г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/2147/23
Номер провадження 2/213/1046/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2023 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого - судді Попова В.В.,

секретар судового засідання - Куропятник І.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні /у залі судових засідань №14/, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу № 213/2147/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування,

за відсутності учасників процесу,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог.

Позивач звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою, посилаючись на те, що не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки нотаріусом у його видачі було відмовлено у зв`язку з тим, що спадкове майно, яке складається із квартири за адресою: АДРЕСА_1 , було набуте у період шлюбу його батьків спадкодавця ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_2 , відповідно спадкодавець мав право на частку цієї квартири, яка юридично не оформлювалася, і частка у спільному майні подружжя не визначена. Тому позивач просить встановити, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить на підставі договору купівлі-продажу від 28.10.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Петрушенком В.О., реєстровий номер 2946, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , на праві спільної сумісної власності, як майно, придбане за час шлюбу, частки кожного з подружжя є рівними та складають по частки за кожним; визнати за ним право власності на 1/2 частку вказаної квартири в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Процесуальні дії у справі.

Позовна заява надійшла до суду 30.05.2023 року.

Ухвалою від 05.06.2023 позовна заява була залишена без руху.

28.06.2023 надійшла уточнена позовна заява.

Ухвалою від 03.07.2023 провадження у справі відкрито. Розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче засідання, задоволено клопотання позивача про витребування доказів.

08.08.2023 надійшла копія спадкової справи в порядку витребування доказів.

Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались.

Заяви, клопотання.

У підготовче засідання сторони та їх представники не з`явились.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника.

Представник відповідача надав заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідача.

За таких обставин, суд вважає можливим ухвалити рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, у підготовчому засіданні, що відповідає положенням ч.3 ст.200, ч.3 ст.211 ЦПК України.

Фіксування судового засідання технічними засобами, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Позивач є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про його народження, виданому виконкомом Інгулецької міської ради Інгулецького району міста Кривого Рогу Дніпропетровської області /а.с.10/.

Згідно зі свідоцтвом про одруження батьки позивача одружилися 05 жовтня 2001 року. Шлюб розірвано рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.01.2017, яке набрало законної сили 07.02.2017 /а.с.11, 12/.

28.10.2003 року ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Петрушенком В.О., зареєстрованого в реєстрі за № 2946, придбала квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , зареєструвала право власності в КП «Криворізьке БТІ» /а.с.14, 15/.

26.11.2019 року батько позивача ОСОБА_3 дав нотаріально посвідчену згоду колишній дружині ОСОБА_2 на продаж купленої під час зареєстрованого шлюбу квартири за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.16/.

ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивача ОСОБА_3 помер /а.с.13/.

Після його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 Шостою криворізькою державною нотаріальною конторою за заявою позивача заведено спадкову справу № 302/2022 /а.с.54-78/.

23 травня 2023 року нотаріусом видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом на вклади в банку, а у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 було відмовлено у зв`язку з тим, що не визначено право власності у спільному майні подружжя на спадкове майно. Нотаріус зазначив, що спадкодавець мав право на частку вказаної квартири відповідно до ст.ст.60,63 СК України, яку набув з ОСОБА_2 під час шлюбу, але його частка юридично не оформлялася, і запропонував звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно.

Інформацію стосовно прийняття спадщини за законом будь-якою іншою особою після смерті ОСОБА_3 або видачі свідоцтв про право на спадщину матеріали спадкової справи не містять.

Відповідно до звіту про оцінку нерухомого майна від 27.06.2023 року, ринкова вартість спірного нерухомого майна на дату оцінки становить 120800,00 грн. /а.с.32-39/, з вказаної вартості позивачем сплачено судовий збір за дві вимоги немайнового та майнового характеру.

Зміст спірних правовідносин.

Викладеним обставинам відповідають правовідносини щодо визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя, та з підстав набуття права власності на спадкове майно, і які виникають із права особи звернутися до суду з відповідним позовом в разі неможливості вирішення цього питання у позасудовому порядку.

Норми права, які застосовує суд.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом та є непорушним.

На момент виникнення у спадкодавця права власності на спірне нерухоме майно (2003 рік) правовідносини щодо права власності регулювались ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Кодексом про шлюб та сім?ю України.

Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що набрав чинності з 01.01.2004 року, щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Пунктом 1 розділу VII Прикінцевих положень Сімейного кодексу України передбачено, що цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності ЦК України, тобто з 01 січня 2004 року. Отже, на правовідносини, які виникли між сторонами з приводу набуття спільного майна й продовжили існувати після 01 січня 2004 року, поширюється дія СК України.

Приписами ст.16 Закону України «Про власність», який діяв станом на час придбання спірного нерухомого майна, передбачалось, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Аналогічне положення містилось і в ст.22 Кодексу про шлюб та сім?ю України, де також зазначалось, що кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядженням цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в разі, якщо один із них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Нормою ч.2 ст.23 Кодексу про шлюб та сім?ю Українибуло передбачено, що при укладенні угод одним з подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

За приписами ст.28 цього Кодексу в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу.

Наведеними нормами права передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України, який діє на цей час розгляду справи, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

За приписами ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті

Згідно з положеннями ст.1261, 1266 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст.ст.1268, 1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно за спадкодавцем, має особисто подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно приписів ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Стаття 1297 ЦК України встановлює обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно з п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадок в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадок особа може звернутись в суд за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Висновок суду.

Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, суд дійшов до наступного висновку:

- позивач своєчасно звернувся до нотаріуса із завою про прийняття спадщини, але позбавлений можливості отримати свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька з причини невизначеності частки спадкодавця у спадковому майні подружжя, що не може бути усунено у позасудовому порядку;

- нотаріусом обґрунтовано відмовлено позивачу у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, тобто існує цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у порядку позовного провадження;

- право власності спадкодавцем на спадкову квартиру набуто правомірно.

Фактично у справі вирішується питання визначення частки спадкодавця у спільному спадковому майні подружжя, невизначення якої перешкоджає позивачу здійснити своє право на спадкування. Суд керується нормами ст.28 Кодексу про шлюб та сім?ю України,ст.372 ЦК України, за змістом яких частки співвласників (в тому числі подружжя) у праві спільної сумісної власності є рівними, вважає, що позивач має право на успадкування 1/2 частки квартири, що належала його батькові. До того ж, суд враховує, що відповідач позовні вимоги визнала.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Оскільки визнати право власності у інший спосіб не видається можливим, і позивач звернувся за захистом своїх спадкових справ до суду, то суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на частку спадкового майна, на яку позивач має право за законом.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Водночас, враховуючи характер спору, а також те, що позивач не просить повернути йому сплачений судовий збір, понесені судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 10, 12, 19, 23, 76-81, 89, 95, 200, 258-259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Встановити, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належить на підставі договору купівлі-продажу квартири від 28 жовтня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Петрушенко В.О., реєстровий номер 2946, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на праві спільної сумісної власності, як майно, що придбане за час шлюбу, частки кожного з подружжя є рівними та складають по 1/2 частки за кожним.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на 1/2 частку двокімнатної квартири, загальною площею 51,4 кв.м, житловою площею 27,6 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 25 вересня 2023 року.

Суддя В.В. Попов