Справа № 725/3454/23
Номер провадження2/717/183/23
РІШЕННЯ
28.09.2023 року смт. Кельменці
Кельменецький районний суд Чернівецької області у складі:
головуючого - судді Телешмана О.В.
з участю секретаря Глібіщук М.Л.,
Позивач ОСОБА_1 подав до Кельменецького районного суду позовну заяву у якій просить стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 завдані збитки в порядку регресу в розмірі 9762 гривень 86 копійок, судовий збір та витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 гривень.
Розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу, -
Відповідач ОСОБА_2 викликався до суду в порядку, встановленому ЦПК України, проте в судове засідання не з`явився без поважних причин та не повідомив суду про причини неявки.
Позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу в його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю.
Інші заяви та клопотання не надходили.
Суд ухвали розглядати справу заочно та ухвалити заочне рішення.
Інші процесуальні дії у справі не вчинялися.
Судом встановлено, що 20.10.2019 року приблизно о 19 год. 50 хв., в м. Чернівці по вул. Авангардна 15, відповідач ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Wolkswagen Polo», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », порушив п.12.1,12.3 ПДР України, тобто не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем «Wolkswagen Caddy», державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 », під керуванням ОСОБА_3 . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «Wolkswagen Caddy», державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 » було завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку. Дані обставини підтверджуються постановою судді Першотравневого районного суду міста Чернівці від 11.11.2019 року по справі № 725/5899/19, якою встановлено, що відповідач ОСОБА_2 порушив вимоги п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого сталася вказана вище дорожньо транспортна пригода, в якій автомобіль «Wolkswagen Polo», державний реєстраційний номер « НОМЕР_3 » отримав механічні пошкодження.
30 липня 2019 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно - страхова компанія» та ОСОБА_4 був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується полісом № АО/3901065 від 30.07.2019 року страхування наземних транспортних засобі, згідно якого було застраховано цивільну відповідальність власника транспортного засобу «Wolkswagen Polo», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 ».
До приватного акціонерного товариства «Українська пожежно - страхова компанія» звернулася потерпіла особа із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування і страховиком було складено страховий акт, розрахунок до нього та здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 9762,86 грн власнику автомобіля «Wolkswagen Polo», державний реєстраційний номер « НОМЕР_3 », що підтверджується відповідним полісом, заявою про страхове відшкодування та платіжним дорученням №7998 від 18.11.2019 року.
За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1, підпункту1) ч.2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно чю3 ст.22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Також, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно ст. ст. 3,5 даного закону метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом статей 9, 22-28, 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування.
Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до підпункту в) п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).
З постанови судді Першотравневого районного суду міста Чернівці від 11.11.2019 року по справі № 725/5899/19 вбачається, що відповідач ОСОБА_2 порушив вимоги п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого сталася вказана вище дорожньо транспортна пригода, в якій автомобіль «Wolkswagen Polo», а також в порушення п.2.10 ПДР України залишив місце дорожньо транспортної пригоди, до якої був причетний, чим порушив ст.122-4 КУпАП.
Враховуючи викладені вище обставини та законодавство у приватного акціонерного товариства «Українська пожежно - страхова компанія» виникло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача.
01.10.2020 року між приватним акціонерним товариством «Українська пожежно - страхова компанія» та позивачем фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 укладено договір №01/10/2020 згідно якого право зворотної вимоги (регресу) до відповідача за вказаним вище зобов`язанням по відшкодуванню збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за полісом АО/3901065 від 30.07.2019 року, відступлене новому кредитору позивачу ОСОБА_1 , що підтверджується Договором про відступлення права вимоги №01/10/2020 від 01.10.2020 року з додатками.
За нормами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідач в порушення ст.81 ЦПК України не надав суду належних та допустимих доказів, що він відшкодував шкоду, завдану виплатою страхового відшкодування у сумі 9762,86 грн позивачу або первісному кредитору приватному акціонерному товариству «Українська пожежно - страхова компанія».
Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити повністю та стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача 9762 гривень 86 копійок збитків в порядку регресу.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, згідно ст.ст.133,141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 858,88 грн в рахунок відшкодування витрат понесених по сплаті судового збору.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує , що розмір даних витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Судом встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката визначений позивачем відповідно до вимог ч.4 ст. 137 ЦПК України у розмірі 4000 гривень, який є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін,
Відповідач не заявляв клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами та не довів неспівмірності витрат позивача на оплату правничої допомоги.
Відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи наведене, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 4000 грн судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу адвоката.
Згідно до пункту 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
На підставі ст. ст. 22,993,999,1166,1187,1188, 1191 Цивільного кодексу України, статті 27 Закону України «Про страхування», ст. ст. 3,5,6,9,22-29,35,38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», керуючись ст. ст. керуючись ст. ст. 2, 5, 12, 13, 15, 19, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 137,141,209, 258, 263, 264, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Стягнути з відповідача ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) 9762 (дев`ять тисяч сімсот шістдесят дві) гривні 86 ( вісімдесят шість) копійок завданих збитків в порядку регресу, 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) гривень 88 (вісімдесят вісім) копійок судових витрат у вигляді судового збору та 4000 (чотири тисячі) гривень судових витрат на правничу допомогу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дане заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд даного заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повне рішення складено 28.09.2023 року

Суддя