Ухвала

27 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 751/4743/22

провадження № 61-13835ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І.,

Коломієць Г. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 травня 2023 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 25 серпня 2023 року у справі

за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Чернігівводоканал» Чернігівської міської ради про розірвання договору та за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Чернігівводоканал» Чернігівської міської ради про визнання дій неправомірними, скасування боргу,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Чернігівводоканал» Чернігівської міської ради (далі - КП «Чернігівводоканал» Чернігівської міської ради), в якому просив розірвати договір з індивідуальним споживачем про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення

від 23 березня 2021 року.

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до

КП «Чернігівводоканал» Чернігівської міської ради, в якому просив визнати неправомірними дії відповідача щодо нарахування оплати за послугу з абонентського обслуговування за адресою:

АДРЕСА_1 споживачу ОСОБА_1 та скасувати борг щодо оплати за послугу з абонентського обслуговування.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 листопада 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до

КП «Чернігівводоканал» Чернігівської міської радипро розірвання договору та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до

КП «Чернігівводоканал» Чернігівської міської радипро визнання дій неправомірними та скасування боргу та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Об`єднано справи за позовами ОСОБА_1 в одне провадження та присвоєно справі спільний № 751/4743/22, провадження №2/751/1324/22.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21 грудня

2022 року цивільну справу № 751/4743/22 передано для розгляду Деснянському районному суду м. Чернігова за територіальною підсудністю.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 травня

2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до

КП «Чернігівводоканал» Чернігівської міської ради про розірвання договору, відмовлено.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до КП «Чернігівводоканал» Чернігівської міської ради про визнання дій неправомірними та скасування боргу, відмовлено.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 25 серпня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 травня 2023 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до

КП «Чернігівводоканал» Чернігівської міської ради про визнання дій неправомірними та скасування боргу за період з 01 січня 2022 року по

01 липня 2022 року скасовано.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до КП «Чернігівводоканал» Чернігівської міської радипро визнання дій неправомірними та скасування боргу за період з 01 січня 2022 року по 01 липня 2022 року задоволено.

Визнано неправомірними дії КП «Чернігівводоканал» Чернігівської міської радищодо нарахування оплати за послугу з абонентського обслуговування за адресою: АДРЕСА_1 споживача ОСОБА_1 та скасовано борг щодо оплати послуги з абонентського обслуговування за період з 01 січня 2022 року по 01 липня 2022 року.

В іншій частині рішення Деснянського районного суду м. Чернігова

від 03 травня 2023 року залишено без змін.

У вересні 2023 року ОСОБА_1 , шляхом формування документа

у системі «Електронний Суд», звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова

від 03 травня 2023 року та постанову Чернігівського апеляційного суду

від 25 серпня 2023 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення в частині відмови у задоволенні позову скасувати та ухвалити в зазначеній частині нове судове рішення, яким позовну вимогу про розірвання договору з індивідуальним споживачем про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення від 23 березня 2021 року задовольнити.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах

та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених

у цій же нормі ЦПК України.

Частиною четвертою статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду, зокрема, малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним

є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до пункту 5 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише

за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову

в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму

для працездатних осіб.

Предметом спору у цій справі є вимоги немайнового характеру, заявлені

з підстав порушення відповідачем положень Закону України «Про захист прав споживачів».

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень

із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19

ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно

від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована серед Загальних положень цього Кодексу, яка поширюється й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах:

1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя;

2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду;

4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Отже, згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України ця справа

не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті

в порядку спрощеного позовного провадження.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства, які дали можливість дійти висновку про малозначність справи.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори,

які мають найважливіше (принципове) значення. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначено баланс

між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право

на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід

до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Касаційна скарга містить посилання на випадки, передбачені

підпунктами а), в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України,

за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Наведені заявником обставини, передбачені підпунктом а) пункту 2

частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав для висновку

про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. При цьому, доводи касаційної скарги зводяться виключно

до незгоди з оцінкою судом зібраних у справі доказів та встановлених обставин, що не стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Крім того, аналіз судових рішень у справі та наведені заявником у скарзі доводи не дають підстав для висновку про те, що вказана справа має виняткове значення для заявника (підпункт в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

Інших підстав, які б спростовували віднесення цієї справи до категорії малозначних, касаційна скарга не містить і суд касаційної інстанції

їх не встановив.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України

суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права

на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ,

які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу,

слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень

та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. При цьому, право на суд

не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, і такі обмеження не можуть зашкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 36 рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom) від 21 лютого

1975 року та пункт 27 рішення у справі «Пелевін проти України»

від 20 травня 2010 року.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 274, 389, 394

ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду

м. Чернігова від 03 травня 2023 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 25 серпня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Чернігівводоканал» Чернігівської міської ради про розірвання договору та за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Чернігівводоканал» Чернігівської міської ради про визнання дій неправомірними, скасування боргу відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць