ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 635/8426/20 Номер провадження 22-ц/814/330/23Головуючий у 1-й інстанції Назаренко О.В. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Чумак О.В.

суддів: Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.,

розглянула у письмовому провадженні за наявними матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 18 лютого 2021 року та додаткове рішення Харківського районного суду Харківської області від 22 лютого 2021 року по справі за позовом Комунального підприємства Харківської районної ради «Комуненерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги з водопостачання та водовідведення.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

В С Т А Н О В И Л А:

Угрудні 2020 року КП Харківської районної ради «Комуненерго» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просило стягнути з останньої заборгованість за спожиті комунальні послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01 серпня 2015 року по 01 грудня 2020 року у розмірі 10714,11 грн., а також судовий збір в розмірі 2102,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказувало, що відповідач з 01 серпня 2015 року є споживачем КП Харківської районної ради «Комуненерго» з послуг водопостачання і водовідведення. Особистий рахунок № НОМЕР_1 відкритий на ім`я ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 .

Зазначало, що 10 грудня 2015 року між ОСОБА_2 та КП «Комуненерго» було укладено договір №2984 про надання населенню послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення.

В порушення вимог п. 18 Постанови КМУ від 21 липня 2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», ст. ст.67,68 ЖК УРСР боржник не проводила оплату за надані їй комунальні послуги, у зв`язку з чим у період з 01 серпня 2015 року по 01 грудня 2020 року виникла заборгованість в розмірі 10714, 11 грн.

Вказувало, що неодноразово відповідача було повідомлено про наявність зазначеної заборгованості через контролерів даного сектору, а також шляхом надання квитанцій на оплату спожитих послуг, але відповідач до цього часу не погасила суму заборгованості.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 18 лютого 2021 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь КП Харківської районної ради «Комуненерго» заборгованість за спожиті комунальні послуги з водопостачання та водовідведення у розмірі 10714,11 грн.

Додатковим рішенням Харківського районного суду Харківської області від 22 лютого 2021 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь КП Харківської районної ради «Комуненерго» судовий збір у розмірі 2102 грн.

24 лютого 2021 року до районного суду було подано зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 .

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 26 лютого 2021 року зустрічний позов ОСОБА_3 було повернуто позивачу на підставі ч.2 ст. 194 ЦПК України.

З рішенням суду від 18.02.2021 року та додатковим рішенням від 22.02.2021 року не погодилась ОСОБА_2 та подала на них апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення та додаткове рішення суду першої інстанції та ухвалити в цій частині нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог до неї, посилаючись на порушення норм процесуального та невірне застосування норм матеріального права, а також не з`ясування усіх обставин справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції прийняв позовом КП Харківської районної ради «Комуненерго» з порушенням норм процесуального права, оскільки судом не було встановлено юридичну особу, яка подає позов.

Зазначає, що судом першої інстанції не розглянуто її заяву про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, що є порушенням права відповідача у доступі до правосуддя.

Вказує, що позовна заява КП Харківської районної ради «Комуненерго» була подана з пропуском строку позовної давності

Окрім того вказує, що КП Харківської районної ради «Комуненерго» на власний розсуд нараховувало плату за воду за нормами водопостачання, тобто в 6 м3 на одну особу, в той час як треба було розраховувати оплату згідно середньомісячними показниками засобів обліку за попередні три місяці.

Вказувала, що саме на КП Харківської районної ради «Комуненерго» покладено обов`язок контролювати установлені міжповіркові інтервали засобів обліку води, проводити періодичну повірку квартирних засобів обліку, у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж.

Також вказує, що додаткове рішення було винесено з порушення принципу верховенства права, оскільки було прийняте без дослідження платіжного доручення № 6397 від 01.12.2020 року щодо сплати судового збору за подачу позову, яке було подано без підписів керівника та головного бухгалтера, за відсутності печатки КП Харківської районної ради «Комуненерго».

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V Цивільного процесуального кодексу України.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частини четверта, шоста статті 19, стаття 274 ЦПК України).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина перша статті 369 ЦПК України). Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (частина 13 статті 7 ЦПК України).

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 374 ч. 1 п. 2 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно із ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції встановив, що 10 грудня 2015 року між Комунальним підприємством Харківської районної ради «Комуненерго» (виконавець) та ОСОБА_2 (споживач) укладений договір №2984, за яким виконавець зобов`язався своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з постачання холодної води і водовідведення, а споживач зобов`язався своєчасно сплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки та на умовах, що передбачені договором. Договір підписаний сторонами.

Згідно Постанови Верховної ради України від 04.02.2016 №984-У111 «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» с. Комунар Харківського району Харківської області перейменовано на с. Котляри.

Зі змісту довідки Комунального підприємства Харківської районної ради «Комуненерго» №29 від 26 листопада 2020 року, особистий рахунок № НОМЕР_1 відкритий на ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , вбачається, що за період з 01 серпня 2015 року по 01 грудня 2020 року виникла заборгованість в розмірі 10714, 11 грн.

Згідно інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування), отриманої в порядку частини 6статті 187 ЦПК України з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання відповідачів, за вказаною адресою зареєстрована відповідач ОСОБА_2

19 листопада 2020 року за вих.№8077 на адресу відповідача була направлена вимога-претензія щодо сплати суми заборгованості.

Задовольняючи позов, районний суд виходив з того, що факт споживання послуг з водопостачання та нездійснення їх своєчасної оплати є доведеним, що призвело до утворення заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є власник, споживач, виконавець, виробник (частина друга статті 19 Закону). Власником Закон визначає фізичну або юридичну особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку (абзац сьомий частини першої статті 1 Закону). А споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу (абзац чотирнадцятий частини першої статті 1 Закону).

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 12 Закону України «Про комунальні послуги»: надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Згідно пункту 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 901 ЦК України).

Договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою (частина перша статті 29 Закону).

Послуги з водопостачання і водовідведення виконувалися КП «Комуненерго» відповідно до Постанови КМУ від 21 липня 2005 року №630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення».

Відповідно до п.18 вказаної вище Постанови КМУ від 21 липня 2005 року №630 плата за послуги вноситься споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Із матеріалів справи вбачається, що 10 грудня 2015 року між КП Харківської районної ради «Комуненерго» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання населенню послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення (а.с.9-12).

У вказаному договорі зазначено, що у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 проживає дві особи, на обліку КП «Комуненерго» знаходиться засіб обліку води із заводським № 9384414, який встановлено в санітарний вузол системи водопостачання, а тариф на водопостачання становить - 11,268 грн. за 1 м3, на водовідведення - 9,612 грн. 1м3. Норма водопостачання на дату укладення договору становить 6 м3 на одну особу( за відсутністю засобу обліку води).

Згідно п.8 даного договору плата за надані послуги за наявності засобів обліку води справляється за їх показаннями згідно п.10-13 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання та гарячої води і водовідведення.

Згідно п.12 даного договору, за наявності в будинку засобів обліку води справляння плати за нормами водопостачання не допускається, крім випадків:

-виходу з ладу засобів обліку води;

-несвоєчасного проведення періодичної повірки ( періодична повіка проводиться у строк, який не перевищує 1 місяць). За цей час споживач оплачує послуги згідно середньомісячними показниками засобів обліку води за попередні тири місяці.

Відповідно до п.19.4 даного договору, контролювати установлені міжповіркові інтервали засобів обліку води; проводити періодичну повірку квартирних засобів облік, у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж при умові, що витрати на цю послугу включено до тарифу на послуги з централізованого водопостачання зобов`язаний виконавець, тобто КП «Комуненерго».

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 06.04.2015 року звернулась з листом до директора КП «Теплові мережі Харківського району Харківської районної державної адміністрації в якому повідомила про вихід з ладу приладу обліку води і заявили про необхідність проведення демонтажу, ремонту, транспортування та монтажу зазначеного приладу.

Проте листом від 17.04.2015 року № 972/15 їй було відмовлено у надані таких послуги, мотивуючи це тим, що виконавцем даної послуги є підприємства, які надають послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 12 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до КП Теплові мережі Харківського району Харківської районної державної адміністрації про захист прав споживачів, встановлено, що виконання послуг з демонтажу, транспортування, ремонту та монтажу приладів обліку води покладено саме на виконавця послуг з водопостачання та водовідведення.

Вказаним рішення зобов`язано КП Теплові мережі Харківського району Харківської районної державної адміністрації зробити періодичну повірку, обслуговування і ремонт засобів обліку води, у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж засобів обліку, які встановлені у квартирі АДРЕСА_2 у споживача ОСОБА_2 .

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 12 жовтня 2016 року набрало законної сили, проте до цього часу не виконано.

Таким чином вбачається, що внаслідок протиправних дій КП Теплові мережі Харківського району Харківської районної державної адміністрації не було здійснено споживачу ОСОБА_2 повірку, обслуговування і ремонт засобу обліку води.

Слід також зазначити, що саме на виконавця послуг з водопостачання та водовідведення покладено обов`язок проводити періодичну повірку квартирних засобів облік, у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж засобу обліку води.

Із договору від 10.12.2015 року, укладеного між КП Харківської районної ради «Комуненерго» та ОСОБА_2 , про надання населенню послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення вбачається, що на обліку КП «Комуненерго» знаходиться засіб обліку води із заводським № 9384414, який встановлено в санітарний вузол системи водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с.9-12).

Належні та допустимі докази того, що засіб обліку води із заводським № 9384414 станом на час укладення договору, а саме на 10.12.2015 року, пройшов повірку, обслуговування та ремонт згідно рішення Харківського районного суду Харківської області від 12 жовтня 2016 року, яке набрало законної чинності, матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що зроблений розрахунок заборгованості КП «Комунерего» в розмірі 10714,11 грн. за період з 01.08.2015 року до 31.05.2020 року за тарифами, з розрахунку 6м3 на одну особу, при наявності у квартирі засобу обліку води, а також зважаючи на непроведення повірки, обслуговування та ремонту не з вини споживача послуг, є необґрунтованим та таким, що порушує умови договору про надання населенню послуг з централізованого водопостачання та водовідведення.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За змістом ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не доведено наявності заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення у розмірі 10714,11 грн., а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується ст.141 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягають розподілу пропорційно розміру задоволених позовних вимог судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору при зверненні до суду першої інстанції та за подачу апеляційної скарги.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено, то не підлягають і відшкодуванню судові витрати з відповідача у розмінні ст. 141 ЦПК України, а тому додаткове рішення Харківського районного суду Харківської області від 22 лютого 2021 року підлягає скасуванню.

Як убачається з ухвали Полтавського апеляційного суду від 07 квітня 2023 року, відстрочено ОСОБА_2 сплату судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення судового рішення по даній справі.

Враховуючи вищевикладене, оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, а рішення та додаткове рішення районного суду скасовано, слід стягнути з КП Харківської районної ради «Комуненерго» в дохід держави судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3153,00 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п. п. 3, 4, ст.ст. 382-384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 18 лютого 2021 року та додаткове рішення Харківського районного суду Харківської області від 22 лютого 2021 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову Комунального підприємства Харківської районної ради «Комуненерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги з водопостачання та водовідведення відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства Харківської районної ради «Комуненерго» на користь держави судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 3153,00 грн. (три тисячі сто п`ятдесят три гривні 00 копійок).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В.Чумак

Судді: С.Б. Бутенко

О.В. Прядкіна