року;

7.2. Планове прийняття об`єкту в експлуатацію - у 4 кварталі 2017 року;

7.3. Продавець зобов`язаний передати покупцю нежитлове приміщення по акту приймання-передачі майнових прав на нежитлове приміщення протягом шести місяців з моменту прийняття об`єкту в експлуатацію;

7.4. Строки передбачені в п.п. 7.1., 7.2. Договору переглядаються сторонами у наступних випадках: при затримці покупцем зобов`язань щодо сплати загальної вартості майнових прав на нежитлове приміщення; при внесенні змін в проектну документацію; при істотних розбіжностях проектних (очікуваних) і фактичних умов виконання робіт, передбачити які на перед сторони не мали можливості; у зв`язку з настанням і дією обставин форс-мажору і/або їхніх наслідків;

11.1. Сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов`язань, прийнятих на себе за цим договором (Т. 1, а.с. 7-10).

Згідно наявної в матеріалах справи копії банківської квитанції, 18.07.2017 року позивач здійснив оплату за договором №151/5/1/5-2 від 17.07.2017 року у сумі 3332035,00 грн. (Т. 1, а.с. 12).

За змістом довідки ТОВ «ІБК «КДС Інвест» №74 від 20.07.2017 року за підписами директора та бухгалтера про оплату вартості об`єкта нерухомості згідно Договору №151/5/1/5-2 купівлі-продажу майнових прав на нежитлове приміщення від 17.07. 2017 року, довідка видана позивачу в тому, що він сплатив продавцю грошові кошти відповідно до умов договору №151/5/1/5-2 купівлі-продажу майнових прав на нежитлове приміщення від 17.07.2017 року у розмірі 3332035,00 грн. (Т. 1, а.с. 11).

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії Додатку №3 протоколу розподілу площ в об`єкті до Договору №ПФЗ 01/01 «Про передачу функцій замовника» від 11.03.2015 року, загальна площа вбудованих приміщень складає 915,18 кв.м. ТОВ «ЮГА-ГГУПП» належить 17% від продаваємої площі, що становить - 155,58 кв.м. ТОВ «ІБК «КДС ІНВЕСТ» відповідно 83%, що становить 759,59 кв.м. ТОВ «ЮГА-ГУПП» належить 155,58 кв.м. офісних приміщень. ТОВ «ІБК «КДС ІНВЕСТ» належить 435,31 кв.м. офісних приміщень, 159,94 кв.м. магазину непродовольчих товарів та 164,35 кв.м. фізкультурно-оздоровчого центру (Т. 1, а.с. 65-66).

Встановивши, що позивач сплатив встановлену у п. 4.2. договору загальну вартість майнових прав на нежитлове приміщення у визначені в договорі строки, а відповідач у встановлені договором строки не завершив будівництво об`єкту, не ввів об`єкт в експлуатацію, не визнає наявності у відповідача майнових прав на це приміщення та посилається на відсутність такого об`єкту у будівництві, а фактично добудовою займаються самі інвестори, суд дійшов висновку про наявність порушення прав позивача та необхідність їх захисту в судовому порядку.

Суд дійшов висновку про невизнання та порушення прав позивача на нежитлове приміщення згідно договору №151/5/1/5-2 від 17.07.2017 року, адже маючи обґрунтовані та законні сподівання позивач позбавлений можливості отримання майнових прав внаслідок недобросовісної поведінки продавця у зв`язку з порушенням термінів побудови та здачі об`єкта в експлуатацію при повній сплаті позивачем передбаченої п. 4.2. договору загальної вартості майнових прав.

Дослідивши наявні в справі письмові докази, колегія суддів встановила, що вищенаведені обставини справи, які суд вважав встановленими є доведеними, висновки суду відповідають таким обставинам та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що у відповідача відсутні приміщення, з такими характеристиками, як були зазначені в договорі, а тому рішення суду неможливо буде виконати, колегія суддів не приймає з огляду на таке.

На підтвердження фактичної наявності в об`єкті будівництва площ нежитлових приміщень та квартир, на визнання майнових прав за якими претендує позивач, останнім надано суду копії технічних паспортів на забудову та довідки про її показники станом на квітень 2017 року (Т. 4, а.с. 9-74).

Поряд із цим, суд приймає до уваги посилання сторони відповідача на те, що згідно листа ДП «Бюро технічної інвентаризації», вказане підприємство повідомило про анулювання виданих у 2017 році технічних паспортів, а також всіх їх копій та дублікатів на багатоквартирний житловий будинок (секції №№4, 5) та паркінг за адресою: АДРЕСА_5 , а також довідки щодо показників на житловий, громадський чи виробничий будинок, господарські будівлі та захисні споруди, і прохало вважати скасованими з дня їх видання технічні паспорти, довідку, їх копії та дублікати у зв`язку із тим, що проведення інвентаризації відбулось без врахування усієї наявної дозвільної та проектної документації (Т. 4, а.с. 136).

Суд дійшов вірного висновку про неможливість прийняття як належних, достатніх та достовірних доказів поданих стороною позивача копій технічних паспортів на забудову, оскільки підприємство, яке їх виготовило, відмовилось від їх правильності та достовірності.

При цьому, суд вірно встановив, що розмір площі нежитлового приміщення за вказаним договором, згідно Додатку №3 протоколу розподілу площ в об`єкті до Договору №ПФЗ 01/01 «Про передачу функцій замовника» від 11.03.2015 року у відповідача об`єктивно наявний, тобто така площа наявна і у випадку не прийняття судом поданих стороною позивача копій технічних паспортів, від достовірності яких відмовилось підприємство, що їх виготовило.

Крім того, у п. 5.10 договору передбачена можливість коригування загальної вартості майнових прав , а тому зміна розміру приміщення після завершення будівництва не є підставою для відмови у задоволенні позову, адже площа приміщення після обмірів може як збільшитись, так і зменшитись.

Так як на час вирішення спору жодних конкретних дат завершення будівництва та введення будинку в експлуатації відповідач навести не міг, отже право очікування позивача перетворюється у абсолютно не визначену категорію очікування при умові, що кошти, передбачені у п. 4.2. договору, сплачені в повному обсязі та у строк визначений п.п. 5.1., 5.3. договору.

За обставин які склались суд для можливості дотримання сторонами умов п. 5.10 договору і наявності в подальшому у сторін реальної можливості реалізувати умови цього пункту та здійснити коригування загальної вартості майнових прав у випадку збільшення або зменшення площі приміщення за результатами його обміру БТІ чи іншою спеціалізованою організацією, правомірновизнав за позивачем майнові права на нежитлове приміщення за його характеристиками згідно договору №151/5/1/5-2 від 17.07.2017 року, зазначивши про визнання цих прав за умовами укладеного між сторонами договору №151/5/1/5-2 купівлі-продажу майнових прав на нежитлове приміщення від 17.07.2017 року, що в свою чергу надасть можливість сторонам дотриматись умов п. 5.10. договору після прийняття судового рішення.

Під час апеляційного розгляду справи встановлено, що будинок АДРЕСА_5 введено в експлуатацію 27 липня 2022 року., що підтверджується сертифікатом на а.см.153 том 7, який виданий на підставі акту готовності об`єкта до експлуатації від 15 липня 2022 року.

Разом з тим, та обставина, що до завершення апеляційного розгляду , після вирішення судом першої інстанції спору, будинок введено в експлуатацію не свідчить про те, що позивачем було обрано неналежний спосіб захисту порушеного права. На час звернення позивача до суду, єдиним можливим способом захисту порушеного права позивача було визнання за ним майнових прав, оскільки відповідач не визнавав за позивачем майнові права за укладеними ним договорами, а також порушував строки будівництва.

У рішенні суду міститься посилання на релевантну практику Верховного Суду, щодо належності обраного позивачем способу захисту.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 лютого 2019 року в справі № 761/32696/13-ц (провадження № 14-606цс18) зазначено, що захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства. Встановивши під час розгляду справи, що відповідачем не виконувалися належним чином взяті на себе зобов`язання, а також, враховуючи, що будинок на той час не було введено в експлуатацію, з урахуванням повної та вчасної сплати пайових внесків, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про визнання за позивачем майнових прав на вищевказані спірні об`єкти.

Посилання представника відповідача на те, що в прийнятому до експлуатації будинку відсутні нежитлові приміщення з зазначеними в договорі характеристиками, не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог про визнання майнових прав, оскільки як вже зазначалось вище сторони можуть провести відповідні коригування , що було передбачено умовами укладеного договору.

Зміна нумерації приміщень та зміна технічної документації також не свідчить про те, що інвестори, які укладали договори до проведення таких змін втрачають свої майнові права, та можуть претендувати лише на гроші, а не на конкретні об`єкти інвестування.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому керуючись ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд відмовляє в задоволенні скарги відповідача.

Щодо вирішення позовних вимог про визнання майнових прав на - житлове приміщення, двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 89,60 кв.м., та житлове приміщення: двокімнатну квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 90,00 кв.м.:

Відмовляючи в задоволенні таких позовних вимог, суд вважав встановленими такі обставини:

Відповідно до договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру №168/4/2/94 від 29.11.2018 року, квартира, яку отримує покупець внаслідок придбання майнових прав на квартиру, складається із житлового приміщення загальною площею 89,6 кв.м., за адресою: АДРЕСА_5 , номер квартири АДРЕСА_6 , двокімнатна, на другому поверсі, загальна вартість майнових прав складає 870287,00 грн. та сторони домовились, що грошові кошти, перераховані на рахунок продавця за договором купівлі-продажу майнових прав на нежитлове приміщення від 17.07.2017 року №152/1-2/6 зараховуються в рахунок оплати вартості предмета даного договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 29.11.2018 року №168/4/2/94 (Т. 1, а.с. 24-27).

Відповідно до довідки №124/1 від 29.11.2018 року, позивач свої фінансові зобов`язання за договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 29.11.2018 року №168/4/2/94 виконав в повному обсязі (Т. 1, а.с. 28).

Відповідно до договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру №169/5/2/145 від 29.11.2018 року, квартира, яку отримує покупець внаслідок придбання майнових прав на квартиру, складається із житлового приміщення загальною площею 90,0 кв.м., за адресою: АДРЕСА_5 , номер квартири АДРЕСА_7 , двокімнатна, на другому поверсі, загальна вартість майнових прав складає 870287,00 грн. та сторони домовились, що грошові кошти, перераховані на рахунок продавця за договором купівлі-продажу майнових прав на нежитлове приміщення від 17.07.2017 року №152/1-2/6 зараховуються в рахунок оплати вартості предмета даного договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 29.11.2018 року №169/5/2/145 (Т. 1, а.с. 29-32).

Відповідно до довідки №124/2 від 29.11.2018 року, він перед відповідачем свої фінансові зобов`язання за договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 29.11.2018 року №169/5/2/145 виконав в повному обсязі (Т. 1, а.с. 33).

Суд, вважав встановленою обставину укладення таких правочинів з керівником відповідача ОСОБА_11 з перевищенням його повноважень, визначених статутом, а тому відмовив в задовлоленні позовних вимог позивача про визнання за ним майнових прав на вищенаведені житлові приміщення.

Колегія суддів з таким висновком погодитись не може, оскільки суд зробив його з порушенням норм процесуального права внаслідок якого ухвалив незаконне рішення суду.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповдіно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлено законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.

Правочин вчинений з перевищенням повноважень є осопорюваним правочином.

З огляду на те, що в межах даної справи на розгляді суду не перебував позов про визнання недійсними вищенаведених договорів з підстав їх укладення керівником з перевищенням повноважень, суд при вирішенні даної справи порушив принцип диспозитивності. Враховуючи, що на час вирішення справи апеляційним судом відсутнє рішення суду, яким договори купівлі-продажу майнових прав на житлові приміщення, укладені позивачем визнані недійсними, висновок суду про те, що у позивача не виникли майнові права на житлові приміщення, з огляду на виконання позивачем умов договорів, щодо внесення вартості майнових прав, а також зарахування відповідачем коштів, внесених позивачем за іншим договором в якості вартості майнових прав на квартири є таким, що не відповідає встановленим обставинам та вимогам закону.

Посилання третьої особи ОСОБА_4 на неукладеність договорів купівлі-продажу майнових прав на житлові приміщення з огляду на надання директором відповідача ОСОБА_11 пояснень з приводу того, що він вказані договори не підписував, колегія суддів не приймає, так як ОСОБА_11 в нотаріально-посвідченій заяві від 11 вересня 2019 року підтвердив факт підписання договорів, а в інших письмових поясненнях від 09 липня 2019 року зазначав, що він такі договри не підписмував.

За відсутності висновку почеркознавчої експертизи, якою було б встановлено, що директор відповдіача ОСОБА_11 не підписував з позивачем договори купівлі-продажу майнових прав житлових приміщень, у суду відсутні докази не укладеності таких договорів.

Посилання відповідача на відсутність в нього оригіналів таких договорів не може свідчити про їх не укладеність.

Оригінали таких договорів суду надавались на огляд, представник відповідача в судовому засіданні не заперечував факт внесення позивачем грошових коштів на виконання договору купівлі-продажу майнових прав від 17.07.2017 року №152/1-2/6 , кошти за яким були зараховані відповідачем , як оплата вартості майнових прав на вищенаведені квартири, що дає підстави встановити факт повного виконання позивачем своїх обов`язків за вищевказаними договорами.

Відповідач не визнає майнові права позивача на житлові приміщення, оспорював факт укладеності таких правочинів, проте не довів це належними та допустимими доказами та з огляду на те, що на час вирішення справи районним судом будинок не був приийнятий в експлуатацію, позивачем було обрано ефективний спосіб захисту порушених прав, шляхом визнання за ним майнових прав на житлові приміщення за укладеними та виконаними позивачем договорами.

Посилання в суді апеляційної інстанції третьої особи ОСОБА_12 на те, що кошти вносились не особисто позивачем, а ОСОБА_13 , колегія суддів не приймає так як такі доводи не впливають на доведеність позивачем факту виконання ним умов договорів купівлі-продажу майнових прав житлових приміщень.

Суду були надані відповідні квитанції за якими відповідачем були зараховані кошти за договром від 17.07.2017 року №152/1-2/6. Та обставина, що в касу підприємтсва кошти вніс ОСОБА_13 а не особисто позивач, не спростовує факту виконання позивачем своїх зобов`язань.

Крім того позивачу були видані довідки за підписом керівника відповідача про отримання від позивача грошей на виконання умов договорів.

Та обставина, що кошти не були зараховані за договрами купівлі-продажу придбання майнових прав на квартири не має правового значення, оскільки в цих же договорах строни погодили зарахування сплачених позивачем коштів за іншим договром на придбання майнових прав на житлові приміщення.

Крім того в судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача визнав факт внесення позивачем коштів за договром від 17.07.2017 року №152/1-2/6 , але посилався на те, що кошти не були внесені вчасно та в передбаченому розмірі, а тому настала скасувальна умова і вважав, що за таких обставин, позивач має право просити повернення йому коштів, а не визнання прав на нежитлові приміщення.

За таких обставин, позивач довів в суді першої інстанції порушення його прав, та набуття ним майнових прав на два житлові приміщення, а суд першої інстанції безпідставно відмовив в захисті порушеного права позивача.

Доводи представника відповідача та третьої особи про те, що була змінена нумерація квартир і одну з квартир на яку претендує позивач придбала третя особа ОСОБА_12 , колегія суддів не приймає, з огляду на те, що договір купівлі-продажу ОСОБА_12 на квартиру АДРЕСА_8 , яка найбільш наближена за місцем розташування та по метражу до НОМЕР_1 уклала 15 січня 2020 року, а позивач в листопаді 2018 року. В судовому засіданні учасники процесу не заперечували, що станом на 2020 рік частина будівельних робіт вже були проведені (будинок вже був збудований проте не були заведені комунікації, недороблені внутрішні роботи) відповідно кошти внесені позивачем в 2018 році були використані в тому числі і на будівництво квартир, майнові права на які він просив визнати.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 вересня 2021 року у справі № 359/5719/17 (провадження № 14-8цс21) зазначено, що: «13 травня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в межах справи № 760/17864/16-ц (провадження № 61-699св17) підтвердив раніше сформовану позицію, викладену в постановах від 20 березня 2019 року у справі № 761/20612/15-ц (провадження № 14-39цс19) та від 27 лютого 2019 року у справі № 761/32696/13-ц (провадження № 14-606цс18), яка полягає в тому, що в разі невиконання забудовником належним чином взятих на себе зобов`язань, а також відсутності факту введення будинку в експлуатацію, з урахуванням повної та вчасної сплати пайових внесків, ефективним способом захисту порушених прав є визнання майнових прав на об`єкт інвестування. Інвестор після виконання ним фінансових зобов`язань за укладеними договорами купівлі-продажу цінних паперів та резервування об`єкта нерухомості (чи аналогічними правочинами, що підтверджують здійснення інвестування) отримує документи, які підтверджують реальність такого правочину та встановлюють для нього його особисті майнові права на конкретний об`єкт нерухомого майна. Для отримання права власності на такий об`єкт нерухомості інвестор має трансформувати свої майнові права у власність шляхом державної реєстрації речових прав на цей об`єкт нерухомості, але виконати це можна лише за умов завершення будівництва новоствореного об`єкта нерухомості відповідно вимог чинного законодавства та прийняття такого нерухомого майна до експлуатації (статті 328, 331 ЦК України). Отже саме інвестор є особою, яка первісно набуває право власності на об`єкт нерухомого майна, що споруджений за його кошти. Інвестор наділений правами, тотожними правам власника нерухомого майна, пов`язаними зі створенням об`єкту нерухомого майна, а тому в разі порушення його речових прав він має право на звернення до суду за їх захистом шляхом пред`явлення позову про визнання за ним його майнових прав.

За обставинами даної справи встановлено, що позивач є інвестором, який первісно набув прав на житлові приміщення, технічні характеристики, яких зазначені в вищенаведених договрах, і оскільки будинок не був прийнятий в експлуатацію, він іще в травні 2019 року до укладення договору з ОСОБА_12 звернувся з вимогами про визнання саме за ним майнових прав.

Посилання третьої особи ОСОБА_12 на те, що районним судом було відмовлено в призначенні технічної експертизи з метою встановлення дати підписання договорів-купівлі-продажу майнових прав, колегія суддів не приймає з огляду на те, що в апеляційному суді такі клопотання не заявлялись, також під час апеляційного розгляду ОСОБА_12 заперечувала проти зупинення провадження у даній справі до вирішення іншої справи, предметом розгляду якої є визнання недійсним договорів купівлі-продажу майнових прав на квартири, так як вважала, що справа містить достатньо інших доказів для відмови позивачу в позові.

Та обставина, що відповідач в подальшому змінив № квартир, а також змінився метраж квартир, після введення будинку в експлуатацію, не позбавляє права позивача отримати нерухоме майно, майнові права на яке він набув, повністю заплативши вартість таких прав іще в 2017 році.

Апеляційним судом також встановлено, що відповідачем під час апеляційного розгляду було надано лист ОК "Житлово-Будівельний кооператив "Дім на будівельників", відповідно до якого, квартира за АДРЕСА_6 за своїми характеристиками інша ніж вказано в договорі з позивачем. За характеристиками вказаними у договорі найбільш наближеною є квартира за АДРЕСА_9 майнові права на яку належать ТОВ "ІБК "КДС ІНВЕСТ", що спростовує доводи відповідача, що рішення суду не можливо бути виконано , а також доводи про відсутність квартири, проінвестованої позивачем.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

З огляду на те що в частині вирішення позовних вимог про визнання майнових прав на житлові приміщення, ті обставини справи, які суд вважав встановленими є недоведеними, судом допущено порушення норм матеріального та процесуального права рішення суду першої інстанції в цій частині позовних вимог підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення таких позовних вимог, та захисту порушених прав позивача в обраний ним спосіб на час звернення з позовом до суду.

Щодо вирішення позовних вимог про визнання майнових прав на нежитлове приміщення - нежитлове приміщення №6 за будівельною адресою - АДРЕСА_2 , загальною площею 263,10 кв.м.:

Відмовляючи в задоволення цих позовних вимог, суд першої інстанції вважав встановленим такі обставини.

17.07.2017 року між позивачем, як покупцем, та відповідачем, як продавцем, був укладений договір №152/1-2/6 купівлі-продажу майнових прав на нежитлове приміщення, за умовами якого:

2.1. На умовах та за ціною, визначеними в цьому договорі, продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти у власність майнові права на нежитлове приміщення та сплатити продавцю за них грошові кошти в строк та у розмірі визначеному цим договором;

2.3. Сторони встановили, що право власності на майнові права на нежитлове приміщення до покупця переходить після оплати покупцем 100% загальної вартості майнових прав на нежитлове приміщення та підписання сторонами акту приймання-передачі майнових прав на нежитлове приміщення;

2.4. Продавець зобов`язаний передати покупцеві майнові права на нежитлове приміщення та саме нежитлове приміщення після повної сплати їх вартості та прийняття об`єкта в експлуатацію у строки передбачені цим договором, а покупець зобов`язується прийняти їх. Передача та приймання майнових прав на нежитлове приміщення здійснюється сторонами за актом приймання-передачі майнових прав на нежитлове приміщення;

3.1. Загальна площа нежитлового приміщення, яке отримає покупець внаслідок придбання майнових прав на нежитлове приміщення, становить - 442,70 кв.м.;

3.2. Характеристика нежитлового приміщення: адреса забудови - АДРЕСА_5;

4.1. Ціна одного квадратного метра загальної площі нежитлового приміщення на момент укладання цього договору складає 12950,00 грн., в т.ч. ПДВ. Зазначена в цьому пункті ціна може змінюватись на умовах цього договору;

4.2. Загальна вартість майнових прав на нежитлове приміщення (Ціна договору), яку покупець зобов`язаний сплатити продавцю, всього з ПДВ складає 5732965,00 грн. Загальна вартість майнових прав на нежитлове приміщення підлягає корегуванню відповідно до п.п. 4.3., 4.4., 5.4., 5.10 цього договору;

5.1. Покупець сплачує продавцю суму коштів згідно п.п. 4.2. цього договору в безготівковій формі з урахуванням п.п. 4.3., 4.4., 5.4. договору у строк до 20.07.2017 року;

5.3. Повну сплату загальної вартості майнових прав на нежитлове приміщення покупець повинен здійснити по 20.07.2017 року;

5.7. Днем здійснення платежу вважається день зарахування коштів на рахунок продавця в банківській установі, яка її обслуговує;

6.1.1. Покупець зобов`язується сплатити загальну вартість майнових прав на нежитлове приміщення, шляхом своєчасного перерахування коштів на рахунок продавця в строки та на умовах визначених цим договором;

11.1. Сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов`язань, прийнятих на себе за цим договором;

14.1. Цей договір набирає чинності з моменту укладання його сторонами і припиняє свою дію в момент повного виконання сторонами своїх зобов`язань по договору або в разі настання скасувальної умови, передбаченої п. 14.2. договору;

14.2. Цей договір укладено сторонами із скасувальною умовою. Скасувальною умовою за цим договором є несплата покупцем першого платежу у розмірі та строки, як це передбачено п. 5.1. договору. У зв`язку із зазначеним вище, сторони встановили, що в разі настання скасувальної умови цей договір автоматично втрачає свою чинність з наступного дня після настання скасувальної умови;

15.9. Додаткові угоди до цього договору є його невід`ємною частиною, обов`язково викладаються письмово, підписуються сторонами та скріплюються зі сторони продавця печаткою (Т. 1, а.с. 13-16).

Як вбачається з матеріалів справи, згідно копії банківської квитанції позивач 18.07.2017 року здійснив оплату за договором №152/1-2/6 від 17.07.2017 року у сумі 1843665,00 грн. (Т. 1, а.с. 18).

За змістом копії довідки №75 від 20.07.2017 року про оплату вартості об`єкту нерухомості згідно Договору №152/1-2/6 купівлі-продажу майнових прав на нежитлове приміщення від 17.07.2017 року за підписами директора та бухгалтера, довідка видана позивачу в тому, що він сплатив продавцю грошові кошти відповідно до умов договору №152/1-2/6 купівлі-продажу майнових прав на нежитлове приміщення від 17.07.2017 року у розмірі 1843665,00 грн. (Т. 1, а.с. 17).

Також позивачем подано копію банківської квитанції про сплату ним 09.10.2017 року за договором №152/1-2/6 від 17.07.2017 року грошових коштів в сумі 536850,00 грн. та копію банківської квитанції про сплату ним 02.10.2017 року за договором №152/1-2/6 від 17.07.2017 року грошових коштів в сумі 1203724,00 грн. (Т. 1, а.с. 21-22).

Згідно наданої стороною позивача довідки №72 від 19.07.2018 року про оплату вартості об`єкту нерухомості згідно Договору №152/1-2/6 купівлі-продажу майнових прав на нежитлове приміщення від 17.07.2017 року за підписами директора та бухгалтера, довідка видана позивачу в тому, що він сплатив продавцю грошові кошти відповідно до умов договору №152/1-2/6 купівлі-продажу майнових прав на нежитлове приміщення від 17.07.2017 року у розмірі 3584239,00 грн. (Т. 1, а.с. 20).

Укладаючи договір №152/1-2/6 купівлі-продажу майнових прав на нежитлове приміщення від 17.07.2017 року, сторони у п.п. 14.1, 14.2. цього договору погодили наявність скасувальної обставини, а саме, що цей договір набирає чинності з моменту укладання його сторонами і припиняє свою дію в момент повного виконання сторонами своїх зобов`язань по договору або в разі настання скасувальної умови, передбаченої п. 14.2. договору. Згідно п. 14.2., цей договір укладено сторонами із скасувальною умовою. Скасувальною умовою за цим договором є несплата покупцем першого платежу у розмірі та строки, як це передбачено п. 5.1. договору. У зв`язку із зазначеним вище, сторони встановили, що в разі настання скасувальної умови цей договір автоматично втрачає свою чинність з наступного дня після настання скасувальної умови, а тому суд відмовив у визнанні за позивачем майнових прав на нежитлові приміщення за вказаним договором.

Дослідивши наявні в справі докази, колегія суддів встановила, що вищенаведені обставини, які суд вважав встановленими є доведеними. Висновки суду в цій частині відповідають встановленим обставинам та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що внаслідок укладення додаткових угод до вказаного договору, сторони змінили, як строки внесення коштів, так і площу нежитлових приміщень, а також ціну договору, та посилання на виконання позивачем змінених умов договору, колегія суддів не приймає з огляду на те, що суд першої інстанції надав належну оцінку наданим сторонам доказам та вирішив спір відповідно до встановлених судом обставин та вимог закону.

Частино 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України).

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 78 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).

Заперечуючи проти настання скасувальної умови за договором №152/1-2/6 від 17.07.2017 року, сторона позивача надала паперову фотокопію додаткової угоди від 20.07.2017 року до договору купівлі-продажу майнових прав на нежитлове приміщення №152/1-2/6 від 20.07.2017 року, за якою, до вказаного договору внесені зміни та виключено з його умов скасувальну обставину викладену у п.п. 14.1., 14.2. (Т. 2, а.с. 233).

Ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду оригінал угоди від 20.07.2017 року, якою була виключена з договору скасувальна умова, позивач суду не надав, а тому суд першої інстанції вірно встановив, що позивач не довів наявність домовленості між сторонами про виключення з умов договору скасувальної умови.

Та обставина, що від позивача відповідач приймав кошти на виконання умов договору, після настання скасувальної умови та не повернув їх позивачу, не свідчить про те, що договір не припинив свою дію.

Суд вірно зазначив, щовступаючи у договірні відносини кожна зі сторін діє з власної волі та на власний ризик і відповідно має усвідомлювати наслідки відхилення від загальних правил укладання правочинів.

Сторона позивача стверджує, що додаткова угода від 20.07.2017 року була укладена в одному оригінальному примірнику та залишилась у продавця, а позивачу було дозволено лише здійснити її фотографування, і в такому вигляді вона була укладена з метою аби інші інвестори не зловживали своїми правами.

При цьому, позивач навіть не зберіг оригінального фотофайлу та оригінального фотоприладу, на який начебто було здійснене фотографування, що призвело до неможливості призначити судом експертизи за клопотанням представника відповідача.

За відсутності оригіналу додаткової угоди для її порівняння із наданою паперовою фотокопією, такий доказ не може бути прийнятий судом як належний, достатній та достовірний доказ зміни сторонами умов договору №152/1-2/6 від 17.07.2017 року щодо виключення скасувальної обставини.

Також, суд вірно не прийнявяк належний, та допустимий доказ виключення зі змісту договору скасувальної умови відповідь ОСОБА_10 від 20.02.2020 року та її нотаріально посвідчену заяву від 10.04.2020 року, у яких йдеться про те, що нею із позивачем була укладена додаткова угода від 20.07.2017 року, оскільки за приписами ст. 654 ЦК України, зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, тобто у даному випадку у письмовій формі, а згідно ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Крім того, пояснення та заява колишнього власника і керівника товариства ОСОБА_14 не є доказами в розумінні ст. 76 ЦПК України, а про допит цієї особи в якості свідка, що передбачає приведення судом свідка до присяги та попередження про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві покази, сторона позивача клопотання не заявляла.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач також посилається на наявність додаткової угоди №1 від 23.11.2018 року до договору №152/1-2/6 купівлі-продажу майнових прав на нежитлове приміщення від 17.07.2017 року, за якою визначено загальну площу нежитлового приміщення в розмірі 263,10 кв.м., загальна вартість майнових прав визначена у сумі 3584239,00 грн., а строк сплати коштів встановлений по 31.10.2017 року (Т. 1, а.с. 19).

Також позивач посилається на наявність додаткової угоди №2 від 29.11.2018 року до договору №152/1-2/6 купівлі-продажу майнових прав на нежитлове приміщення від 17.07.2017 року, за якою загальна вартість майнових прав на нежитлове приміщення визначена у сумі 1843665,00 грн., а інша частина грошових коштів зараховується в рахунок оплати вартості предмета договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 29.11.2018 року №168/4/2/94 та предмета договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 29.11.2018 року №168/5/2/145 по 870287,00 грн. за кожним договором (Т. 1, а.с. 23).

Доводи позивача про те, щоукладення додаткових угод №1 та №2 до договору №152/1-2/6 від 17.07.2017 року, свідчить про те, що скасувальна умова не настала і договір діяв, колегія суддів не приймає так яквивчивши зміст цих додаткових угод, судом вірно встановлено, що жодного посилання на попередньо укладену між сторонами додаткової угодивід 20.07.2017 року ці додаткові угоди не містять, отже відсутні підстави вважати, що цими додатковими угодами може бути підтверджено дійсне укладання між сторонами додаткової угоди від 20.07.2017 року .

Таким чином, поскільки за матеріалами справи не доведено внесення змін до договору №152/1-2/6 від 17.07.2017 року щодо виключення умов про скасувальну обставину, такий договір втратив чинність 21.07.2017 року. Укладання додаткових угод №1 від 23.11.2018 року та №2 від 29.11.2018 року до договору який вже втратив чинність є неможливим, а крім того жодним чином не могло змінити його умов.

Окремого договору, (на відміну від договорів купівлі-продажу житлових приміщень)після настання скасувальної умови, за договором який припинив свою дію, щодо відчуження позивачу нежитлових приміщень в меншому розмірі та за іншою ціною сторони не укладали, а тому суд дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав визнати за позивачем майнові права за договором, який припинив свою дію, внаслідок настання скасувальної умови.

Та обставина, що відповідач не повернув позивачу різницю, між перерахованими позивачем коштами та тими коштами, які відповідач зарахував на придбання майнових прав на дві квартири, не свідчить про те, що договір не припинив свою дію і позивачу належать майнові права на нежитлове приміщення №6 за будівельною адресою - АДРЕСА_2 , загальною площею 263,10 кв.м.

Колегія суддів погоджується з доводами відповідача , що права позивача в цій частині позовних вимог підлягають захисту, шляхом повернення йому різниці між, отриманими відповідачем коштами за договором який припинив свою дію та тими коштами, які були зараховані відповідачем за договорами купівлі-продажу майнових прав на два житлові приміщення.

Доводи позивача про те, що видачею позивачу довідки про внесення коштів за договором №152/1-2/6, відповідач фактично підтвердив, що такий договір не припинив свою дію, колегія суддів відхиляє, оскільки в довідці зазначена менша, сума ніж була передбачена для сплати, а також зміст довідки не спростовує, що кошти за договром були внесені з порушенням строку внесення платежу, тобто видана довідка не спростовує настання скасувальної умови.

Рішення суду в частині відмови позивачу у визнанні майнових прав на нежитлове приміщення № 6, площею 263, 10 кв.м. ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому відповдіно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга позивача в частині цих позовних вимог задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України апеляційний суд, в зв`язку з ухваленням нового судового рішення, змінює розподіл судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач заявив позовні вимоги, за якими просив визнати майнові права на нерухоме майно загальною вартістю 6916 274 грн. За результатами апеляційного перегляду за позивачем визнано майнові права на майно, загальною вартістю 5072 609 грн., що становить 73% . За подачу позову позивач сплатив судового збору 9605 грн.х73%= 7011, 65 грн, які відповідач зобов`язаний компенсувати позивачу .

За подачу апеляційної скарги позивач сплатив 14 407 грн. 50 коп. Позивач в апеляційній інстанції оскаржував рішення в частині майнових прав на 3 684239 грн., а задовольнив апеляційний суд лише майнові права на житлові приміщення на суму 1733 562 грн. 35 коп., що становить 47%. Тобто судового збору за подачу апеляційної скарги відповдіач зобов`язаний компенсувати позивачу 14407.50 х 47%= 6771 грн. 53 коп.

Так як апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, понесені відповдіачем судові витрати йому не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 375, 376, 381-384, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу Ішутко Сергія Юрійовича в інтересах ТОВ "Інвестиційно-будівельна компанія "КДС ІНВЕСТ" залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 04 лютого 2022 року в частині задоволених позовних вимог залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 04 лютого 2022 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання майнових прав на квартири скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким такі позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 майнові права на об`єкти будівництва:

житлове приміщення, двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 89, 60 кв.м.

житлове приміщення двокімнатну квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 90 кв.м.

В частині відмови в задоволенні майнових прав на нежитлове приміщення № 6 за будівельною адресою - АДРЕСА_2 , загальною площею 263, 10 кв.м. залишити без змін.

Рішення в частині розподілу судових витрат змінити.

Стягнути з ТОВ "Інвестиційно-будівельна компанія "КДС ІНВЕСТ" на користь ОСОБА_2 судовий збір за подачу позову 7011 грн. 65 коп.

Стягнути з ТОВ "Інвестиційно-будівельна компанія "КДС ІНВЕСТ" на користь ОСОБА_2 судовий збір за подачу апеляційної скарги 6771 грн. 53 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 вересня 2023 року.

Головуючий суддя:

Судді: