ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6987/23 Справа № 204/7588/19 Суддя у 1-й інстанції - Мащук В. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Романцова Максима Вікторовича на заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2020 року у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування збитків в порядку регресу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2019 року ФОП ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування збитків в порядку регресу.

В обґрунтування позовних вимог фізична особа-підприємець ОСОБА_2 посилався на те, що 17 березня 2017 року між ПрАТ СК ВУСО та ТОВ УЛФ-ФІНАНС (Страхувальник), було укладено Договір страхування наземного транспорту №3-00, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом Volvo FMX, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Відповідно до умов договору ПрАТ СК ВУСО взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. 06 липня 2018 року приблизно о 23 год. 50 хв. в м. Дніпро на перехресті пр.Слобожанський - вул. Байкальська мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Тоуоtа Land Cruiser, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля Volvo FMX, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу Volvo FMX, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , було завдано механічних пошкоджень, а власнику автомобіля - матеріального збитку. Відповідно до постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2018 року у справі №202/5234/18 визнано винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у сумі 340 грн. та постанови від 20 вересня 2018 року у справі №202/5229/18 визнано винним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у сумі 340 грн. Вказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини обох учасників ДТП. Власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля Volvo FMX, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , звернувся до страховика - ПрАТ СК ВУСО із заявою про виплату страхового відшкодування за договором №3-00. Виконуючи взяті на себе зобов`язання по Договору страхування, на підставі страхового акту №07391-02 від 06 серпня 2018 року, ПрАТ СК ВУСО виплатило власнику пошкодженого автомобіля Volvo FMX, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу у розмірі 299 186 грн. 75 коп. Отже, у ОСОБА_1 виникло зобов`язання перед ПрАТ СК ВУСО відшкодувати завдані збитки в розмірі 50 % сплаченого страхового відшкодування страхувальнику останнього. Оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача як водія транспортного засобу Тоуоtа Land Cruiser, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , була застрахована за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/3106068 в ПрАТ СК БРОКБІЗНЕС, ПрАТ СК «ВУСО звернулося до ПрАТ СК БРОКБІЗНЕС, з вимогою про відшкодування збитків в порядку регресу. ПрАТ СК БРОКБІЗНЕС здійснило виплату на рахунок ПрАТ СК ВУСО частини страхового відшкодування (відповідно до ліміту відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну на одного потерпілого у розмірі 100 000 грн., за вирахуванням франшизи за Полісом у розмірі 510 грн.) в розмірі 99 490 грн. Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням склала: 50103 грн. 38 коп. 11 липня 2019 року між ПрАТ СК «ВУСО та Фізичною особою- підприємцем ОСОБА_2 укладено Договір №11/07/2019 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор (Позивач) отримує право вимоги відшкодування, у порядку регресу, збитків завданих Первісному кредитору по договорам -страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. У тому числі, новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором №3-00 від 17 березня 2017 року. Отже, до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 перейшло право вимоги щодо стягнення з ОСОБА_1 вищевказаної суми боргу у розмірі 50103 грн. 38 коп. З метою досудового врегулювання спору, ОСОБА_1 було направлено Вимогу про відшкодування збитків у порядку регресу. ОСОБА_1 заборгованість не погасив, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовною заявою. На підставі викладеного, ФОП ОСОБА_2 просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь завдані збитки у порядку регресу у розмірі 50103 грн. 38 коп., судові витрати покласти на відповідача у розмірі 768 грн. 40 коп., витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн. покласти на відповідача.

Заочним рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2020 року задоволено позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування збитків в порядку регресу. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 завдані збитки в порядку регресу у сумі 50 103 грн. 38 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 судові витрати, пов`язані з розглядом справи у сумі 10000 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 судовий збір у сумі 768 грн. 40 коп.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2023 року залишено без задоволення заяву представника відповідача ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення суду від 04 березня 2020 року у цивільній справі № 204/7588/19 за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування збитків в порядку регресу.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Романцов М.В. просить заочне рішення суду від 04 березня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржене рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.367 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час та місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Згідно з частини 1 статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Встановлено, 17 березня 2017 року між ПрАТ СК ВУСО та ТОВ УЛФ-ФІНАНС укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №3-00, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом. Відповідно до умов Договору ПрАТ СК ВУСО взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування (а.с.12-15).

Відповідно до реєстру застрахованих ТЗ № 42 від 31 серпня 2017 року до генерального договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № №3-00 від 17 березня 2017 року, автомобіль Volvo FMX, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , застрахований відповідно до генерального договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №3-00 (а.с.83, 84).

Відповідно до довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 047850 Управління Патрульної поліції у місті Києві Національної поліції, 06 липня 2018 року о 23.50 у м. Дніпро, просп. Слобожанський, ЕО 610, сталося лобове зіткнення автомобіля Тоуоtа Land Cruiser, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля Volvo FMX, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 .. Відносно водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_3 складено протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124 КУпАП (а.с.16).

Відповідно до постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2018 року у справі №202/5234/18 ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у розмірі 340 грн. (а.с.17).

Відповідно до постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2018 року у справі №202/5229/18 ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у розмірі 340 грн. (а.с.18).

09 липня 2018 року водієм ОСОБА_3 направлено повідомлення про настання події з наземним транспортним засобом (Заява на виплату страхового відшкодування). Договір страхування № 4-01, застраховане майно Volvo, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Інші учасники події: Тоуоtа Land Cruiser, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с.20).

09 липня 2018 року складено Акт огляду колісного транспортного засобу Volvo FMX, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , вказано найменування деталей та характер їх пошкоджень (а.с.21).

Відповідно до рахунку на передоплату № LT-DP1802121 від 10 липня 2018 року ПП Техносервісінформ, сума ремонтних робіт та запчастин автомобіля: модель FM, № шасі НОМЕР_5 , рег.№ НОМЕР_1 , склала 340432 грн. 40 коп. (а.с.22).

Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування ТОВ УЛФ ФІНАНС сума страхового відшкодування складає 299186 грн. 75 коп. (а.с.23).

Відповідно до страхового АКТу № 07391 02 від 06 серпня 2018 року, за договором страхування наземного транспорту № 3-00 від 17 березня 2017 року СК ВУСО, сума страхового відшкодування страхувальнику ТОВ УЛФ ФІНАНС, застраховане майно: автомобіль Volvo FMX - НОМЕР_6 , державний номер НОМЕР_1 , відповідно до АКТу та п. 4.1.1. Договору страхування наземного транспорту № 3-00 від 17 березня 2017 року, складає 299186 грн. 75 коп. (а.с.24).

Відповідно до платіжного доручення № 17458 від 06 серпня 2018 року ПрАТ СК ВУСО перерахувало ПП Техносервісінформ страхове відшкодування відповідно с/а07391-02 від 06 серпня 2018 за Договором № 4-01 від 31 серпня 2017 (рах. LT-DP1802121 від 10 липня 2018) (Стр. ТОВ УЛФ ФІНАНС, заява від 09 липня 2018) у розмірі 149593 грн. 37 грн. (а.с.25).

Відповідно до платіжного доручення № 17584 від 07 серпня 2018 року ПрАТ СК ВУСО перерахувало ПП Техносервісінформ страхове відшкодування відповідно с/а07391-02 від 06 серпня 2018 за Договором № 4-01 від 31 серпня 2017 року (рах.LT-DP1802121 від 10 липня 2018) (Стр. ТОВ «УЛФ ФІНАНС», заява від 09 липня 2018 року) у розмірі 149593 грн. 38 коп. (а.с.25).

Встановлено, цивільно-правова відповідальність відповідача як водія транспортного засобу Тоуоtа Land Cruiser, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , була застрахована за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/3106068 в ПрАТ СК БРОКБІЗНЕС.

Відповідно до повідомлення ПрАТ Страхової компанії Брокбізнес від 10 грудня 2018 року вих. № ЦВ 709/50/У на адресу ПрАТ СК ВУСО, ПрАТ СК Брокбізнес прийняло рішення про виплату ПрАТ СК ВУСО страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль Volvo FMX, державний номер НОМЕР_1 , згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ 3106068 від 15 лютого 2018 року. Виплата страхового відшкодування здійснена в строки передбачені законодавством в розмірі 99 490 грн. (а.с.89).

Відповідно до договору № 11/07/2019 від 11 липня 2019 року про відступлення права вимоги ПрАТ СК ВУСО відступило права вимоги ФОП ОСОБА_2 за договором №3-00, номер страхового акту 07391-02 страхувальник ТОВ УЛФ ФІНАНС, боржник ОСОБА_1 , сума страхового відшкодування 299186 грн. 75 коп., сума боргу 50103 грн. 38 коп. (а.с. 6-8,9-11).

22 липня 2019 року за вих.№ ВФ/07391-02 ФОП ОСОБА_2 направлено на адресу ОСОБА_1 повідомлення про відступлення прав вимоги (а.с. 85).

22 липня 2019 року за вих. № ВФ/07391 02 ФОП ОСОБА_2 направлено на адресу ОСОБА_1 претензію про відшкодування збитків в порядку регресу в сумі 50103 грн. 38 коп. (а.с. 86-87, 88).

Задовольняючи позовні вимоги ФОП ОСОБА_2 , суд першої інстанції посилався на їх доведеність та обґрунтованість, однак погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них за неповного зясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, у порушення норм процесуального права, оскільки рішення суду було ухвалено при заочному розгляді справи, відповідач не був належним чином повідомлений про дату, час та місце засідання суду, та обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Згідно з вимогами ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися досуду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (стаття 16 Закону України Про страхування).

Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України Про страхування страховий випадок подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

У статті 6 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів визначено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована

за договором.

Майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

У статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно із статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (стаття 993 ЦК України).

У разі наявності юридичних фактів, передбачених статтею 993 ЦК України, відбувається перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: від потерпілого (страхувальника) переходить страховику право вимоги до особи, відповідальної за завдання шкоди. Страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває права кредитора в частині фактичних витрат. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик. Вживання терміну «перехід» означає,

що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить

від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика.

Встановлено, ПрАТ СК ВУСО виконали свої зобов`язання перед ТОВ УЛФ ФІНАНС шляхом виплати суми страхового відшкодування в загальному розмірі 299 186 грн. 75 коп., тому право зворотної вимоги у ПрАТ СК ВУСО до ОСОБА_1 виникло на законних підставах.

11 липня 2019 року між ПрАТ СК ВУСО та ФОП ОСОБА_2 було укладено Договір №11/07/2019 про відступлення права вимоги за яким ПрАТ СК ВУСО передало відступило новому кредитору ФОП ОСОБА_2 свої права вимоги до боржників, а Новий кредитор набуває права вимоги Первісного кредитора за укладеними Договорами страхування та сплачує первісному кредитору за відступлення грошові кошти, у тому числі за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.6-11).

Відповідно до ч.1 ст.514 ЦК України в результаті укладання договору відступлення права вимоги новий кредитор одержує всі права першого кредитора у зобов`язанні, що існували на момент переходу цих прав.

Згідно з вимогами чинного законодавства України, заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу як до, так і після ухвалення судового рішення.

Звернувшись до суду із вказаним позовом, ФОП ОСОБА_2 просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь завдані збитки у порядку регресу у розмірі 50103 грн. 38 коп. посилаючись, зокрема і на статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України Про страхування.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зроблено висновок, що стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України Про страхування, з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України Про страхування до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги

є суброгацією.

Таким чином, відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України Про страхування до ПрАТ Просто-страхування після виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних витрат перейшло право вимоги до особи, відповідальної за шкоду, в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі

і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, і визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору і самостійне застосування судом для ухвалення рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту, якщо позивач обґрунтовував цим свої позовні вимоги, проте помилково посилався на певні норми права, колегія суддів дійшла висновку, про те, що стягненню з відповідача підлягає шкода у порядку суброгації у розмірі 50 103 грн. 38 коп., а не в порядку регресу.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19 липня 2023 року у справі №758/9052/19.

Стосовно витрат на правову допомогу слід колегія суддів враховує наступне.

Положеннями ст. ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків,спеціалістів,перекладачів,експертів та проведенням експертизи; 3)пов`язані з витребуванням доказів,проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до ст.137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі задоволення позову на відповідача, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно задоволених вимог.

Відповідно до п.8 ч.2 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Правова допомога позивачу ФОП ОСОБА_2 у цій справі надавалася у суді першої інстанції адвокатом Самойленком П.М. на підставі договору про надання правової допомоги №03/01/19 від 30 січня 2019 року (а.с.26).

Відповідно до додаткової угоди №214 від 05 вересня 2019 року до договору про надання правової допомоги №03/01/19 від 30 січня 2019 року сторони домовилися про вартість послуг адвоката у цій справі у розмірі 10000 грн. (а.с.27).

Згідно акту здачі-приймання робіт (надання послуг) до договору про надання правової допомоги №03/01/19 від 30 січня 2019 року ФОП ОСОБА_2 адвокатом Самойленком П.М. надана правова допомога: аналіз судової практики, тривалістю 4 години, вартістю 1000 грн.; зустріч з клієнтом та обговорення правової позиції по справі, тривалістю 2 години, вартістю 1000 грн.; підготовка позовної заяви, тривалістю 6 годин, вартістю 3500 грн.; супровід та контроль справи у суді - вартістю 4500 грн., загальна вартість наданих послуг 10000 грн. (а.с.28).

ФОП ОСОБА_2 сплачено адвокату Самойленку П.М. за надання правової допомоги 10 000 грн. (а.с.29, 30).

В апеляційні скарзі відповідачем та його представником взагалі не було надано жодних заперечень стосовно заявленої позивачем суми витрат на правову допомогу у розмірі 10 000 грн.

Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Така правова позиція узгоджується із постановою Верховного Суду від 13 січня 2021 року по справі № 596/2305/18.

Таким чином, у разі недотримання вимог частини п`ятої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 137 ЦПК України).

Вказана правова позиція щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони узгоджується із правовою позицією, викладеною: в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19; у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: від 03 червня 2020 року у справі № 211/1674/19 (провадження № 61-2679св20), від 19 серпня 2020 року у справі № 195/31/16-ц (провадження № 61-15811св19); у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: від 18 листопада 2020 року у справі № 922/3706/19, від 17 грудня 2020 року у справі № 922/3708/19.

Зокрема відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Наведене правове обґрунтування надає можливість суду ефективно захистити порушені права заявника, забезпечити реалізацію принципу цивільного судочинства - відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, але у порядку, передбаченому законом.

Враховуючи викладене, складність вказаної справи, обсяг виконаних адвокатським об`єднанням робіт, часу, витраченого на виконання таких робіт, принцип розумності та справедливості, колегія судді дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн., що є співмірною з наданим адвокатом обсягом послуг у суді апеляційної інстанції, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

За таких обставин, враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_2 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Романцова Максима Вікторовича задовольнити частково.

Заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2020 року у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування збитків в порядку регресу - скасувати.

Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування збитків задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_7 ) збитки у порядку суброгації у розмірі 50 103 грн. 38 коп., витрати на правову допомогу у розмірі

10 000 грн., судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 25 вересня 2023 року.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді Т.П.Красвітна

О.В.Свистунова