Номер провадження 2/754/1286/23
РІШЕННЯ

Іменем України

20 вересня 2023 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Таран Н.Г.

секретаря судового засідання: Довгань Г.А.

за участі представника позивача адвоката Гордійчука Ю.В.

представника відповідача адвоката Фасулакі П.С.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в залі суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про відшкодування майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки,

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача, адвокат Гордійчук Ю. В., який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , про відшкодування майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача 229 432,40 грн. майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, яка є різницею між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, а також судові витрати. Вимоги мотивував тим, що 20.11.2020 о 18 год. 30 хв. В м. Києві на Набережному шосе ОСОБА_2 (відповідач), керуючи автомобілем "ЗАЗ Ланос" д.н.з. НОМЕР_1 , всупереч п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не зреагував на її зміну, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Тойота д.н.з НОМЕР_2 , який рухався по переду під керуванням ОСОБА_1 (позивач), який по інерції здійснив зіткнення з автомобілем "Хонда" д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 в результаті чого всі автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Наведені обставини були встановлені постановою Печерського районного суду м. Києва від 21.01.2021 у справі № 757/54412/20-п, якою відповідача було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави. Дана постанова не оскаржувалась та набрала законної сили 02.02.2021. Внаслідок наведеної дорожньо-транспортної пригоди автомобілю позивача "Тойота" д.н.з. НОМЕР_2 джерелом підвищеної небезпеки, яким є автомобіль відповідача "ЗАЗ Ланос" д.н.з. НОМЕР_1 , була заподіяна шкода у розмірі 329 432,4 грн. що підтверджується висновком експертного дослідження №2289 від 13.01.2021. Цивільно-правова відповідальність відповідача як власника автомобіля "ЗАЗ Ланос" д.н.з. НОМЕР_1 , перед третіми особами за шкоду, завдану внаслідок експлуатації транспортного засобу згідно з полісом № АР - 1142574 від 29.10.2020 була застрахована в ТДВ "СК "Гардіан". 30 грудня 2020 ТДВ "СК "Гардіан" було складено акт про угодження розміру страхового відшкодування у сумі 100 000,00 грн., що відповідає ліміту відповідальності за вирахуванням франшизи, розмір якої визначений полісом, та виплатою його позивачу в безготівковій формі, що підтверджується платіжним дорученням № 6890 від 05.01.2021. Разом з тим невідшкодованою позивачу залишилася шкода у розмірі 229 432,40 грн. Позивач вважає, що наведену різницю між заподіяною шкоди та страховим відшкодуванням йому повинен виплатити відповідач виходячи з наступних правових питань:

Частиною 3 ст. 386 Цивільного кодексу України, передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом. Згідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. ч. 1 ст. 1188 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 988 ЦК України, у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором особистого страхування здійснюється незалежно від сум, що виплачуються за державним соціальним страхуванням, соціальним забезпеченням, а також від відшкодування шкоди. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Приписами ст. 1192 ЦК України визначено, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як слідує з експертного висновку № 2289 від 13.01.2021 матеріальний збиток завданий власникові автомобіля "Тойота" д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження при ДТП складає - 329 432,40 грн. За вирахуванням виплаченого позивачу страхового відшкодування у розмірі 100 000,00 грн. розмір заподіяної відповідачем шкоди позивачу внаслідок ДТП складає 229 432,40 грн. Таким чином на підставі викладеного позивач вважає, що відповідача на його користь підлягає стягненню майнова шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки відповідача у розмірі 229 432,40 грн., яка є різницею між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою.

Ухвалою суду від 28.11.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду повідомлявся належним чином, причин не явки суду не повідомив.

Представник позивача, адвокат Гордійчук Ю.В. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним в позові, просив позов задовольнити. Також зазначив, що за наданою позивачем інформацією - позивач автомобіль не відновлював, а продав у вигляді, який був після ДТП, за яку ціну йому не відомо.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлівся належним чином, причин не явки суду не повідомив.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, та просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, в той же час надав відзив на позов в якому вказав, що вказаний висновок № 2289 експертного дослідження від 13.01.2021 не може бути прийнято, як належний доказ того, що матеріальний збиток у сумі 329 432,40 грн. отриманий власником ОСОБА_1 внаслідок пошкодження автомобіля "Тойота" д.н.з. НОМЕР_2 є результатом ДТП від 20.11.2020. Експертне дослідження від 13.01.2021 проводилось 13.01.2021 тільки шляхом огляду автмомобіля та без урахування документів щодо ДТП, механізму утворення пошкоджень, фактичних наслідків та обставин ДТП. У матеріалах справи є акт від 30.12.2020 "про узгодження розміру страхового відшкодування" (відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР - 1142574 від 29.10.2020 укладеного між ОСОБА_2 та ТДВ "СК "Гардіан") щодо ДТП від 20.11.2020 та отримання автомобілем "Тойота" д.н.з. НОМЕР_2 пошкоджень від удару (зіткнення) з автомобілем "ЗАЗ Ланос" на суму 100 000,00 грн., який підписаний ОСОБА_1 та ТДВ "СК "Гардіан". Тобто ОСОБА_1 сам визначився, що відшкодування матеріальних збитків, які він отримав 20.11.2020 як власник автомобіля "Тойота" д.н.з. НОМЕР_2 за ДТП від 20.11.2020 - складають - 100 000,00 грн. В зв`язку з вище викладеним позивач одержав від ТДВ "СК "Гардіан" 100 000,00 грн. - та таким чином підтвердив матеріальні збитки, які він отримав 20.11.2020, як власник автомобіля "Тойота" д.н.з. НОМЕР_2 за ДТП від 20.11.2020 - саме у розмірі - 100 000,00 грн.

Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України(далі -ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у частині другій статті 16 ЦК України.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема,Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП, відшкодування заподіяної шкоди.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20).

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у частині другій статті 16 ЦК України.

У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань).

Звертаючись до суду з позовом, позивач просив відшкодування майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, в розмірі 229 432,40 грн., завданої джерелом підвищеної небезпеки, яка є різницею між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, а також судові витрати.

На підтвердження вартості завданих збитків посилався на експертний висновок №2289 від 13.01.2021 матеріальний збиток завданий власникові автомобіля "Тойота" д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження при ДТП складає - 329 432,40 грн. За вирахуванням виплаченого позивачу страхового відшкодування у розмірі 100 000,00 грн. розмір заподіяної відповідачем шкоди позивачу внаслідок ДТП складає 229 432,40 грн. Таким чином на підставі викладеного позивач вважає, що відповідача на його користь підлягає стягненню майнова шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки відповідача у розмірі 229 432,40 грн., яка є різницею між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою.

Заперечуючи проти заявлених у справі вимог, відповідач вказував, що вартість відновлювального ремонту належного позивачу автомобіля перевищує його ринкову вартість, тому останній відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» має право на відшкодування різниці між вартістю цього автомобіля до та після ДТП, а не повної вартості автомобіля на час ДТП.

Положення цивільного законодавства свідчить про зобов`язання учасників цивільних правовідносин діяти в межах закону, не порушуючи права інших осіб у спосіб передбачений законом, добросовісно здійснюючи свої права та обов`язки.

Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом вказаної норми, за загальним правилом: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню.

Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності.

Слід також зазначити, що відповідно до статті 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Відтак зазначена норма визначає, що саме законом встановлюється випадки, коли право особи припиняється внаслідок його нездійснення.

Зміст суб`єктивного цивільного права становлять такі юридичні правомочності, як реалізація особою права на дії; можливість вимагати певної поведінки від інших; можливість захисту порушеного права в юрисдикційному порядку (зокрема, у досудовому та судовому порядку).

Під здійсненням цивільного права слід розуміти реалізацію тих можливостей, які становлять зміст суб`єктивного цивільного права. Здійснення цивільного права відбувається шляхом вчинення фактичних та юридичних дій, що свідчить по свободу поведінки учасників цивільних правовідносин при реалізації своїх прав та обов`язків на власний розсуд.

Внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених зазначеним Законом випадках - Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ)) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за вказаним Законом не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

Разом з тим принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі 147/66/17 (провадження № 14-95цс20).

Встановлено, що на час ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля "ЗАЗ Ланос", яким керував відповідач, була застрахована ТДВ "СК "Гардіан", ліміт страхового відшкодування за шкоду завдану майну - 130 000 грн, франшиза - 2600 грн.

Позивач в добровільному порядку узгодив зі страховою компанією суму на відшкодування шкоди - 100000,00 грн..

Вирішуючи питання про відшкодування потерпілій особі різниці між фактичним розміром шкоди, завданої його автомобілю у ДТП, і страховою виплатою, яка підлягала виплаті потерпілому, суд виходить з наступного.

Відповідно до експертний висновок №2289 від 13.01.2021 матеріальний збиток завданий власникові автомобіля "Тойота" д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження при ДТП складає - 329 432,40 грн.

Згідно зі статтею 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду.

Подібний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 листопада 2021 року у справі № 204/5314/18 (провадження № 61-17280св20), від 02 грудня 2021 року у справі № 753/17190/18 (провадження № 61-4879св21).

Отже, порядок відшкодування завданої позивачу шкоди повинен відбуватися у порядку, визначеному статтею 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Установлено, що експертним висновком №2289 від 13.01.2021 не визначено вартість автомобіля "Тойота" після ДТП. Тобто відшкодування повинно проходити відповідно до статті 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", частиною другою якої і передбачено порядок визначення шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу.

Так, відповідно до пункту 30.1 статті 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з пунктом 30.2 статті 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", якщо транспортний засіб вважається фізично знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Отже, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано вищенаведеною статтею 30 вказаного Закону України.

Отже, вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 329 432,40 грн. 16 коп., а ринкова вартість автомобіля до ДТП та після ДТП- не встановлена.

Крім того, представником позивача в судовому засіданні повідомлено про продаж пошкодженого автомобіля після ДТП без проведення відновлювальних робіт. Жодних доказів про вартість автомобіля на момент відчуження та вартість за яку вчинено продаж автомобіля суду не надано.

У відповідності до статей,12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, враховуючи викладене суд приходить до висновку щодо залишення позову без задоволення в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про відшкодування майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 )

Відповідач: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 )

Повний текст рішення суду складено 02.10.2023 року.

Суддя: Н.Г.Таран