Справа № 139/536/23
Провадження № 2/139/174/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

25 вересня 2023 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої - судді Тучинської Н.В.,

розглянувши в смт Муровані Курилівці у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Солоненка Богдана Миколайовича про стягнення судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу,

у с т а н о в и в:

В провадженні Мурованокуриловецького районного суду перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. 11 вересня 2023 року у справі ухвалено судове рішення, яким позов задоволено повністю.

Із тексту позовної заяви вбачається, що представник позивача адвокат Солоненко Б.М. просив на підставі ч. 8 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення вирішити питання про стягнення витрат на правничу допомогу, попередній розмір яких визначив як 2400 гривень (а.с. 4).

15 вересня 2023 року представник позивача адвокат Солоненко Б.М. подав до суду заяву (а.с. 47) про приєднання до матеріалів справи доказів, щодо понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 400 гривень.

Як слідує із рішення Мурованокуриловецького районного суду від 11 вересня 20-23 року у справі № 139/536/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів (а.с. 43-45), справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути заяву про ухвалення додаткового рішення без виклику (повідомлення) сторін в порядку письмового провадження, без проведення судового засідання (ч. 13 ст. 7 ЦПК України) та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 247 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За змістом ч. 1, п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Судовим рішенням від 11 вересня 2023 року (а.с. 43-45) ухвалено про повне задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

За таких обставин вимога представника позивача, викладена у тексті позовної заяви та у заяві про приєднання до матеріалів справи доказів, щодо понесених витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 47) про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу підлягає до задоволення.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 користувалася правовою допомогою адвоката Солоненка Б.М. В підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 400 гривень представником позивача до суду надано наступні докази: договір про надання правової (правничої) допомоги від 31 липня 2023 року (а.с. 21-25, 48-52), ордер (а.с. 26), свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 27), додаток 1 до Договору про надання правової допомоги від 31.07.2023 (а.с. 53), додаток 2 до Договору про надання правової допомоги від 31.07.2023 - акт наданих послуг від 11.09.2023 (а.с. 54). ОСОБА_1 оплатила вищенаведені послуги, що підтверджується додатком 4 до Договору про надання правової допомоги від 31.07.2023 - довідка про отримані від клієнта кошти (гонорар) від 11.09.2023 (а.с. 55).

Суд вважає подані стороною позивача докази понесених ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу переконливими і достатніми для вирішення питання про їх відшкодування. Одночасно, суд вважає гонорар адвоката співрозмірним із категорією справи, її складністю та кількістю витраченого адвокатом часу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 246, 270 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , судові витрати, понесені на професійну правничу допомогу, у розмірі 2400 (дві тисячі чотириста) гривень.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку додаткове рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: ______________