19.09.2023 Справа № 363/1089/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2023 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Баличевої М.Б.,

при секретарі Редкач М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду м. Вишгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , законний представник відповідача: ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Сквирський психоневрологічний інтернат про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини,-

ВСТАНОВИВ:

13.03.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом, у якому просив визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батьком ОСОБА_1 та внести зміни до актового запису № 149 від 21.12.1999 р. про народження, вчиненого у м. Вишгороді Київської області відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції у Київській області, а саме: змінити відомості про батька з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_2 ».

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з середини вересня 1998 року по листопад 1998 року його матір ОСОБА_5 проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 у приватному будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .В середині жовтні 1998 року ОСОБА_5 , з її слів завагітніла від нього та ІНФОРМАЦІЯ_2 народила Позивача. Одразу після його народження, ОСОБА_2 , не визнав себе його батьком, припинив з матір`ю Позивача сімейні стосунки, пішов від неї та вони стали проживати окремо. У зв`язку з цим при реєстрації народження дитини в Вишгородському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області ім`я та по-батькові дитини у Книзі реєстрації народжень було записано у відповідності з ч. 1 ст.135 Сімейного кодексу України за вказівкою матері - ОСОБА_5 , яка записала батьком дитини ОСОБА_4 . Згідно рішення Вишгородського районного суду Київської області від 26.11.2007 року ОСОБА_2 визнаний недієздатним та опікуном над ним встановлена рідна матір- ОСОБА_3 та на даний час він на постійній основі перебуває в Сквирському психоневрологічному інтернаті.На підставі викладеного, позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 14.04.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрити провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Зобов`язано виконавчий комітет Вишгородської міської ради Київської області надати до суду належним чином завірену копію рішення від 25.12.2009 року № 339 про встановлення опіки та призначення опікуна ОСОБА_2 .

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 15.09.2020 року призначено у справі судово біологічну (судово генетичну) експертизу, проведення якої доручено експертам Київському міському клінічному бюро судово медичної експертизи та на час її проведення провадження у справі зупинено.

12.11.2020 від Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи надійшло повідомлення про необхідність забезпечення судом явки ОСОБА_1 та його біологічної матері до вказаної установи для відбору зразків крові (а.с. 104).

28.12.2020 від Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи надійшов лист, згідно якого 11.12.2020р. особи у справі на відбір крові не з`явились, просять забезпечити явку ОСОБА_1 та його біологічної матері для відбору зразків крові (а.с. 108).

29.03.2021 року представником позивача- ОСОБА_6 через канцелярію суду подана заява з долученням до матеріалів справи копії листа керівникові Сквирського психоневрологічного інтернату від 08.02.2021 р., в якому вона просить сприяти у вирішенні питання щодо відбору зразку крові у їх підопічного ОСОБА_2 (а.с.112-115)

08.10.2021 року на адресу суду направлене клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Орел Р.В. про письмове звернення до ОСОБА_3 про надання чи мотивованого не надання дозволу для взяття зразків крові у ОСОБА_2 для дослідження методом ДНК аналізу, оскільки він є недієздатним (а.с.139-141).

12.10.2021 року Вишгородським районним судом направлений лист на адресу Відповідача про запит на надання письмової відповіді щодо надання чи мотивованого не надання дозволу на взяття зразків крові ОСОБА_2 (а.с.144)

19.10.2021, 30.06.2022, 13.12.2022 16.12.2021, 22.12.2022 року Київське міське клінічне бюро судово-медичної експертизи направило лист, зі змісту якого вбачається, що зразок крові ОСОБА_2 їх установою не отриман (а.с. 145, 158, 164-165,167, 172, 175).

22.11.2021 року на адресу Сквирського психоневрологічного інтернату направлений запит про стан ОСОБА_2 та можливість відібрання у нього біологічних зразків, необхідних для проведення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи (а.с.150).

03.12.2021 року від законного представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 надійшла згода на відібрання зразків крові для дослідження методом ДНК аналізу для проведення даної експертизи(а.с.151).

06.12.2021 року на адресу Сквирського психоневрологічного інтернату направлений лист зі згодою ОСОБА_3 на відібрання у ОСОБА_2 біологічних зразків, необхідних для проведення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи (а.с.152).

06.12.2021 року на адресу Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи направлений лист зі згодою ОСОБА_3 на відібрання у ОСОБА_2 біологічних зразків, необхідних для проведення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи (а.с.153).

Листом від 05.01.2023 року ОСОБА_1 та його представника повідомлено про те, що судом встановлений термін один місяць з дня отримання листа для забезпечення виїзду лаборанта до Сквирського психоневрологічного інтернату (а.с. 177-178). У разі ухилення ОСОБА_1 від даного зобов`язання, ухвала Вишгородського районного суду від 15.09.2020 р. буде повернута без виконання ( а.с.177-178).

06.02.2023 року на адресу суду від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Орел Р.В. надійшло клопотання про поновлення провадження, яке обґрунтоване необхідністю залучення по справі третьої особи та доручення відібрання біологічного матеріалу, необхідного для проведення експертизи.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 06.02.2023 року поновлено провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 14.03.2023 року залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Сквирський психоневрологічний інтернат; фахівцям якого доручено відібрання зразків біологічного матеріалу (крові) недієздатного ОСОБА_2 у встановленому порядку; відібрані зразки біологічного матеріалу (крові) недієздатного ОСОБА_2 направити на адресу Вишгородського районного суду Київської області для подальшого направлення до Київського міського клінічного бюро судово медичної експертизи.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 21.04.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, надали заяву про розгляд справи без їх участі, в якій позовні вимоги підтримали повністю.

Законний представник відповідачка в судове засідання не з`явилася, 19.06.2020 року через канцелярію суду подала відзив на позовну заяву, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_2 являється її сином та згідно рішення Вишгородського районного суду Київської області від 26.11.2007 року він визнаний недієздатним, а згідно рішення від 13.04.2010 року ОСОБА_3 є його опікуном. З 2010 року ОСОБА_2 проживає ( є утриманцем) в Сквирському психоневрологічному інтернаті. Ця установа закрита, він в силу стану здоров`я, не покидає її територію. До 2010 року він проходив періодичне лікування в умовах стаціонару в Київській обласній психіатричній лікарні № 2 в с.Кичеєво. Там же він познайомився з ОСОБА_7 , в якій вона також проходила лікування, оскільки має психіатричний діагноз. ОСОБА_3 відомо, що вони бачились кілька разів в м. Вишгород. Наголошує на тому, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 не проживали разом однією родиною без реєстрації шлюбу по АДРЕСА_1 з вересня 1998 року, як про це зазначено в позові. На той час він проживав або в інтернаті, а в перервах між лікуванням - разом з їх родиною в м. Вишгород. На той період в будинку за вказаною адресою проживала мати ОСОБА_3 , який в 2006 р. вона отримала у власність після смерті матері. ОСОБА_5 в 1998 вона бачила особисто один раз в м. Вишгороді разом із своїм сином. Звернула увагу на те, що вона була із явними ознаками вагітності. Після цього вона її не бачила, не спілкувалась. Так само з нею і перестав спілкуватися ОСОБА_2 . Приблизно через два роки ОСОБА_7 прийшла до ОСОБА_3 додому разом з хловчиком 2-х років та повідомила, що це її онук. В розмові із сином, він заперечував своє батьківство. З того часу ОСОБА_5 , почала присилати мені образливі листи. Позовні вимоги щодо визнання батьківства невизнає. По-перше, через те, що коли ОСОБА_2 почав спілкуватись з ОСОБА_8 , вона вже була вагітна на великому терміні, це було помітно. По-друге, в листах, які надсилала або приносила ОСОБА_9 неодноразово наголошувала на тому, що ОСОБА_10 не являється біологічним батьком її дитини. По-третє, протягом 20 років ОСОБА_11 як в листах, так і по телефону вона наголошувала на тому, що не хоче спілкуватися з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Зазначила, що не проти призначення судово-біологічної експертизи та за станом здоров`я просить проводити слухання по справі без її участі.

Представник третьої особи Сквирський психоневрологічний інтернат в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. 19.04.2023 року листом повідомило, що в них відсутні фахівці, які володіють необхідними повноваженнями щодо відібраня зразків біологічного матеріалу (крові) недієздатного ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_5 в судовому засідання надав наступні покази, що вона познайомилась з ОСОБА_2 у вересні 1998 р., він запропонував зустрічатися у приватному секторі у Пущі-Водиці в приватному секторі, шлюб був не офіційний, однак на 4-му місяці вагітності вони розійшлися., коли вона повідомила про вагітність, оскільки у ОСОБА_2 були складні стосунки із сім`єю та він був залежний від фінансової допомоги ОСОБА_3 , яка відмовилася утримувати дитину фінансово. Після чого зв`язок був розірваний. Зареєструвала дитину як мати-одиначка. ОСОБА_1 має спадкове психічне порушення, він перебуває на обліку, хвороба є невиліковною та його стан характеризується як недієздатний, має 2 групу інвалідності.

Суд, вислухавши представника позивача, допитавши свідка, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини і дійшов наступних висновків.

Встановлено, що згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України № 2 від 20.09.2016 р. 07.03.2013 р. реєстратором Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції у Київській області відбулась реєстрація актового запису про народження № 149 від 21.12.1999 р. про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 7-8).

Згідно Витягу із акту огляду МСЕК до довідки Сер. КИО-І № 266375 ОСОБА_2 має з 01.09.2006 року довічно другу групу інвалідності за загальним захворюванням, діагноз: хвороба Блейлера (а.с. 49-50).

До матеріалів справи долучене також Посвідчення серії НОМЕР_1 від 02.03.2005 року, згідно якого ОСОБА_2 має інвалідність ІІ групи загальне захворювання на термін з 01.08.2004 по 01.09.2006 року (а.с.51).

Згідно рішення Вишгородського районного суду Київської області по справі № 2/2-«О»-55 від 26.11.2007 року ОСОБА_2 визнано недієздатним (а.с. 54-55).

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області по справі № 2«О»2/2010 від 13.04.2010 року призначено ОСОБА_12 опікуном над сином ОСОБА_2 (а.с. 59).

Згідно Довідки за вих№ 86 від 05.06.2020 р. ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в тому, що він знаходиться на обліку в Управлінні ПФУ Сквирське об`єднане управління ПФУ і отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1 638,00 грн.(а.с. 53)

З Довідки № 249 від 04.06.2020 року вбачається, що ОСОБА_2 дійсно являється утриманцем установи з 25.06.2010 року наказ № 39-п від 25.06.2010 року по даний час перебуває на повному державному утриманні (а.с.51).

До матеріалів справи долучені також листи, адресовані ОСОБА_3 (а.с. 56-57)

Дослідивши письмові докази, вислухавши пояснення сторін, оцінивши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 7 Конвенції про права дитини, дитина, наскільки це можливо, має право знати своїх батьків.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Відповідно до статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Частиною першою статті 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Частиною першою статті 135 СК України визначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Положеннями статті 128 СК України визначено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України ( постанова №3 пленуму ВСУ від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів").

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення (стаття 89 ЦПК України).

Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів.

Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №591/6441/14-ц (провадження №61-6030св18) зазначено, що: «щодо предмету доказування у даній категорії справи, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи».

Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по-батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено), відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це: Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною четвертою, пунктами 3-5 частини п`ятої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

У частині першій статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до частини першої статті 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

При цьому судом вжито належних процесуальних заходів з метою проведення судово-медичної генетичної експертизи та забезпечення участі відповідача у її проведенні.

З врахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку відмови у задоволенні позову як необґрунтованого, оскільки позивачем не надано достатніх доказів та не забезпечено відібрання зразків крові експертній установі для відібрання біологічних матеріалів для проведення судово-медичної генетичної експертизи.

Керуючись ст. ст. 126, 128, 134, 135 СК України, ст.ст. 12-13, 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Повний текст рішення складено 27 вересня 2023 року.

Головуючий М.Б. Баличева