Дата документу 28.09.2023 Справа № 322/203/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 322/203/23 Головуючий у 1 інстанції: Губанов Р.О.
Провадження № 22-ц/807/1851/23 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
УХВАЛА

«28» вересня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Подліянової Г.С.,

Кочеткової І.В.,

розглянувши заяви головуючого судді (судді-доповідача) колегії суддів Запорізького апеляційного суду Дашковської А.В., судді - члена колегії суддів Запорізького апеляційного суду Кочеткової І.В. про самовідвід у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів позики з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 11 липня 2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 11 липня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, 16 серпня 2023 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 17 серпня 2023 року матеріали справи витребувано з суду першої інстанції.

25 вересня 2023 року матеріали справи надійшли до Запорізького апеляційного суду.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Запорізького апеляційного суду від 16 серпня 2023 року справу передано у провадження судді-доповідача Дашковської А.В. та визначено склад колегії: головуючий суддя - Дашковська А.В., судді: Кочеткова І.В., Кримська О.М.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Запорізького апеляційного суду від 28 вересня 2023 року визначено новий склад колегії: головуючий суддя - Дашковська А.В., судді: Кочеткова І.В., Подліянова Г.С.

Звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів позики, ОСОБА_1 в обґрунтування позову на підставі ст. 235 ЦК України зазначав, що відповідач ввів його в оману, оскільки в дні, коли начебто були укладені договори позики (25 грудня 2009 року та 01 лютого 2010 року) він уклав договори оренди належних йому на праві власності земельних ділянок сільськогосподарського призначення, а також в ці дати були видані нотаріально посвідчені довіреності на розпорядження земельними ділянками дружині відповідача ОСОБА_3 .

Крім того, позивач посилався на те, що в цей період він зловживав спиртними напоями та не розумів своїх дій.

З метою забрати належні йому земельні ділянки відповідач пред`явив позов про стягнення заборгованості за договорами позики, які він не підписував.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі головуючий суддя (суддя-доповідач) Дашковська А.В., суддя - член колегії Кочеткова І.В. заявили про самовідвід у цій справі, обґрунтований тим, що у цій справі ОСОБА_1 обґрунтовує позовні вимоги, посилаючись на правовідносини щодо оренди земельних ділянок, які існували між сторонами, а судді Дашковська А.В. та Кочеткова І.В. вже брали участь у розгляді справи № 322/232/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання зазначених договорів оренди.

Так, постановою Запорізького апеляційного суду у складі судді-доповідача Дашковської А.В., суддів Кримської О.М., Кочеткової І.В. від 28 березня 2023 року у справі № 322/232/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договорів оренди апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 26 серпня 2022 року у цій справі скасовано та прийнято постанову.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договорів оренди земельних ділянок задоволено.

Розірвано договір оренди земельної ділянки, укладений 25 грудня 2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 7,2327 гектарів, кадастровий номер №:10:006:0017, розташовану на території Софіївської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області та зареєстровану в ЗРФ центр ДЗК 23 лютого 2010 року.

Розірвано договір оренди земельної ділянки, укладений 27 лютого 2012 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 7,2328 гектарів, кадастровий номер №:10:006:0016, розташовану на території Софіївської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області та зареєстровану в реєстраційній службі 19 вересня 2013 року.

Зобов`язано ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 земельну ділянку площею 7,2327 гектарів, розташовану на території Софіївської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, кадастровий номер №:10:006:0017.

Зобов`язано ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 земельну ділянку земельну ділянку площею 7,2328 гектарів, розташовану на території Софіївської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, кадастровий номер №:10:006:0016.

Ухвалою Верховного Суду від 20 квітня 2023 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Острик С.Ю., на постанову Запорізького апеляційного суду від 28 березня 2023 року.

Однією з процесуальних форм забезпечення об`єктивності та неупередженості судового розгляду є гарантоване законом право відводу у визначених законом випадках.

Як випливає зі змісту норм ЦПК України, відвід судді є одним з механізмів, що забезпечує законність та обґрунтованість судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно із ч. 1 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у ст. 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За приписами ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 9 Конституції України, п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може брати участь у розгляді справи у випадку наявності обставин, які викликають сумнів в його неупередженості або об`єктивності.

Пунктом 28 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Газета Україна-центр» проти України» від 15 жовтня 2010 року зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності («Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява №33958/96, п. 42, ECHR 2000-XII).

У пунктах 105, 106 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України» зазначено, що у деяких випадках, коли може бути важко забезпечити докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді, вимога об`єктивної безсторонності забезпечує ще одну важливу гарантію («Пулар проти Сполученого Королівства», 10 червня 1996 року §32, Звіти 1996- ІІІ).

У зв`язку з цим, навіть отримане враження щодо безсторонності судді має важливе значення, бо, іншими словами, «правосуддя повинно не лише здійснюватися; але й виглядати таким, що здійснюється». На кону стоїть довіра, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти громадськості («Де Куббер проти Бельгії», 26 жовтня 1984 року, §26, Серія А, №86).

Суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і сторонам у процесі довіру («Пєрсак проти Бельгії», 01.10.1982 року, «Ветштайн проти Швейцарії», «Паскал проти України», 15.12.2011 року та інші).

Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України», наявність безсторонності визначається в тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності.

Об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини в рішеннях у справах «Микаллеф проти Мальти», «Мезнарич проти Хорватії», в демократичному суспільстві суди повинні вселяти довіру. Тому, кожний суддя, у відношенні якого маються щонайменші сумніви в неупередженості, зобов`язаний вийти з процесу. Правила, що регулюють відвід суддів, є спробою забезпечення неупередженості судді шляхом усунення будь-яких сумнівів у учасників цивільного процесу. Ці правила направлені на усунення будь-яких ознак необ`єктивності судді та слугують зміцненню довіри, яку суди повинні асимілювати в демократичному суспільстві.

Пунктом 2.5. Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, встановлено, що суддя заявляє самовідвід від участі у розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення по справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Отже, відводу підлягає суддя не лише у разі існування фактів, що свідчать про упередженість судді, але й у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. Аналогічне правило має розповсюджуватись і на розгляд питання щодо відводу (самовідводу).

З метою уникнення будь-яких сумнів учасників процесу щодо об`єктивності та упередженості головуючого судді (судді-доповідача) Дашковської А.В., судді Кочеткової І.В. щодо розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку, що заяви головуючого судді (судді-доповідача) Запорізького апеляційного суду Дашковської А.В., судді - члена колегії суддів Запорізького апеляційного суду Кочеткової І.В. про самовідвід у цій справі підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 40 ЦПК України питання про самовідвід може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі, судом, який розглядає справу. За результатами вирішення заяви про самовідвід суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 37, 39, 40 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Заяви головуючого судді (судді-доповідача) колегії суддів Запорізького апеляційного суду Дашковської А.В., судді - члена колегії суддів Запорізького апеляційного суду Кочеткової І.В. про самовідвід у цій справі задовольнити.

Справу передати у відділ забезпечення діяльності судової палати з розгляду цивільних справ Запорізького апеляційного суду для нового авторозподілу відповідно до вимог ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий А.В. Дашковська

Судді: Г.С. Подліянова

І.В. Кочеткова