КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 2-н/947/5313/23
УХВАЛА

27.09.2023 року

Суддя Київського районного суду м. Одеси Калініченко Л.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Чорноморський» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованості за надані житлово-комунальні послуги в сумі 9470 гривень 16 копійок та судових витрат,

ВСТАНОВИВ:

14.09.2023 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Чорноморський» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованості за надані житлово-комунальні послуги в сумі 9470 гривень 16 копійок та судових витрат.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу за вказаною заявою було розподілено судді Калініченко Л.В.

За змістом розділу ІІ ЦПК України, наказне провадження - це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суд у встановлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Такий спрощений вид провадження застосовується у справах за вимогами, які мають очевидно достовірний характер.

Цей вид провадження не є свідченням відсутності спірних відносин між сторонами, однак в силу очевидності права вимоги заявника відсутній спір про наявність самого права.

Згідно ч. 2 ст. 160 ЦПК України, із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості

Відповідно до ст. 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються зокрема:

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2011 року №14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» зазначено, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Статтею 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

З поданих матеріалів справи вбачається, що заявником пред`явлено вимоги про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги до ОСОБА_1 , як абонента за адресою наданих послуг: АДРЕСА_1 .

На підтвердження наявності договірних відносин з вказаним абонентом, заявником надано копію договору №8 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 01.11.2021 року, укладеного з ОСОБА_2 , яка діє від імені співвласників будинку АДРЕСА_2 .

Однак, жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 уповноважена діяти від імені співвласників будинку АДРЕСА_2 , договір не містить та до заяви не надано, за наслідком чого, суд позбавлений можливості встановити наявність договірних відносин між ТОВ «УК «Чорноморський» та ОСОБА_1 .

Також, заявником не надано до заяви про видачу судового наказу жодного доказу на підтвердження того, що ОСОБА_1 , є співвласницею будинку АДРЕСА_2 та власницею квартири АДРЕСА_3 в цьому будинку, за наслідком чого, суд позбавлений можливості встановити, що саме визначена заявником особа, до якої пред`явленні вимоги, є відповідальною особою за надані послуги за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, суд додатково зазначає, що заявником на підтвердження заявлених вимог надано розрахунок заборгованості у заявленому до стягненні розмірі.

Однак, оглянувши наданий до суду розрахунок заборгованості, судом встановлено, що останній не містить чіткої інформації про період її нарахування та є некоректним, оскілки містить суперечливі дані стосовно періоду розрахованої заборгованості, приймаючи одночасне зазначення проведення розрахунку станом на 01.08. 2023 року та періоду який він охоплює починаючи з 11.2021 року по 08.2023 рік. За наслідком чого суд позбавлений можливості перевірити вірність наданого розрахунку та період відповідного нарахування.

За таких обставин, заявлена стягувачем сума заборгованості, не може вважатися безспірною, як того вимагає ч. 3 ст. 19 ЦПК України, а тому наявні підстави для відмови у видачі судового наказу на підставі п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, якою передбачено відмовлення у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу за даною заявою.

Відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.п. 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Одночасно суд зазначає, що ст. 129 Конституції України гарантовано, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений законом.

Процесуальні дії судді чітко врегульовані нормами ЦПК, які повинні правильно розумітися сторонами і застосовуватися, починаючи з моменту пред`явлення позову до суду.

Отже, процесуальні вимоги визначені Законом є рівними для усіх учасників судового процесу, а відтак зазначене не свідчить про занадто формальне ставлення до передбачених законом вимог та в жодному разі не робить суд недоступним для заявника, оскільки в контексті п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню, а також заявник не обмежений права на повторне звернення до суду з цією заявою після усунення недоліків, що слугували для її повернення.

Керуючись ст.ст. 160, 161, 165, 260, 352, 353 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Чорноморський» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованості за надані житлово-комунальні послуги в сумі 9470 гривень 16 копійок та судових витрат.

Роз`яснити стягувачеві, що відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Калініченко Л. В.