Єдиний унікальний номер 725/3100/23
Номер провадження 2/725/365/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2023 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючої судді Федіної А.В.,

за участю секретаря судового засідання Ватаманюк В.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

та представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року позивач через свого представника звернулась до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилалась на те, що на виконанні у Новоселицькому районному відділу державної виконавчої служби перебуває виконавчий лист №2-685 від 03.09.2012 року з примусового виконання заочного рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 23.08.2012 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання їх спільної доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Разом з тим, відповідач належним чином рішення суду не виконував, ухилявся від сплати аліментів, у зв`язку з чим у нього станом на 01.04.2023 року утворилась заборгованість в сумі 93610 грн. Зазначала, що відповідач у 2018 році сплатив лише 1200 грн. на виконання рішення суду та за період з 01.09.2012 року по 01.03.2023 року за ним рахується заборгованість в сумі 92193,50 грн., а тому вважає, що останній має нести відповідальність за прострочення сплати аліментів у вигляді пені, загальний розмір якої відповідно до зазначених у тексті позову розрахунків становить 1259327,67 грн, натомість з урахуванням ч. 1 ст. 196 СК України розмір пені обмежується 100 відсотками заборгованості, оскільки розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості по аліментах.

З урахуванням наведених вище обставин, посилаючись на норми матеріального права, просила стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період часу з 01.09.2012 року по 01.03.2023 року в сумі 92123,50 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 7500 грн.

На вказану позовну заяву надійшов відзив в якому представник відповідача заперечував проти задоволення позову, вказуючи на те, що відповідач не ухилявся від сплати аліментів за вказаний у позові період, натомість був змушений поза межами виконавчого провадження надавати кошти на матеріальне забезпечення сина шляхом їх перерахунку на відкриту а АТ «ПриватБанк» банківську картку, оскільки сплачувати аліменти в межах виконавчого провадження він був позбавлений можливості з огляду на те, що позивач на неодноразові вимоги державного виконавця надати реквізити для сплати аліментів належним чином не відреагувала. Зокрема, сплачені ним кошти на виконання рішення суду в сумі 1200 грн. на рахунку виконавчої служби були перераховані до державного бюджету з підстав не надання стягувачем реквізитів для перерахунку їй сплачених відповідачем аліментів. Також, просив врахувати, що за усною домовленістю між сторонами, в рахунок суми аліментів відповідач передав у власність позивача належний йому транспортний засіб. Вважає, що позивач навмисно створила умови в яких відповідач був позбавлений можливості сплачувати аліменти в рамках виконавчого провадження про що також свідчить те, що за період з 2012 року по квітень 2023 року вона не зверталась до державного виконавця, не надавала реквізити на які слід перераховувати аліменти. Таким чином, вважає, що в діях відповідача виключається наявність вини в несплаті аліментів, а тому він не може нести відповідальність передбачену ст. 196 СК України.

У відповіді на відзив представник позивача зазначав, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів обставин на які він посилається, а про наявність судового рішення про стягнення аліментів йому було достеменно відомо, а тому останній був зобов`язаний його виконувати належним чином та сплачувати щомісячно аліменти у визначеному розмірі.

В рамках судового розгляду даного спору судом було витребувано докази, а саме з Новоселицького відділу державної виконавчої служби у Чернівецькому районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління юстиції інформацію про те, чи було надано державному виконавцю стягувачем ОСОБА_3 банківські реквізити для перерахування аліментів в рамках виконавчого провадження ВП №34659527 з примусового виконання виконавчого листа №2-685 виданого Новоселицьким районним судом Чернівецької області 03.09.2012 року; якщо такі реквізити були надані - дату надходження інформації про банківські реквізити до відділу виконавчої служби.

Сторони в судове засідання не з`явились, в їх інтересах діяли представники, які надали суду пояснення аналогічні змісту письмових заяв по суті. Зокрема, представник позивача підтримав позов та просив задовольнити з підстав зазначених у тексті позовної заяви, представник відповідача просив відмовити в задоволені позову, посилаючись на обставини, викладені у тексті відзиву.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що сторони перебували між собою в зареєстрованому шлюбі, який між ними було розірвано на підставі рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 19.07.2011 року (а/с 7).

Під час вказаного шлюбу у сторін народилась донька - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а/с 9).

Заочним рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 23.08.2012 року стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх спільної доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з 27.07.2012 року і до досягнення дитиною повноліття (а/с 8).

На підставі вказаного рішення судом було видано виконавчий лист, який стягувачам пред`явлено до виконання та ВДВС Новоселицького РУЮ (після реорганізації - Новоселицький відділ державної виконавчої служби у Чернівецькому районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління юстиції) 10.10.2012 року відкрито виконавче провадження ВП №34659527 з примусового виконання виконавчого листа №2-685 від 03.09.2012 року (а/с 10 зворот).

Згідно положень ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом ст.18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч.8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до розрахунку заборгованості Новоселицького відділу державної виконавчої служби у Чернівецькому районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління юстиції станом на 01.04.2023 року заборгованість відповідача зі сплати аліментів становить 93610 грн., при цьому станом на лютий 2023 року така заборгованість становила 92193,50 грн. (а/с 12)

Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У відповідності до роз`яснень, які містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. При цьому відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахування аліментів банком. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Тобто відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає в усіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками.

Також, у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) викладено висновок, що «положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів».

З системного аналізу наведеного вбачається, що в даному випадку діє презумпція вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання, у зв`язку з цим на неї покладається тягар доведення протилежного.

За наслідками розгляду справи встановлено, що виконавчий лист виданий на підставі заочного рішення Новоселицького районного суду від 23.08.2012 року перебуває на примусовому виконанні у виконавчій службі з 10.10.2012 року по даний час та за цей період з будь-якими заявами та скаргами ОСОБА_3 не зверталась, при цьому державним виконавцем неодноразово було направлено на її адресу вимогу про надання банківських реквізитів для перерахування стягнутих коштів на її рахунок, зокрема 13.12.2018 року, 18.04.2019 року, 04.06.2019 року, 09.08.2019 року. Факт отримання позивачкою таких вимог підтверджується копіями повідомлень про вручення поштового відправлення (а/с 63, 65, 66-72).

Також, згідно листа Новоселицького відділу державної виконавчої служби у Чернівецькому районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління юстиції від 23.06.2023 року, у зв`язку з ненаданням банківських реквізитів стягувачем, після неодноразового направлення вимог про надання реквізитів, 28.08.2019 року державним виконавцем було сформоване розпорядження про перерахування невитребуваних коштів впродовж одного року до Державного бюджету України в сумі 1200 грн. (а/с 62).

Як вбачається, з листа Новоселицького відділу державної виконавчої служби у Чернівецькому районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління юстиції від 20.09.2023 року, відповідні банківські реквізити були надані позивачем державному виконавцю лише 10.04.2023 року .

Згідно долучених представником відповідача до матеріалів справи копій квитанцій, відповідачем на відповідні рахунки 26.04.2023 року було перераховано 10000 грн., 02.05.2023 року - 2000 грн., 02.06.25023 року - 2000 грн., 05.07.2023 року - 2000 грн.

Також, в судовому засіданні представник відповідача просив долучити до матеріалів справи копію картки ЮНІОРА №291023, яку з його слів оформив відповідач у 2018 році в АТ КБ «ПриватБанк» та на яку перераховував добровільно кошти на утримання дитини поза межами виконавчого провадження, проте надати довідку про рух коштів за вказаною карткою не представилось можливим через відмову банку в надані такої інформації.

Судом не приймаються до уваги доводи відповідача про передачу у власність позивача нерухомого майна в рахунок сплати аліментів, оскільки така обставина не доведена належними та допустимими доказами, а також передача у власність отримувача аліментів рухомого майна в рахунок сплати аліментів не ґрунтується на вимогах закону та не є підставою для припинення права на аліменти.

Натомість, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідач довів відсутність своєї вини у несплаті аліментів в рамках відкритого виконавчого провадження та факт відсутності в його діях ухилення від виконання судового рішення, при цьому суд також приймає до уваги, що після надання позивачем банківських реквізитів державному виконавцю, відповідач систематично щомісячно, а саме у квітні, травні, червні та липні 2023 року перераховував аліменти у розмірі більшому ніж передбачено виконавчим документом. Крім того, незважаючи на те, що відповідач не надав доказів перерахування ним добровільно на банківську карту АТ «ПриватБанк» ЮНІОР коштів, проте позивач та її представник не заперечували вказану обставину, а також суд приймає до уваги те, що протягом більш ніж десяти років перебування на примусовому виконанні виконавчого листа про стягнення з відповідача аліментів, позивач у відділ виконавчої служби не зверталась, матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів притягнення відповідача до юридичної відповідальності за несплату аліментів, вчинення державним виконавцем дій передбачених ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, наведені вище обставини в їх сукупності свідчать про відсутність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 196 СК України, ст.ст. 2, 4, 5, 7, 1, 12, 76-89, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів за період з 01.09.2012 року по 01.03.2023 року у розмірі 92193,50 грн. - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду або в той самий строк через Першотравневий районний суд м. Чернівці відповідно до вимог п. 15.5 Розділу ХІІІ ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлений 25 вересня 2023 року.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна