"28" вересня 2023 р. Справа № 363/5328/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2023 року суддя Вишгородського районного суду Київської області Чірков Г.Є., розглянувши заяву ВЧ НОМЕР_1 , заінтересовані особи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Вишгородський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Вишгородський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, про оголошення фізичної особи загиблою під час захисту Батьківщини,

встановив:

у заяві порушено питання про оголошення ОСОБА_3 таким, що загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 в районі н.п. Миколаївка-Ниркове-Врубівка Луганської області під час захисту Батьківщини, здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Заяву обґрунтовано доведенням факту загибелі солдата ОСОБА_3 за вказаних обставин, що підтверджено результатами службового розслідування, коли тіло загиблого з тимчасово окупованої території України евакуювати неможливо, як і неможливо оформити лікарське свідоцтво про смерть, а відтак встановлення цього факту можливе лише в судовому порядку, оскільки законодавцем іншого позасудового способу для цього не визначено.

Зазначене заявникові необхідно для виключення військовослужбовця зі списків особового складу ЗСУ.

Згідно п.п. 7, 247 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, військова служба закінчується в разі звільнення військовослужбовця з військової служби в запас або у відставку, загибелі (смерті), визнання судом безвісно відсутнім або оголошення померлим. Виключення зі списків особового складу Збройних Сил України військовослужбовців, визнаних судом безвісно відсутніми чи оголошених померлими, здійснюється на підставі рішень суду про таке визнання чи оголошення.

Водночас згідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Втім питання про оголошення особи безвісно відсутньою або оголошення померлою в порядку статей 305-307 ЦПК України, яке б відповідало досягненню зазначеної заявником юридичної мети, перед судом в заяві не порушено.

Разом із тим, як слідує із змісту заяви по суті факт загибелі є обґрунтуванням необхідності встановлення іншого факту.

Суд зазначає, що законодавець дійсно не визначив іншого, позасудового способу встановлення причинно-наслідкового зв`язку між пораненням, загибеллю військовослужбовців у зоні проведення бойових дій на сході України та військовою агресією російської федерації. Цей факт має індивідуальний характер та стосується виключно загиблого та членів його сім`ї.

Необхідність встановлення такого факту в судовому порядку пов`язана із неможливістю у позасудовому порядку встановити (підтвердити) факт загибелі (смерті) військового не просто під час виконання своїх службових обов`язків, а саме внаслідок збройної агресії російської федерації. Встановлення цього факту є необхідним для отримання загиблими статусу жертви міжнародного збройного конфлікту, з подальшим отримання допомоги від гуманітарних організацій.

Верховний Суд неодноразово зазначив про можливість встановлення не самого факту поранення, смерті чи вимушеного переселення внаслідок збройної агресії російської федерації, а про можливість встановлення причинно-наслідкового зв`язку між певною подією та збройною агресією російської федерації.

Відповідно до частин першої та другої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, в тому числі, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Таким чином у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

При зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки.

Проте підставою звернення до суду заявника в цій справі є лише необхідність виключення загиблого зі списків військової частини.

Водночас, сам тільки факт загибелі в судовому порядку встановлений бути не може, проте від встановлення факту загибелі ОСОБА_3 при виконанні військової служби внаслідок збройної агресії російської федерації проти України, залежить виникнення та реалізації особистих та майнових прав заінтересованих осіб дружини і сина загиблого військовослужбовця, які заяви суду в цій справі не подавали. Тобто, відповідний юридичний факт має індивідуальний характер, оскільки породжує правові наслідки лише для заявника, а саме: отримання загиблим статусу жертви міжнародного збройного конфлікту з подальшим отриманням членами сім`ї загиблого допомоги від гуманітарних організацій та можливості звернення членів сім`ї загиблого до міжнародних судів із відповідними вимогами.

Встановлення факту, що має юридичне значення, визначеного у вказаній заяві та за тих обставин насамперед має бути обумовлено необхідністю визначення статусу ОСОБА_3 , як жертви міжнародного збройного конфлікту, особи, яка перебувала під захистом Конвенції про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях, що обумовлює виникнення прав та обов`язків, передбачених нормами міжнародного гуманітарного права (що складається з Женевських конвенцій про захист жертв війни від 12 серпня 1949 року, Додаткових протоколів до них, інших міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та отримання заявником допомоги від гуманітарних організацій (Міжнародного Комітету Червоного Хреста, Міжнародної Федерації товариств Червоного Хреста і Червоного півмісяця, Товариства Червоного Хреста України).

Відповідний юридичний факт є індивідуальним, оскільки має правові наслідки лише для близьких родичів загиблого.

Встановлення факту, що має юридичне значення, щодо загибелі військовослужбовця під час захисту Батьківщини внаслідок збройної агресії російської федерації проти України можливе лише у судовому порядку, оскільки законодавець не визначив іншого, позасудового способу встановлення причинно-наслідкового зв`язку між смертю військовослужбовця та військовою агресією російської федерації. Від встановлення факту загибелі військовослужбовця при виконанні військової служби внаслідок збройної агресії російської федерації проти України залежить виникнення та реалізація особистих та майнових прав заявника як члена сім`ї загиблого військовослужбовця. Тобто, відповідний юридичний факт має індивідуальний характер, оскільки породжує правові наслідки лише для заявника, а саме: отримання загиблим статусу жертви міжнародного збройного конфлікту з подальшим отриманням членами сім`ї загиблого допомоги від гуманітарних організацій та можливості звернення членів сім`ї загиблого до міжнародних судів із відповідними вимогами.

Зазначений правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 5 грудня 2022 року справа № 490/6057/19-ц.

Згідно вимог ч. 1 ст. 316 ЦПК заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Відповідно до роз`яснень даних у п. 4 ППВСУ № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть бути порушені в суді за заявами як безпосередньо заінтересованих у цьому осіб, так і інших громадян та організацій, коли за законом вони вправі звернутися до суду в інтересах інших осіб, а також за заявою прокурора (що відповідає чинній ст. 56 ЦПК України).

Аналізуючи зазначене вище в системному зв`язку, суд доходить висновку про те, що із вказаною заявою про встановлення викладених у ній фактів мають право звернутися тільки фізичні особи близькі родичі загиблого, оскільки встановлення фактів, про які йдеться в цій заяві, насамперед спрямовано на виникнення та реалізацію особистих та майнових прав фізичних осіб як членів сім`ї загиблого військовослужбовця, коли ВЧ НОМЕР_1 процесуальною дієздатністю діяти в інтересах таких фізичних осіб не наділена (ст. 56 ЦПК України).

Відтак вказану заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, та яка згідно ч. 3 ст. 293 та п. 1 ч. 3 ст. 185 ЦПК України підлягає поверненню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 185, 260, 293, 315 ЦПК України,

ухвалив:

вказану заяву повернути заявникові.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для цього.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її підписання шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги.

Суддя