Справа №: 343/1585/23
Провадження №: 2/0343/453/23
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

22 вересня 2023 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді Тураша В. А.,

секретаря Лукань О.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду в м.Долина справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, суд-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернувшись 06.07.2023 в Долинський районний суд з позовною заявою, просить ухвалити рішення про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на її, ОСОБА_1 , користь на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення ним повноліття, у розмірі частки усіх видів доходів щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подання даної заяви і до досягнення ним повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з відповідача на її користь витрати на надання правничої допомоги.

Свої вимоги мотивує тим, що вона, ОСОБА_1 , проживаю на АДРЕСА_1 .

04.09.2015 вона одружилася з відповідачем по справі ОСОБА_2 .

Від проживання з відповідачем у шлюбі в них народився син, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Сімейні стосунки у них не склалися, тому нею подано позов до Долинського районного суду про розірвання шлюбу.

Відповідач з сім`єю не проживає, самоусунувся від участі у вихованні сина, не піклується про його здоров`я, фізичний та духовний розвиток, не надає на утримання дитини ніякої матеріальної допомоги.

Її дохід не дає можливість повністю забезпечити фізичний, духовний розвиток дитини, розвиток творчих та пізнавальних здібностей, уподобань дитини, розвиток його обдарувань.

Відповідач ніяких інших аліментних зобов`язань не має.

Враховуючи те, що відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, але добровільно належної матеріальної допомоги на його утримання не надає, вона змушена звернутися до суду з цим позовом.

На її зауваження, пропозиції, вимоги відповідач не реагує, тому заходи досудового врегулювання спору не вживалися.

Вважає свої позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Андрійович Я.Ф. (ордер серії ІФ №025255 а.с.7, договір-доручення від 04.07.2023 а.с.8) в судове засідання не з`явились, хоч про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені судом, про що свідчить розписка-повідомлення (а.с.17). В Долинський районний суд поступила заява, згідно якої представник позивачки просить розгляд справи проводити у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному об`ємі. В разі неявки відповідача не заперечують проти ухвалення заочного рішення (а.с.21).

Відповідач ОСОБА_2 , в судові засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому Законом порядку, про що свідчить оголошення на офіційному сайті Долинського районного суду про виклик в судове засідання (а.с. 19) та рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.13,20). У встановлений судом строк, відзиву на позовну заяву відповідач не надав.

Враховуючи те, що відповідачем ОСОБА_2 у встановлений законом строк відзиву на позовну заяву до суду не подано, суд, відповідно до положень ст.280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів .

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що позовОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до вимог ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі.

Ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Ч.1 ст.79 СК України, передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Як встановлено в судовому засіданні сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі і за час спільного проживання у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 01 вересня 2015 року (а.с.5), копією свідоцтва про народження ОСОБА_4 , серії НОМЕР_2 від 08 лютого 2017 року (а.с.6).

В судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі склалися неприязні стосунки, їх дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 та перебуває на її утриманні .

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що оскільки утримання неповнолітньої дитини є обов`язком обох батьків, а відповідач ОСОБА_2 , добровільно не надає в достатній мірі матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , хоча може її надавати, позов ОСОБА_1 про стягнення аліментів підлягає до задоволення.

Визначаючи розмір аліментів судом враховується матеріальне становище позивачки ОСОБА_1 , матеріальне становище відповідача ОСОБА_2 , відсутність у нього інших утриманців, яких він зобов`язаний утримувати у відповідності до вимог Закону, а також інші обставини, що мають істотне значення для вирішення спору та приходить до висновку, що з урахуванням положень статті 182 СК України щодо встановлення мінімального гарантованого розміру аліментів відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання», ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік», з врахуванням того, що на утриманні позивачки знаходиться одна дитина , з відповідача слід стягувати аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому позов підлягає до задоволення.

При цьому , суд також бере до уваги, що з огляду на положення п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, аліменти у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів на одну дитину можуть стягуватися навіть у безспірному порядку (в наказному провадженні).

Суд також враховує, що позивачка при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» , а тому, враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 1073,00 грн.

Щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного:

Відповідно до ч.1, п. 1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В підтвердження понесених позивачкою судових витрат на професійну правничу допомогу суду було надано: ордер серії ІФ № 025255 від 04.04.2023 на надання правничої допомоги ОСОБА_1 , адвокатом Андрійовичем Я.Ф. (а.с.7); договір-довіреність №26 про надання правничої допомоги та представлення інтересів (цивільно-правова угода) (а.с.8), акт- розрахунок переліку послуг правничої допомоги (а.с.23), квитанція від 22.09.2023 про оплату ОСОБА_1 4000 грн за надання правової допомоги (а.с.22).

Враховуючи вищенаведене, з відповідача слід стягнути на користь позивачки 4000,00 гривень понесених нею витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі ст. ст. 180-183, 191 Сімейного кодексу України, керуючись статтями 141, 206,258, 259, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину задоволити.

Проводити стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітнього сина : ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнення аліментів розпочати з 06 липня 2023 року і проводити до досягнення сином повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4000 (чотири тисячі) гривень 00 коп. витрат за надання правової допомоги згідно квитанції.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1073,00 гривень судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , жителька : АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , житель АДРЕСА_3 .

Суддя Долинського районного суду В.А. Тураш