Справа № 562/3358/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"27" вересня 2023 р. Здолбунівський районний суд Рівненської області
головуючого судді Мички І.М.
за участю секретаря Щербак В.В.
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Здолбунів в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку,-
Позивачі звернулися до Здолбунівського районного суду Рівненської області з позовом про визнання за ними права власності на земельну ділянку.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на те, що на підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 29.12.2022 року стали власниками житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 . Однак, земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд площею 0,0679 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_2 була передана у приватну власність покійній бабусі і нею було виготовлено Державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯИ №020143 від 12.04.2010 року, яку вони не можуть успадкувати, так як це майно не вказано у заповіті.
. У судове засідання позивачі не з`явилися, надіслали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі і просять їх задоволити, не заперечують проти ухвалення у справі заочного рішення
Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про місце і час розгляду справи, клопотань про відкладення справи не надходило, відзиву у справі теж не надходило.
У зв`язку з неявкою сторін на розгляд справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.
Суд, заслухавши думки учасників процесу, що з`явились, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
За життя покійна розпорядилася своїм житловим будинком, склавши 11 липня 2019 року на користь своїх онуків ОСОБА_5 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Здолбунівського районного нотаріального округу Собіною О.А. та зареєстрований в реєстрі за №426
Позивачі по справі у відповідності до вимог ст.1269 ЦК України у визначений законом шестимісячний термін подали заяви про прийняття спадщини, а ОСОБА_5 відмовився від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1 .
29 грудня 2022 року приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Собіною О.А. було видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок та проведено держану реєстрацію речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 2/3 частки за ОСОБА_2 1/3 частка.
До спірних правовідносин підлягають застосуванню норми Конституції України, Цивільного кодексу України та інших законодавчих актів, які регулюють спірні правовідносини.
Відповідно до п. п. 3, 6 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору; справедливість, добросовісність та розумність.
Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
За ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
За змістом сб.377 ЦК України до особи, яка набула права власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).
Згідно ч..1 ст.120 ЗК України - у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
Позиція Великої Палати Верховного Суду у справі №689/26/17 від 16.06.2020 року :при відсутності окремої цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості, слід враховувати те,що зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості, спорудженої на земельній ділянці, з такою ділянкою (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруд"
Згідно з ч.1 ст.141 Земельного Кодексу України, підставами припинення права користування земельною ділянкою є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.
За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебувало у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачався роздільний механізм правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникали при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухоме майно, споруджене на земельній ділянці, та правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на вказану земельну ділянку.
Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди слід зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства.
Вказаний правовий висновок викладений в постановах Верховного Суду України від 12.10.2016 року у справах №6-2225цс16 та №6-2099цс16, 6-2цс15 від 11.02.2015 року.
Статтею 380 ЦК України визначено, що житловий будинок є будівля капітального типу, споруджена із дотриманням вимог, установлених законом, іншими нормативно-правовими актами,і призначена для постійного у ній проживання. Житловий будинок, будівля або споруда не можуть бути відокремлені від земельної ділянки без їх пошкодження або істотного знецінення. Такі об`єкти є фактично складовою частиною земельної ділянки.
Водночас якщо кілька речей утворюють єдине ціле, що дає змогу використовувати його за призначенням, вони вважаються однією річчю ( ч.1 ст.188 ЦК України). Фактично земельна ділянка і будинок ідентифікуються як окремі речі, які в сукупності є однією річчю. адже будинок неможливо використовувати без земельної ділянки і навпаки - земельна ділянка втрачає своє функціональне призначення при зміні (знищенні) того чи іншого об`єкта нерухомості, розміщеного на ній.
Закон України від "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо єдиної правової долі земельної ділянки та розміщеного на ній об`єкта нерухомості" встановлює обов`язковість одночасного оформлення прав та земельну ділянку у зв`язку з переходом прав на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок), який на ній розміщено, а також зворотній порядок одночасного переходу прав на нерухоме майно у випадку переходу права на земельну ділянку, на якій розташовано вказане нерухоме майно ( житловий будинок)
Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, яким засвідчує його право власності.
Таким чином, враховуючи вищенаведене та те, що позивачі є співвласниками житлового будинку, господарських будівель та споруд - позовна заява підлягає задоволенню.
На підставі наведеного та керуючись ст. 13, 41, 55, 124 Конституції України, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 321, 321,392 ЦК України, ст. 12, 13, 76-83, 258-259, 263 ч. 4, 265 ЦПК України, суд,-
Позов задовольнити повністю ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя