ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2023 року м.Суми

Справа №591/6932/22

Номер провадження 22-ц/816/1030/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Собини О. І.

сторони:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Гриценка Бориса Миколайовича на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 25 квітня 2023 року у складі судді Северинової А.С., ухваленого в м. Суми, повний текст якого складено 28 квітня 2023 року,

в с т а н о в и в :

27 грудня 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» (далі ТОВ «Сумитеплоенерго») звернулось з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01 березня 2018 року по 31 жовтня 2022 року в сумі 43601,59 грн, зі сплати внесків за обслуговування та заміну вузлів обліку теплової енергії в сумі 118 грн, плати за абонентське обслуговування в сумі 500,68 грн, плати за теплову енергію на функціонування ГВП в сумі 41,43 грн, а також 3% річних в сумі 488,61 грн та інфляційне збільшення боргу в сумі 1687,57 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачам надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , проте їх вартість своєчасно та в повному обсязі споживачі не оплачували, у зв`язку з чим за спірний період виник борг. Крім того, на підставі ст. 625 ЦК України заявник просить стягнути 3% річних та інфляційні втрати.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 25 квітня 2023 року позов ТОВ «Сумитеплоенерго» задоволено.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «Сумитеплоенерго» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 43601,59 грн, внески за обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку теплової енергії в сумі 118 грн, плату за абонентське обслуговування в сумі 500,68 грн, плату за теплову енергію на функціонування ГВП в сумі 41,43 грн, 3 % річних в сумі 488,61 грн та інфляційне збільшення боргу в сумі 1687,57 грн.

Стягнуто в дольовому порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «Сумитеплоенерго» судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2481 грн, тобто по 1240,50 грн з кожного з них.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 адвокат Гриценко Б.М., посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивачем не доведено фактичне проживання за адресою надання послуг, як і не доведено споживання послуг відповідачкою.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Сумитеплоенерго» просить скаргу залишити без задоволення, а рішення без змін. При цьому зазначає, що перебування відповідачки за кордоном не звільняє її від обов`язку сплачувати вартість спожитих послуг. Боржниця зареєстрована у квартирі, по якій обліковується комунальний борг і жодним чином не спростувала споживання наданих послуг. До того ж, вимога про сплату боргу виникла значно раніше виїзду ОСОБА_2 за кордон. Також вказує про визнання боргу шляхом сплати 600 грн у квітні 2018 року за послугу теплопостачання, що значно перевищувало плату за вказаний місяць, а також сплати у липні 2021 року за відсутності нарахування.

На підставі ч. 13 ст. 7, ч. 6 ст. 19, ст. 274, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Сумської міської ради від 03 серпня 2005 року № 1338-МР передано в оренду ТОВ «Сумитеплоенерго» строком на 10 років цілісний майновий комплекс по виробництву, транспортуванню теплової та електричної енергії.

Рішеннями Виконавчого комітету Сумської міської ради № 322 від 20 травня 2011 року, № 317 від 18 червня 2013 року, № 322 від 18 червня 2019 року, № 161 від 31 березня 2021 року ТОВ «Сумитеплоенерго» визначено виробником та виконавцем послуг в м. Суми з централізованого опалення та постачання гарячої води (а.с. 12, 13, 14, 15).

Рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради № 623 від 12 жовтня 2021 року встановлено ТОВ «Сумитеплоенерго» структуру тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, тарифів на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води згідно з додатками 1-6 до даного рішення (а.с. 16).

Рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради № 738 від 13 грудня 2021 року внесено зміни до рішення Виконавчого комітету Сумської міської ради від 12 жовтня 2021 року № 623 Про встановлення Товариству з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, тарифів на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води» (зі змінами), а саме: пункт 1 після слів «її виробництво, транспортування та постачання на», пункт 2 після слів «центральних теплових пунктів на» та пункт 3 після слів «постачання гарячої води на» доповнено словами «економічно обґрунтованому» (а.с. 17).

Рішеннями Виконавчого комітету Сумської міської ради № 745 від 21 грудня 2019 року та № 307 від 16 червня 2020 року встановлено розмір внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії споживачам, які приєднані до інженерних мереж ТОВ «Сумитеплоенерго» та розмір внесків за заміну вузлів комерційного обліку теплової енергії.

ТОВ «Сумитеплоенерго» надає населенню м. Суми послуги з теплопостачання у вигляді гарячого водопостачання і центрального опалення відповідно до «Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року.

За даними поквартирної картки за адресою: АДРЕСА_1 , наймачем квартири є ОСОБА_3 , яка не прописана у цій квартирі. У вказаній квартирі прописані: її син ОСОБА_1 , онук ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та невістка ОСОБА_2 (а.с. 127).

Відповідно до довідки МЄІРЦ № 348/121899 у квартирі АДРЕСА_2 , зареєстровані відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Власником особового рахунку № НОМЕР_1 за даною адресою є ОСОБА_3 (а.с. 4).

Згідно з оборотною та обіговою відомостями по особовому рахунку № НОМЕР_1 за період з 01 березня 2018 року по 31 жовтня 2022 року заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання складає 44261,70 грн, яка складається з боргу за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 43601,59 грн, боргу по внескам за обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку теплової енергії в сумі 118 грн, боргу по платі за абонентське обслуговування в сумі 500,68 грн та боргу з оплати за теплову енергію на функціонування ГВП в сумі 41,43 грн (а.с. 5-8).

З вказаної оборотної відомості по особовому рахунку № НОМЕР_1 вбачається, що у березні, квітні 2018 року, а також у квітні, травні і липні 2021 року відповідачі хоча і не в повному обсязі, але вносили плату за спожиті житлово-комунальні послуги і остання сплата в сумі 1000 грн була здійснена ними у липні 2021 року.

На підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з 21 лютого 2020 року по 23 лютого 2022 року на заборгованість за спожиті послуги позивачем нараховано 3% річних в сумі 488,61 грн та інфляційне збільшення боргу в сумі 1687,57 грн (а.с. 9-11).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачами зобов`язань виникла заборгованість, яка підлягає стягненню в солідарному порядку на користь позивача. При цьому суд відхилив заперечення ОСОБА_2 про те, що з 2017 року вона не проживає за адресою: АДРЕСА_1 і не користувалася послугами, оскільки як це передбачено п. 6 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», суду не надано документального підтвердження невикористання послуги за спірний період, а тому суд не має законних підстав для зменшення розміру плати або звільнення від сплати вартості житлово-комунальних послуг. Також суд відхилив заперечення відповідачки про те, що заборгованість має бути стягнута з власника особового рахунку ОСОБА_3 , оскільки у квартирі зареєстровані саме відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а тому в силу ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» саме вони несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Також суд не знайшов підстав для застосування наслідків пропуску строку позовної давності, який переривався, оскільки у березні, квітні 2018 року, квітні, травні і липні 2021 року відповідачі частково сплачували борг. При цьому суд відхилив заперечення ОСОБА_2 про недоведення часткової сплати боргу саме нею, оскільки для переривання перебігу позовної давності не має значення хто саме із солідарних боржників здійснив часткову сплату заборгованості.

Місцевим судом спростовано доводи відповідачки про те, що з 19 грудня 2020 року законом заборонено стягнення неустойки (штрафу, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги, тобто вимоги про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних не підлягають задоволенню, оскільки за своєю правовою природою нарахування інфляційних втрат та трьох відсотків річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України не є неустойкою (штрафом, пенею), а є відповідальністю за порушення грошового зобов`язання.

Відтак, суд задовольнив позов у повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до вимог ст.ст. 525-526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідачі, зокрема і ОСОБА_2 , суму боргу з спірний період не спростували, власного розрахунку боргу не надали, як і не довели, що відповідні послуги ними не споживались чи були неналежної якості.

Згідно ч.ч. 1-5 ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Представник виконавця повинен з`явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. Спори щодо задоволення претензій споживачів вирішуються в суді.

Відповідні акти-претензії сторонами не складались.

Крім того, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.

Пунктом 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) було передбачено, що споживач має право на зменшення розміру плати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання).

Згідно з п. 45 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 690 від 05 липня 2019 року (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2022 року № 85) споживач має право на неоплату вартості послуг у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів за умови документального підтвердження відповідно до умов договору.

Проте, як правильно встановив суд першої інстанції, ОСОБА_2 не зверталася до позивача з відповідною письмовою заявою та підтверджуючими документами про те, що вона не проживала у квартирі у спірний період.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 хоча і зареєстрована за адресою надання комунальних, проте не проживає у квартирі є безпідставними та недоведеними.

Погоджується колегія суддів також і з спростованими місцевим судом запереченнями відповідачки щодо стягнення боргу з власниці особового рахунку, тобто з ОСОБА_3 , а також щодо відсутності підстав для застосування наслідків пропуску строку позовної давності через його переривання. Додаткової аргументації висновки місцевого суду не потребують.

Таким чином, ТОВ «Сумитеплоенерго» належними доказами довело заборгованість за надані та спожиті відповідачами послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, вартість яких була нарахована на підставі затверджених у встановленому порядку тарифів.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог та стягнення боргу у солідарному порядку.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом фактичними обставинами справи та наведеними нормами матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів та ухвалив рішення в оскаржуваній частині з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Гриценка Бориса Миколайовича залишити без задоволення, а рішення Зарічного районного суду м. Суми від 25 квітня 2023 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Ю. О. Філонова

О. І. Собина