Справа № 372/3384/23
Провадження № 2-1291/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2023 року м. Обухів

Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Висоцької Г.В., при секретарі Куник О. В.,

за участю позивачки ОСОБА_1 , розглянувши в приміщенні Обухівського районного суду Київської області у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області, про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюб та перебування на утриманні,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача, в якому просила встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюб із ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та факт перебування на його утриманні.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 19.04.1982 року між нею та ОСОБА_3 було укладено шлюб. У лютому 2013 році шлюб між ними було розірвано. Незважаючи на це, вони продовжували проживати разом однією сім`єю, та жодного разу не проживали окремо. Померлий ОСОБА_3 як і позивачка був пенсіонером. Позивачка перебувала на його утриманні, оскільки розмір його пенсії складав близько 12000 грн., а розмір пенсії позивачки близько 4000 грн. Позивачка звернулась до пенсійного фонду із заявою про перехід на пенсію померлого чоловіка, однак останній було відмовлено у перерахунку пенсії, оскільки наявний запис про розірвання шлюбу між вказаними особами.

25.07.2023 року ухвалою судді прийнято позовну заяву, відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання.

18.08.2023 року відповідачем через представницю подано до суду відзив, в якому зазначено наступне. Позивачка звернулась із заявою про перехід з пенсії за віком на пенсію у разі втрати годувальника. Розглянувши подані документи, було встановлено, що в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян містяться дані про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Враховуючи вище викладене, у позивачки відсутнє право на призначення пенсії по втраті годувальника.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просила задовольнити.

Представниця відповідача в судове не з`явилась, подала клопотання про розгляд справи без її участі, щодо позовних вимог не заперечила, про сила прийняти рішення згідно чинного законодавства.

Заслухавши позивачку, свідка, дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 19 квітня 1982 року позивачка ОСОБА_1 та ОСОБА_3 уклали шлюб.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 26 лютого 2013 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано.

Незважаючи на розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , останні продовжували проживати разом однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 , та жодного дня не проживали окремо.

В період спільного проживання жоден з них не перебував в іншому шлюбі.

Як вбачається з довідки про реєстрацію місця проживання особи, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

Відповідно довідці № 119 від 26.05.2023 року, видної головою правління ОСББ ЖК «ДНІПРО», ОСОБА_1 дійсно проживала з чоловіком ОСОБА_3 до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_1 , та знаходилась на його утриманні.

У судовому засідання свідок ОСОБА_4 , який є сином позивачки та померлого ОСОБА_3 , зазначив, що його батьки дійсно розлучились у 2013 році, але ні дня не проживали окремо, вели спільний побут, мали спільний бюджет, вели спільне господарство, та вважали себе подружжям.

У судовому засідання свідок ОСОБА_4 , який є братом померлого ОСОБА_3 надав аналогічні свідчення.

Згідно ст. 3 СК України визначено, що сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Про ознаки проживання однією сім`єю висловився і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 3.06.99 №5-рп/99, в якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо.

Виходячи з наведених норм кожна людина має право на сімейне життя, при цьому укладання шлюбу між чоловіком та жінкою не є обов`язковою умовою для створення їхньої сім`ї. Сім`я може бути створена на будь-яких підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Цивільний шлюб це відносини жінки та чоловіка, які проживають однією сім`єю та при цьому не є одруженими.

Згідно ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Хоча проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя, але між особами, які проживають однією сім`єю без шлюбу виникають певні сімейні права та сімейні обов`язки, які в деяких випадках прирівнюються до прав та обов`язків подружжя.

Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.

Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази, вислухавши позивачку та свідків, суд приходить до висновку, про доведеність факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Щодо позовної вимоги про перебування позивачки ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_3 , суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонеркою, що підтверджується копіює пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 ю

ОСОБА_3 як і позивачка був пенсіонером.

Дізнавшись про своє право перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, позивачка звернулася до ПФУ з відповідною заявою.

Рішенням №59 від 07 липня 2023 року позивачці відмовлено у перерахунку пенсії, оскільки відповідно до відомостей з Державного реєстру актів цивільного стану громадян міститься запис про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні.

До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утримання померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч.1 ст.37 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні.

Згідно зі ст.38 Закону України «Про пенсійне забезпечення» члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Отже, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, має значення для переходу на пенсію в разі втрати годувальника, яку може бути призначено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду і що померлий виконував обов`язок з утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги зі сторони померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі №520/6518/17.

Як вбачається із довідки про розмір пенсійного забезпечення ОСОБА_1 , сума пенсії становить 2784 грн. 76 коп. на місяць.

Як вбачається із довідки про розмір пенсійного забезпечення ОСОБА_3 , сума пенсії день смерті становила 10 934,42 грн.

Згідно п.п. 9 п. 2.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 із змінами та доповненнями, до заяви про призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника подаються документи про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.

Згідно п.2.11 вищевказаного Порядку, за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки або інші документи про склад сім`ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов до висновку про те, що ОСОБА_1 перебувала на утриманні свого померлого чоловіка ОСОБА_3 , постійно мешкаючи разом з ним, незважаючи на те, що шлюб між ними було розірвано.

Допомога, яка надавалась ОСОБА_3 , була для позивачки постійним і основним джерелом засобів до існування.

Будь-яких даних, які б спростовували факт перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що з метою захисту права позивачки на пенсійне забезпечення позовна заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.4, 10, 12, 13, 76-81,89,141,247,263-265, ст.315,ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , з дня розірвання шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_5 до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утриманні ОСОБА_3 , до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.В.Висоцька