Ухвала

28 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 127/2-4740/2010

провадження № 61-13723ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргуОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 18 липня 2023 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 29 серпня 2023 року у цивільній справі за скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на дії приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського Олександра Віталійовича, заінтересована особа - ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду із

скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського О. В., заінтересована особа - ОСОБА_2 .

Свої вимоги заявник мотивував тим, що 08 червня 2023 року приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський О. В. виніс постанову про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_2, яке було відкрите 26 лютого 2020 року на підставі виконавчого листа № 2-4740-2010, виданого Ленінським районним судом м. Вінниці 21 травня 2012 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суми заборгованості: за кредитним договором у розмірі 136 223,05 доларів США, що еквівалентно за офіційним курсом Національного банку України станом на

14 квітня 2010 року, 1 079 744,76 грн, пені - 150 000 грн, штрафу - 75 грн, судового збору - 1 700 грн та витрат на ІТЗ - 120 грн, а всього 1 231 639,76 грн. Підставою для закінчення виконавчого провадження приватний виконавець зазначив смерть боржника ОСОБА_2

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не погодилося з прийнятим приватним виконавцем рішенням про закінчення виконавчого провадження та вважало його таким, що не ґрунтується на положеннях законодавства та порушує права стягувача. Вказувало, що правонаступником після смерті боржника ОСОБА_2 є її брат - ОСОБА_1 , який прийняв спадщину. Обов`язок спадкодавця ОСОБА_2 щодо сплати заборгованості за кредитним договором перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (кредитор) за його життя не припинився внаслідок смерті боржника і перейшов до спадкоємця ОСОБА_1

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звертало увагу, що приватному виконавцю Турському О. В. було достеменно відомо, що на розгляді в суді

знаходиться справа про заміну сторони (боржника) її правонаступником, проте він не виніс постанову про зупинення виконавчого провадження як це передбачено Законом України «Про виконавче провадження». За вказаних обставин, товариство просило суд:

- визнати рішення приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського О. В. про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_2 від 08 червня 2023 року неправомірним;

- скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського О. В. про закінчення виконавчого провадження

№ НОМЕР_2 від 08 червня 2023 року;

- зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського О. В. відновити виконавче провадження № НОМЕР_2, що було відкрите 26 лютого 2020 року на підставі виконавчого листа № 2-4740-2010, виданого Ленінським районним судом м. Вінниці 21 травня 2012 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 1 231 639,76 грн.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18 липня 2023 року скаргу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено. Визнано рішення приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського О. В. про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_2 від 08 червня 2023 року неправомірним. Скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського О. В. про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_2 від 08 червня 2023 року. Зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського О. В. відновити виконавче провадження № НОМЕР_2, що було відкрите 26 лютого 2020 року на підставі виконавчого листа № 2-4740-2010, виданого Ленінським районним судом м. Вінниці 21 травня 2012 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 1 231 639,76 грн.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 18 липня 2023 року оскаржила в апеляційному порядку особа, яка не брала участі у розгляді справи в суді першої інстанції, - ОСОБА_1 .

Постановою Вінницького апеляційного суду від 29 серпня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 18 липня 2023 року залишено без змін.

15 вересня 2023 рокуОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасуватиухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 18 липня 2023 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 29 серпня 2023 року, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами першої та апеляційної інстанцій не враховано баланс інтересів обох сторін виконавчого провадження,

що полягає у тому, що скасованою постановою приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського О. В. про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_2 від 08 червня 2023 року не порушено прав та інтересів ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Відновлення виконавчого провадження та заміна померлого боржника на правонаступника, як солідарного боржника, означатиме подвійне стягнення з нього суми заборгованості.

Вивчивши касаційну скаргу, колегія судів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою.

Конституція України визначає, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (стаття 129-1 Основного Закону).

Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових

осіб) - це сукупність дій визначених у Законі України «Про виконавче провадження» органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII).

Згідно з частиною першою статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону № 1404-VIII та пункт 6 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 34 Закону № 1404-VIII виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, у тому числі, у разі звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п`ятою статті 15 цього Закону.

Частиною п`ятою статті 15 Закону № 1404-VIII передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до пунктів 12, 13 розділу II Інструкції у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження (припинення юридичної особи, а також в інших випадках заміни сторони у виконавчому провадженні), якщо правовідносини допускають правонаступництво, виконавець за заявою сторони виконавчого провадження, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником. На підставі постановленої судом ухвали виконавець своєю постановою замінює сторону виконавчого провадження. Ухвала суду та постанова виконавця долучаються до виконавчого документа при його передачі до іншого органу державної виконавчої служби або приватного виконавця або поверненні його стягувачу чи до суду.

Правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Після заміни вибулої сторони виконавчого провадження її правонаступником виконавець продовжує виконання виконавчого провадження в порядку, встановленому Законом № 1404-VIII.

Пунктом 3 частини першої та частини другої статті 39 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника. Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Закінчення виконавчого провадження без належних правових підстав порушує права стягувача на неупереджене, ефективне, своєчасне і в повному обсязі виконання судового рішення.

Виконавець, установивши на підставі відповідних доказів факт смерті фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, має вчинити дії щодо отримання даних, необхідних для вирішення питання про заміну такої сторони її спадкоємцями, та надалі за заявою сторони звернутися до суду з відповідним поданням про заміну сторони виконавчого провадження.

Смерть, оголошення померлою або визнання безвісно відсутньою фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, має виступати підставою для його закінчення, лише коли виконання обов`язків такої особи чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 761/22518/17 (провадження № 61-172св22) та від 31 травня 2023 року у справі № 756/4661/22 (провадження № 61-1660св23).

Судами встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від

14 вересня 2010 року, яке набрало законної сили 27 вересня 2010 року, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 136 223,05 доларів США.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського О. В. від 26 лютого 2020 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2 з виконання виконавчого листа № 2-4740-2010 від 21 травня 2012 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» боргу в сумі 1 081 564,76 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 боржник ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 .

Повідомленням приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Павлюк І. І. від 19 квітня 2023 року № 36/01-16 підтверджується, що спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняв її брат ОСОБА_1

08 червня 2023 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського О. В. закінчено виконавче провадження з виконання рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 14 вересня 2010 року, у зв`язку зі смертю боржника ОСОБА_2 .

З вищенаведеного слідує, що приватний виконавець Турський О. В. після отримання ним даних про смерть боржника у виконавчому провадженні ОСОБА_2 не вчинив дій, необхідних для вирішення питання про заміну боржника у виконавчому провадженні, яка померла, її спадкоємцем, в результаті чого неправомірно виніс постанову про закінчення виконавчого провадження, в той час, коли правовідносини допускають правонаступництво.

У статті 543 Цивільного кодексу України зазначено, що у разі солідарного обов`язку боржників, кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково, або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.

Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Поєднання в одній особі солідарних боржників не призведе до подвійного стягнення.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень не виявлено порушення судами норм ЦК України, ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження». Правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій вказаних вище норм права не викликає розумних сумнівів.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 18 липня 2023 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 29 серпня 2023 року є необґрунтованою, отже у відкритті касаційного провадження належить відмовити відповідно до положень частини четвертої статті 394 ЦПК України.

Керуючись частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від

18 липня 2023 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 29 серпня 2023 року у цивільній справі за скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на дії приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського Олександра Віталійовича, заінтересована особа - ОСОБА_2 , - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. М. Осіян

В. В. Шипович