Справа № 226/1479/23

Справа 226/1479/23
Провадження № 2/226/423/2023
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

25 вересня 2023 року м. Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді Коваленко Т.О.,

за участю секретаря Лазарєвої В.В.

учасники судового провадження:

позивач ОСОБА_1 (не з`явився),

представник позивача ОСОБА_2 (не з`явилася),

відповідач (представник не з`явився),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Мирнограді Донецької області за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку,

у с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що у період з 04.03.2019 року по 05.02.2021 року він працював у ТОВ «Краснолиманське». 05.02.2021 року його звільнено за ст.38 Кодексу законів про працю України за власним бажанням. При звільненні підприємство не провело з ним повний розрахунок по виплаті заробітної плати, як це передбачено ст. 11 КЗпП України, внаслідок чого виникла заборгованість по заробітній платі. Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 04 квітня 2023 року (справа № 226/298/23) його позов задоволено та зобов`язано стягнути з ТОВ «Краснолиманське» заборгованість по заробітній платі в сумі 125374,74 грн. 25 липня 2023 року судове рішення в примусовому порядку виконане у повному обсязі. Відповідачу доставлено позовну заяву про стягнення заборгованості по заробітній платі 22.02.2023 року. Тому, час затримки розрахунку при звільненні позивача починається з 22.02.2023 року і закінчується днем виплати 25.07.2023 року, просить суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22.02.2023 року по 25.07.2023 року.

Ухвалою судді від 29.08.2023 року у справі відкрито провадження та призначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач, представник позивача до судового засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином, надали суду заяву з клопотанням розглянути справу за їх відсутності.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, надав суду відзив в якому зазначив, що відповідач заявлені позовні вимоги визнає частково, вважає їх такими, що порушують його права та законні інтереси. Відповідно до рішення Димитровського міського суду Донецької області від 04.04.2023 року справа № 226/298/23, з ТОВ «Краснолиманське» на користь ОСОБА_1 стягнуто заборгованість з нарахованої, але не сплаченої заробітної плати, в загальній сумі 125 374,74 гривень (сума визначена з урахуванням утримання прибуткового податку з громадян, внесків й інших обов?язкових платежів). Судове Рішення виконане 25.07.2023 року, що не заперечує і сам позивач. Оскільки підприємство в день звільнення з позивачем не розрахувалося, воно має відповідати перед позивачем згідно із ст. 117 КЗпП України. У справі № 226/298/23 судом установлено, що позивач в день звільнення 05.02.2021 року не працював. У такому випадку відповідальність роботодавця на підставі ст. 117 КЗпП України наступає після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок та невиплати після пред`явлення цієї вимоги роботодавцем всіх сум, які йому належать. Також у справі № 226/298/23 судом встановлено, що відповідачу вперше стало відомо про вимогу позивача, коли той звернувся до ТОВ «Краснолиманське» з позовною заявою про стягнення несплачених сум при звільненні, за результатами розгляду якої ухвалено рішення Димитровським міським судом Донецької області від 04.04.2023 року. Висуваючи вимогу про стягнення з відповідача на свою користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, позивач зазначає період затримки з 22.02.2023 року по 25.07.2023 (день остаточного розрахунку). З урахуванням розрахункового періоду кількість робочих днів з 22.02.2023 року до 25.07.2023 року становить 109 днів. Тобто, 109 х 944, 19 = 102 916, 71 грн, де 109 це робочі дні, а 944, 19 грн це середньоденний заробіток Позивача, що підтверджується бухгалтерською довідкою від 01.09.2023 р. № 270. З огляду на компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого ст. 117 КЗпІІ України, враховуючи розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, яка складала 125374,74 грн, передбачених на день звільнення трудовим, законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором, ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника, інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільнені. Звертає увагу, що у даній справі дії самого позивача направленні на безпідставне збагачення в судовому порядку, а останній являється інструментом такого збагачення. Просить позовні вимоги задовольнити частково, застосувавши принцип розумної співмірності та пропорційності при визначенні суми середнього заробітку належного позивачу, шляхом зменшення розміру відшкодування, передбаченого ст. 117 КЗпП України, розглянути справу за його відсутності, винести рішення відповідно до норм чинного законодавства.

Встановивши характер спірних правовідносин, дослідивши надані суду докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з такого.

Судом установлено, що ОСОБА_1 у період з 4 березня 2019 року по 5 лютого 2021 року перебував у трудових відносинах із ТОВ «Краснолиманське». 5 лютого 2021 року на підставі ст.38 КЗпП його було звільнено з роботи за власним бажанням.

Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 4 квітня 2023 року з ТОВ «Краснолиманське» на користь ОСОБА_1 стягнута нарахована, але не виплачена заробітні плата у сумі 125374,74 грн та судовий збір у розмірі 1073,60 грн (а.с. 9-11).

30.05.2023 року ТОВ «Краснолиманське» перераховано на картковий рахунок ОСОБА_1 70000 грн, 25.07.2023 року 38876,52 (а.с. 14-15).

Положеннями ч. 1 ст. 47 КЗпП України встановлено, що роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки що зберігається у працівника.

У разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація відповідно до ст.117 КЗпП України повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

За змістом статей 94, 116, 117 КЗпП України середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

Таким чином, обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України. При цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Як слідує з досліджених судом доказів, не спростованих відповідачем, з вимогою про здійснення розрахунку позивач вперше звернувся до відповідача шляхом направлення йому через електронний кабінет користувача ЄСІТС позовної заяви про стягнення невиплачених йому при звільненні сум 22.02.2023 року. Отже, період розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні має визначатися з наступного дня після отримання відповідачем позовної заяви про стягнення заборгованості по заробітній платі до фактичної виплати заробітної плати, тобто до 25.07.2023 року, коли заборгованість з заробітної плати, стягнута за рішенням суду, була повністю виплачена позивачу.

Згідно довідки відповідача від 01.09.2023 року №270, середньоденний заробіток позивача складає 944,19 грн.(а.с.26). Отже, середній заробіток за час затримки розрахунку, який підлягає стягненню на користь позивача, складає 102916,71 грн. (944,19 грн х 109 днів).

Вирішуючи питання судових витрат у справі, суд вважає за необхідне відповідно до ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним при зверненні до суду витрати за сплату судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст.2,5,12,13,141,259,263-265,274,352,354,355 Цивільного процесуального Кодексу України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), місце реєстрації: АДРЕСА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське», місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Прорізна, 12а, , про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку задовольнити.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 102916,71 гривень, понесені судові витрати у сумі 1073,60 гривень, а всього 103990 (сто три тисячі дев`ятсот дев`яносто) гривень 31 копійка.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.О. Коваленко