Провадження №2/748/432/23
Єдиний унікальний № 748/1792/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" вересня 2023 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Олещенко В.І.,

за участю секретаря судового засідання Пасько К.П., Базарної М.В.,

представника позивача адвоката Мажуги О.В.,

представника відповідачки адвоката Чікової Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

9 травня 2023 року представник позивача адвокат Мажуга О.В. звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно зі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 32 000 доларів США, які виходячи з офіційного курсу НБУ станом на 05.05.2023, 1 долар США = 36,5686 грн, є еквівалентом 1170195,20 грн; стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір.

В обґрунтування позову зазначено, що 5 серпня 2019 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено Договір позики грошових коштів. Відповідно до укладеного Договору ОСОБА_1 передав у власність ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 32 000 доларів США, які виходячи з офіційного курсу НБУ на дату укладання Договору позики становили 1 долар США - 25,50 грн, є еквівалентом 816 000 грн готівкою, а ОСОБА_2 зобов`язався повернути таку саму суму у валюті позики готівкою до 5 серпня 2020 року, про що написав розписку. ОСОБА_2 діяв в інтересах сім`ї та про отримання позики було відомо дружині відповідача ОСОБА_3 , яка в свою чергу, будучи усвідомленою про наявність простроченого боргу у її чоловіка, надала письмове зобов`язання повернути частину боргу до вересня 2021 року за рахунок грошових коштів, отриманих від продажу земельної ділянки, або передати в заставу (іпотеку) житловий будинок за АДРЕСА_1 . Натомість, ОСОБА_2 свої зобов`язання у строки, передбачені договором, не виконав, грошові кошти не повернув, на вимогу повернути борг не реагує, почав переховуватися та уникати спілкування з ОСОБА_1 , чим завдає останньому велику матеріальну шкоду. Оскільки відповідачі систематично ухиляються від належного виконання взятих на себе зобов`язань, позивач вимушений звернутися до суду з позовною заявою.

Ухвалою суду від 11 травня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.

7 липня 2023 року представником відповідачки ОСОБА_3 адвокатом Чіковою Т.А. до суду подано зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним, в якій ставилося питання про поновлення пропущеного строку подання зустічого позову.

Ухвалою суду від 10 липня 2023 року було відмовлено у задоволенні заяви представника відповідачки ОСОБА_3 адвоката Чікової Т.А. про поновлення процесуального строку для подання зустрічного позову та повернуто зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним.

Ухвалою суду від 10 липня 2023 року закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Сторони у судове засідання не з`явилися.

Представник позивача адвокат Мажуга О.В. у судовому засіданні 21 вересня 2023 року позов підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідачки ОСОБА_3 адвокат Чікова Т.А. у судовому засіданні 21 вересня 2023 року позов не визнала в частині вимог до ОСОБА_3 .

У судове засідання 27 вересня 2023 року представники сторін не з`явилися, надавши суду заяви про проведення засідання у їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 надіслав суду заяву, в якій зазначає свою незгоду із позовом. Зазначив, що взяв у борг 8 000 доларів США, з яких 3 000 доларів США повернув, розписку та договір позики грошових коштів написав під примусом позивача та його брата. ОСОБА_4 його колишня дружина, з якою він припинив шлюбні відносини з 2017 року, про те, що він брав гроші у борг знала. При укладенні договору позики дружина присутня не була. До того ж, зазначає, що на час коли брав гроші в борг він був наркозалежним і не розумів в достатній мірі своїх дій.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та проаналізувавши сукупність наявних у справі доказів, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 5 серпня 2019 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено Договір позики грошових коштів. (а.с. 10)

Відповідно до укладеного договору ОСОБА_1 (позикодавець) передав у власність ОСОБА_2 (позичальник) строком до п?ятого серпня дві тисячі двадцятого року, а Позичальник прийняв від нього у власність строком до п?ятого серпня дві тисячі двадцятого року грошові кошти в розмірі 32 000 доларів США, які, виходячи з встановленого курсу 1 долар = 25,50 гривень, є еквівалентом 816 000 грн, без нарахування відсотків на цю суму, Позичальник зобов?язується повернути Позикодавцеві вищезазначені грошові кошти до п?ятого серпня дві тисячі двадцятого року.

Договір не містить даних щодо призначення грошових коштів, отриманих у позику ОСОБА_2 . Договір підписаний ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

У розписці (а.с.11) від 5 серпня 2029 року ОСОБА_2 зазначає, що отримав від ОСОБА_1 відповідно до договору позики грошові кошти в розмірі 32 000 доларів США. При цьому, у розписці також не зазначено, на які цілі була отримана позика.

В матеріалах справи міститься копія розписки від 5 травня 2021 року, з якої вбачається, що ОСОБА_3 , знаючи про борг ОСОБА_2 , зобов`язується повернути частину грошей до вересня 2021 року. Суму не вказує через те, що не знає ціну землі (паю). У разі не продажу або інших форс-мажорних обставин оформить заставу на будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1 . Знаходить в здоровому глузді та при пам`яті. (а.с.12)

Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зміст власноручно написаної ОСОБА_2 розписки про отримання грошових коштів в борг свідчить про фактичне отримання грошей та про наявність зобов`язання їх повернення.

Доводи ОСОБА_2 у поданій до суду заяві щодо отримання у борг 8 000 доларів США спростовуються наведеними вище доказами. Щодо повернення позивачу під розписку частини боргу в розмірі 3 000 доларів США, відповідач належними доказами не підтвердив.

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом із тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначаться в гривні за офіційним курсом Національного банку України на день звернення до суду з позовом.

Частина друга статті 533 ЦК України встановлює, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Ураховуючи відсутність доказів щодо належного виконання відповідачем ОСОБА_2 взятого на себе обов`язку з повернення суми позики, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення суми позики зі ОСОБА_2 .

Щодо вимог про солідарне стягнення заборгованості з відповідачки ОСОБА_3 , суд враховує наступне.

Тлумачення частини четвертої статті 65 Сімейного кодексу України свідчить, що той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов?язаною стороною (боржником), за наявності двох умов: 1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім?ї; 2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім?ї. Тільки поєднання вказаних умов дозволяє кваліфікувати другого з подружжя, як зобов?язану особу (боржника). Таким чином, на рівні закону закріплено об?єктивний підхід, оскільки він не пов?язує виникнення обов?язку другого з подружжя з фактом надання ним згоди на вчинення правочину. Навіть якщо другий з подружжя не знав про укладення договору, він вважатиметься зобов?язаною особою, якщо об?єктивно цей договір було укладено в інтересах сім?ї та одержане майно було використано в інтересах сім?ї. Такий підхід в першу чергу спрямований на забезпечення інтересів кредиторів. Той з подружжя, хто не був учасником договору, не може посилатися на відсутність своєї згоди, якщо договір було укладено в інтересах сім?ї. Договір, укладений одним із подружжя, за яким майно використане не на задоволення потреб сім?ї, а на інші потреби, не створює обов?язків для іншого з подружжя.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 19.06.2013 року у справі №6-55цс13.

Відповідно до приписів ч.1, ч.6 статті 81 ЦПК України, яка регламентує обов?язок доказування і подання доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; доказування не може грунтуватися на припущеннях

В ході судового розгляду даної справи судом не встановлено, що договір позики від 5 серпня 2019 року було укладено ОСОБА_2 в інтересах сім?ї, а також судом не встановлено, що кошти в розмірі 32 000 доларів США, одержані ОСОБА_2 за договором позики, використані в інтересах сім?ї.

Розписка відповідачки про її обізнаність про борг відповідача написана 5 травня 2021 року, тобто майже через два роки після укладення договору позики позивача з відповідачем. З цієї розписки не вбачається, що відповідачка була обізнана про борг на дату укладення договору і що гроші, одержані відповідачем за договором, використане в інтересах сім?ї.

Виходячи із приписів норм права, які регламентують спірні правовідносини, лише факт перебування ОСОБА_2 на час отримання позики у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 , не може бути доказом тих обставин, що договір позики укладено ОСОБА_2 в інтересах сім?ї та що грошові кошти, одержані за цим договором, використані в інтересах сім?ї.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд не знаходить підстав для задоволення позову про солідарне стягнення боргу за договором позики із ОСОБА_3 .

Відповідно до п.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при поданні позову сплачений судовий збір в сумі 13 420 грн, котрий підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 .

Керуючись ст. 12, 13, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , та фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_4 , про стягнення боргу - задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 32 000 (тридцять дві тисячі) доларів США, які виходячи з офіційного курсу НБУ станом на 05.05.2023 року (1 долар США = 36,5686 грн) є еквівалентом 1 170 195,20 грн.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про солідарне стягнення боргу в сумі 32 000 доларів США - відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 13 420 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі, якщо повне рішення не було вручено в день його проголошення учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.І. Олещенко