Справа № 462/7381/23
провадження 2/462/1811/23
У Х В А Л А

26 вересня 2023 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Ліуш А.І., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна, визнання права спільної сумісної власності, встановлення порядку користування квартирою та виділення частини квартири в користування,-

ВСТАНОВИВ:

до Залізничного районного суду м. Львова надійшла зазначена позовна заява про поділ майна, визнання права спільної сумісної власності, встановлення порядку користування квартирою та виділення частини квартири в користування. Дослідивши позовну заяву, суд прийшов до наступного висновку.

Щодо позовної вимог про поділ майна та визнання за ОСОБА_1 право спільної сумісної власності на ідеальної частки квартири АДРЕСА_1 ; визнання за ОСОБА_2 право спільної сумісної власності на ідеальної частки квартири АДРЕСА_1 , суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна. Пунктом 9 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, встановлено, що ціна позову визначається: у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності» № 20 від 22.12.1995 р. зі змінами та доповненнями від 25.05.1998 р. визначено, що вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Суд зазначає, що дійсна вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

В якості доказу вартості майна, суду можуть бути подані звіт про оцінку саме ринкової вартості майна. В той же час, як вбачається з матеріалів справи, позивачем долучено довідку Обласного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», згідно якої вартість квартири за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 65,5 кв.2, складає 112 160 грн., що є очевидно заниженою.

За ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання.

Відповідно до ч. 1ст.12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» (№ 2658-ІІІ) звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Отже, на підтвердження дійсної вартості спірних об`єктів нерухомого майна позивачем до матеріалів позовної заяви повинні бути додані відповідні та належні підтверджуючі документи з визначеною вартістю спірного майна станом на час пред`явлення позову до суду, проте їх відсутність унеможливлює визначити дійсну ціну позову за позовними вимогами, та відповідно встановити, суму судового збору, який підлягає сплаті за пред`явлення до суду позову. Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (пункт 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі № 907/9/17, провадження № 12-76гс18).

Щодо немайнових вимог про: 1) встановлення порядку користування вказаною квартирою, згідно якого на період обміну або продажу виділити ОСОБА_1 в користування кімнату позначену на плані квартири цифрою 2 площею 9,0м2; 2) встановлення порядку користування вказаною квартирою, згідно якого на період обміну або продажу виділити ОСОБА_1 в користування кімнату позначену на плані квартири цифрою 3 площею 14,9м2; 3) встановлення порядку користування вказаною квартирою, згідно якого на період обміну або продажу виділити ОСОБА_2 в користування кімнату позначену на плані квартири цифрою 2 площею 9,0м2; 4) встановлення порядку користування вказаною квартирою, згідно якого на період обміну або продажу виділити ОСОБА_2 в користування кімнату позначену на плані квартири цифрою 3 площею 14,9м2; 5) виділення відповідачу ОСОБА_3 в користування позначену кімнату цифрою 3 площею 17,8 м2; 6) приміщення кухні, коридору, туалету та ванної кімнати залишити в спільному користуванні ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , - суд зазначає наступне.

В той же час, відповідно до ч. 3 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Аналогічне положення міститься в п. 10 Постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014, відповідно до якого подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об`єктом справляння судового збору. Так, якщо в позовній заяві об`єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов`язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою).

Відтак, позивачем було заявлено 6 вимог немайнового характеру. Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2147,20 грн. Відтак, позивачам слід доплатити судовий збір в розмірі 4290,8 грн., за інші вимоги немайнового характеру.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 185 ЦПК України суд, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.185, 260, 294, 318 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна, визнання права спільної сумісної власності, встановлення порядку користування квартирою та виділення частини квартири в користування, - залишити без руху, надавши позивачам строк п`ять днів з дня отримання копії даної ухвали, для виправлення недоліків позовної заяви, а саме:

-надати квитанцію про сплату судового збору за вимоги немайнового характеру в розмірі 4290 /чотири тисячі двісті дев`яносто/ гривень 80 копійок;

-надати оцінку майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання на предмет позову квартиру АДРЕСА_1 ;

-надання квитанції про сплату судового збору за вимоги майнового характеру, врахувавши вартість квартири АДРЕСА_1 , у відповідності до статті 4 Закону України «Про судовий збір», в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовна заява вважається неподаною та повертається позивачеві зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: А.І. Ліуш