28.09.2023 Єдиний унікальний № 371/952/23
провадження № 2/371/417/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2023 року м. Миронівка

ЄУН 371/952/23

Провадження № 2/371/417/23

Миронівський районний суд Київської області у складі судді Капшук Л.О., розглянувши за правилами спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Лисенко Сергій Олексійович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

У С Т А Н О В И В :

В провадженні Миронівського районного суду Київської області перебуває цивільна справа, в якій ОСОБА_1 заявлено вимоги до ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка С.О. № 181531 від 16 червня 2021 року таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 07 липня 2023 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Цією ж ухвалю за клопотанням позивача витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. копії виконавчого напису № 181531 від 16 червня 2021 року та копії всіх матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення вказаного виконавчого напису.

Копію ухвали Миронівського районного суду Київської області 17 липня 2023 року направлено для виконання приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенку Є.М. на адресу: будинок під номером АДРЕСА_1 .

18 липня 2023 року до суду повернуто конверт із вкладенням. Згідно даних довідки ф.20, сформованої представником відділення АТ «Укрпошта», причиною повернення відправлення вказано відсутність адресата за зазначеною адресою.

Відтак докази у виді оспорюваного виконавчого напису та документу, на якому вчинено виконавчий напис, в матеріалах справи відсутні.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення.

Частиною 2 статті 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Частинами першою статті 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з приписами частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Заявляючи вимоги про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, позивач посилався на ті обставини, що заборгованість не є безспірною, оскільки жодних кредитів у відповідача не отримував та договірних відносин з ним не мав, про існування боргу дізнався з автоматизованої системи виконавчих проваджень. Вказав, що оспорюваний виконавчий напис вчинений на договорі, що не засвідчений нотаріально.

Відтак, без дослідження оспорюваного виконавчого напису та договору, на якому вчинено такий виконавчий напис, неможливо встановити обставини, на які позивач посилається, як на підстави позовних вимог.

Суд, сприяючи позивачу у реалізації його процесуальних прав, вчинив заходи щодо витребування доказів у приватного нотаріуса, проте ухвала суду про витребування доказів залишилася без виконання через відсутність нотаріуса за адресою місцезнаходження. Будь яка інша інформація щодо місця знаходження письмових доказів чи місця перебування приватного нотаріуса, у якого можуть перебувати такі докази відсутня.

Згідно з частиною 7 статті 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Частинами 1-4 статті 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов?язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог. Саме на позивача покладається обов?язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції.

Отже, позивач, як особа, яка на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість.

Згідно з цивільним процесуальним законом тягар доведення обґрунтованості вимог пред?явленого позову за загальним правилом покладається на позивача. За таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно констатації позивачем факту порушеного чи оспорюваного права, оскільки це не звільняє позивача від виконання ним його процесуальних обов?язків.

Суд не може вчиняти активних самостійних дій для збирання доказів, оскільки це суперечитиме засадам об?єктивності та неупередженості суду, відображеній, зокрема, у пункті 4 частини п?ятої статті 12 ЦПК України.

Відповідно до частини 5 статті 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Тому позивачу підлягають роз`ясненню процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій щодо обов?язку збирання та подання, у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку та строки, доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовано позовні вимоги.

Згідно правил частини 2 статті 258 ЦПК України, процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Керуючись статтями 12, 13, 258, 279 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Роз?яснити позивачеві ОСОБА_1 правила статей 12, 13 та статті 81 ЦПК України, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається: https://mr.ko.court.gov.ua/sud1017/.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.О. Капшук