ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-з/753/192/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2023 р.суддя Дарницького районного суду м. Києва Мицик Ю.С., розглянувши матеріали заяви представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Мазуркевича Миколи Антоновича про забезпечення позову,

ВСТАНОВИЛА:

Щодо заяви про забезпечення позову

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.09.2023 для розгляду зазначеної заяви визначено суддю Мицик Ю.С.

В поданій заяві в порядку ст.ст. 149-154 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) ставиться питання про забезпечення позову, шляхом накладання арешту на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий №:90:308:0008, житловий будинок, що розташований на вказаній земельній ділянці, які зареєстровані та оформлені на праві приватної власності у Комунальному підприємстві Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» на ім`я ОСОБА_2 та на транспортний засіб КІА RIO, 2013 року випуску, зареєстрований 12.04.2014 за ОСОБА_3 .

Заява обгрунтована тим, що вказане нерухоме та рухоме майно було набуто заявником та ОСОБА_2 в період зареєстрованого шлюбу, а тому майно є спільною сумісною власністю подружжя. На даний час шлюб між сторонами розірвано. Між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не досягнуто згоди щодо поділу майна подружжя, а тому заявник має намір звернутися до суду з відповідним позовом. Вказує, що на даний час майно, яке є предметом спору, може бути відчужене на користь третіх осіб, що утруднить виконання рішення суду, в разі задоволення позову. На думку заявника, вказані обставини свідчать про наявність підстав вважати, що невжиття заходів щодо забезпечення цього позову може істотно ускладнити чи унеможливити в подальшому виконання рішення суду.

Мотиви суду

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

За таких обставин розгляд заяви проводився без повідомлення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши письмові докази, подану заяву про забезпечення позову та матеріали позовної заяви, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 1 ч. 1ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суд від 09.09.2020 у справі № 509/2765/19 (провадження № 4-21904св19) викладено правову позицію згідно з якою:

«Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

[…] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

[…] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Так, судом встановлено, що між сторонами існує спір з приводу права власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий №:90:308:0008, житловий будинок, що розташований на вказаній земельній ділянці та на транспортний засіб КІА RIO, 2013 року випуску. На це майно заявник вказує як на спільну сумісну власність подружжя, оскільки вказане майно придбане в період шлюбу та спільні гроші, проте право власності оформлене в розмірі 1 частки на відповідача.

Сторони уклали шлюб 21.10.2000, який рішенням суду від 24.04.2023 розірваний.

Спірна земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий №:90:308:0008 на праві приватної власності зареєстрована за ОСОБА_2 .

За змістом відповіді ГСЦ МВС №31/26-395аз від 30.06.2023 транспортний засіб КІА RIO, 2013 року випуску об`єм двигуна1396 см3 зареєстрований за ОСОБА_2 12.04.2014. При цьому у матеріалах заяви відсутні відомості про ідентифікаційний номер спірного транспортного засобу та його державний номерний знак.

Доказів наявності спірного будинку та його реєстрації на праві власності за ОСОБА_2 суду також не надано.

Як зазначає позивач, на даний час сторони не знайшли порозуміння щодо поділу вказаного майна.

З огляду на вищенаведене суд знайшов достатніми та обґрунтованими доводи заяви про існування ризику відчуження земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий №:90:308:0008, на користь третіх осіб, що може істотно ускладнити чи навіть унеможливити виконання рішення суду у разі повного чи часткового задоволення позову.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну земельну ділянку.

Такий спосіб забезпечення позову є співмірним із заявленими вимогами, а відтак буде належним і достатнім інструментом забезпечення ефективності судового захисту оспорюваного майнового права.

Вжиття заявленого заходу забезпечення позову не призведе до порушення принципу співмірності забезпечення позову щодо предмету спору, оскільки вказані заходи спрямовані виключно на збереження існуючого становища до розгляду спору по суті та не накладають обтяжливих обов`язків на відповідачів.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову, зокрема, за вмотивованим клопотанням учасника справи, якщо останній заперечуючи в ході розгляду справи спростує підстави для накладення арешту, зокрема, зазначивши, яким чином накладення арешту порушує його права.

В решті заяви слід відмовити, оскільки заявником не надано доказів належності відповідачу спірного житлового будинку та не вказано ідентифікуючі ознаки транспортного засобу, на яке заявник просить накласти арешт.

Щодо зустрічного забезпечення

Крім того, суд враховує, що згідно із ч. 1 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Враховуючи наведене правило процесуального закону суд має право, однак, він не зобов`язаний вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача.

Випадки обов`язкового застосування зустрічного забезпечення встановлені ч. 3 ст. 154 ЦПК України, відповідно до якої суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Зазначена правова позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 26.12.2018 у справі № 61-11274св18.

У матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують обставини, за наявності яких суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 149-153, 157, 259-261, 353-355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Мазуркевича Миколи Антоновича про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером. :90:308:0008, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 яка належить на праві власності ОСОБА_4 .

Позивач: ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п.: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_5 (р.н.о.к.п.п.: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з наступного дня після її постановлення (ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Направити дану ухвалу всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову (які ідентифіковані судом) для вжиття відповідних заходів.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Повний текст ухвали складено 29.09.2023.

Суддя Ю.С.Мицик