Ухвала

25 вересня 2023 року

місто Київ

справа № 595/630/17

провадження № 61-10949ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Яремка В. В. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Ступак О. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тернопільського апеляційного суду від 28 грудня 2020 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання кредитного договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішень судів з вирішення справи по суті

Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, просило стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за договором про надання споживчого кредиту (з Правилами) від 12 лютого 2016 року №0 у розмірі 1 047 647,18 грн.

ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту (з Правилами) від 12 лютого 2016 року № 0.

Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 30 березня 2020 року позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено частково.

Стягнено з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 12 лютого 2016 року № 0 у розмірі 812 184,98 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 про визнання кредитного договору недійсним задоволено.

Визнано недійсним договір про надання споживчого кредиту від 12 лютого 2016 року № 0, укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 .

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 28 грудня 2020 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі - АТ «УкрСиббанк»), яке є правонаступником ПАТ «УкрСиббанк», задоволено частково.

Рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 30 березня 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким стягнено солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором про надання споживчого кредиту від 12 лютого 2016 року № 0 у розмірі 1 037 287,76 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання кредитного договору недійсним відмовлено.

Обставини подання заявником касаційної скарги на постанову Тернопільського апеляційного суду від 28 грудня 2020 року

20 липня 2023 року ОСОБА_1 із застосуванням засобів поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційного скаргою на постанову Тернопільського апеляційного суду від 28 грудня 2020 року, у якій просить оскаржуване судове рішення скасувати, а рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 30 березня 2020 року залишити в силі.

У касаційній скарзі заявник посилався на те, що він не брав участі в апеляційному розгляді справи, судові повістки не отримував, про оскаржуване судове рішення дізнався із сайту Єдиного державного реєстру судових рішень 03 липня 2023 року.

Ухвалою Верховного Суду від 14 серпня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на Тернопільського апеляційного суду від 28 грудня 2020 року залишено без руху. Заявнику рекомендовано надати докази на підтвердження того, що існували виключні обставини, що зумовили пропуск річного строку на подання касаційної скарги, який обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення, визначеного пунктом 1 частини третьої статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), а саме неповідомлення судом апеляційної інстанції про розгляд справи.

Для усунення зазначених вище недоліків надано десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали, а також попереджено про наслідки невиконання ухвали.

У серпні 2023 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із заявою про виконання ухвали Верховного Суду про залишення касаційної скарги без руху.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на подання касаційної скарги, заявник зазначив, що йому не було відомо про розгляд справи у суді апеляційної інстанції, будь-яких документів з суду він не отримував, а тому надати відповідні докази він не має можливості, оскільки вчинення таких дій можливе було б лише у разі надіслання йому судом апеляційної інстанції відповідних процесуальних документів.

Крім того, в оскаржуваній постанові апеляційного не зазначено, що суд повідомив його про розгляд справи.

Вважає, що зазначені обставини підтверджують поважність причини пропуску строку на подання касаційної скарги, а тому є підстави для його поновлення.

Верховний Суд дійшов висновку, що недоліки касаційної скарги не усунуто, наявність поважних причини пропуску процесуального строку заявник не підтвердив з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, вирішуючи питання поновлення строку на касаційне оскарження

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до частини третьої статті 394 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Тлумачення наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку, що у разі пропуску строку на касаційне оскарження у межах одного року, він може бути поновлений за наявності відповідного клопотання учасника справи та за умови доведеності наявності поважних причин такого пропуску.

Зі спливом річного строку особа втрачає право на касаційне оскарження безвідносно до поважності причин його пропуску, оскільки такий строк є присічним, за виключенням випадків, передбачених у частині третій статті 394 ЦПК України.

Отже, при поданні касаційної скарги після спливу одного року з дня складання повного тексту оскаржуваного судового рішення, такий строк може бути поновлений лише при доведеності існування виключних обставин, визначених у пунктах 1, 2 частини третьої статті 394 ЦПК України.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнанні судом неповажними.

Встановлено, що оскаржуване судове рішення Тернопільського апеляційного суду ухвалено 28 грудня 2020 року, повний текст якого складено 05 січня 2021 року.

Із касаційною скаргою до Верховного Суду заявник звернувся 20 липня 2023 року, у якій вказував на те, що йому не було відомо про розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Залишаючи касаційну скаргу ОСОБА_1 без руху, Верховний суд роз`яснив йому виключні випадки, передбачені частиною третьою статті 394 ЦПК України, за наявності яких строк на касаційне оскарження, який пропущено більше ніж на два роки, може бути поновлено. Також вказав, що йому необхідно надати докази неповідомлення його судом апеляційної інстанції про розгляд справи.

Звертаючись до Верховного Суду із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження, заявник посилався на ті ж підстави, які він зазначав у касаційній скарзі, і які судом вже були визнані неповажними, додатково зазначивши лише, що він не має доказів щодо неповідомлення його судом апеляційної інстанції про розгляд справи.

Зазначене дає підстави для висновку, що вимоги ухвали Верховного Суду від 14 серпня 2023 року заявник не виконав, доказів на підтвердження зазначених ним причин пропуску строку на касаційне оскарження не надав.

Зокрема, ОСОБА_1 мав можливість ознайомитися з матеріалами справи та надати суду касаційної інстанції докази невиконання апеляційним судом вимог частини першої статті 366 ЦПК України щодо повідомлення учасників справи по дату, час та місце розгляду справи; звернутися до суду із заявою про надання інформації тощо.

Верховний Суд констатує, що ОСОБА_1 не довів наявності виключних випадків, передбачених частиною третьою статті 394 ЦПК України, за наявності яких строк на касаційне оскарження, який пропущено більше ніж на рік, може бути поновлено.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі № 3236/03 «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine) зазначено, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata. При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Сторона, яка бере участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення у справі від 07 липня 1989 року № 11681/85 «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Норми, які регулюють строки подання скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення від 21 грудня 2010 року у справі № 17160/06 та № 35548/06 «Перетяка та Шереметьєв проти України» (Peretyaka and Sheremetyev v. Ukraine).

Отже, безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції.

Висновки

Відповідно до частини третьої статті 393, пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.

Отже, оскільки зазначені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на касаційне оскарження не підтверджені відповідними доказами, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись пунктом 4 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського апеляційного суду від 28 грудня 2020 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання кредитного договору недійсним відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Яремко

А. С. Олійник

О. В. Ступак