Провадження № 2/522/5269/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючої - судді Косіциної В.В.,

секретаря судового засідання,- Єрганінової К.В.,

розглянувши позовну заяв Приморської районної адміністрації, як орган опіки та піклування в інтересах малолітньої ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей Одеської міської ради про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

26 червня 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява Приморської районної адміністрації Одеської міської ради як органу опіки та піклування, в інтересах малолітньої ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей Одеської міської ради про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, в якій позивач просить відібрати малолітню ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від батьків ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 без позбавлення батьківських прав.

Позивач також просить суд стягнути з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь установи чи фізичної установи опікуна (піклувальника), на утриманні кого буде знаходитися дитина, починаючи з дати подання позову і до досягнення малолітньою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття або до повернення останньої відповідачам та покласти на відповідачів судові витрати.

За результатами автоматизованого розподілу справа передана для розгляду судді Приморського районного суду міста Одеси Косіциній В.В.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10 серпня 2023 року позовну заяву Приморської районної адміністрації, як орган опіки та піклування в інтересах малолітньої ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей Одеської міської ради про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Встановлено загальний порядок розгляду справи.

Підготовче судове засідання було призначено на 05 вересня 2023 року на 14 годину 00 хвилин.

Ухвалою суду встановлено 15-ти денний строку для подання відповідачу відзиву на позовну заяву та всіх наявних у них доказів.

Позовна заява обґрунтована тим, що 18.06.2023 року близько 23 години 00 хвилин до Служби у справах дітей надійшло повідомлення від інспектора Ювенальної поліції ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, зі змісту якого випливало, що за адресою: АДРЕСА_1 батьки у стані алкогольного сп`яніння перебувають разом із дитиною. За наслідками виїзду було виявлено неповнолітню ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під наглядом дорослих осіб з явними ознаками алкогольного сп`яніння та явними ознаками небезпечної поведінки (агресії та погроз). В квартирі були виявлені явні порушення санітарно-гігієнічних умов, безлад, кімнати були захаращені брудними речами, було помічено низький рівень гігієни дитини, присутній неприємний запах. Батьки давати пояснення відмовилися.

Тому, було складено акт, в якому дійшли до висновку про те, що проживання дитини разом з батьками загрожує її життю та здоров`ю та прийнято рішення про негайне відібрання ОСОБА_1 у її батьків - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

У судовому засіданні, що відбулося 05 вересня 2023 року суд запросив декларацію дитини з педіатром, а також інші відомості, що підтверджували б благополуччя дитини для з`ясування належності виконання батьками покладених на них обов`язків. Судове засідання було відкладено на 18 вересня 2023 року на 11 годину 30 хвилин.

В судовому засіданні, що відбулося 18.09.2023 року, представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Відповідачі в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, наполягаючи на відсутності підстав для його задоволення. Відповідачі зазначили про те, що бажають повернення дитини додому. Також, відповідачі зазначили, що будуть належним чином виконувати покладені на них батьківські обов`язки.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей Одеської міської ради наполягала на задоволенні позову.

Суд повно і всебічно з`ясовавши обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, на які сторони посилалися, керуючись нормами матеріального права дійшов до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовної заяви з наступних причин.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 в місті Одеса, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії НОМЕР_1 , актовий запис №1414 від 29.03.2021 року, виданий Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Матір`ю дитини записана ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

18 червня 2023 року відповідачі разом із малолітньою донькою перебували в гостях за адресою АДРЕСА_1 та планували провести там ніч.

Сусіди викликали поліцію, яка прибувши на місце та встановивши, що усі дорослі перебувають у стані алкогольного сп`яніння викликали ювенальну службу.

За наслідками огляду, що був проведений 18.06.2023 року, було складено клопотання про невідкладне відібрання малолітньої ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 від матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батька, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та тимчасове влаштування дитини до державного дитячого закладу на повне державне забезпечення від 19.06.2023 року, в якому позивач просив розглянути питання про невідкладне відібрання дитини без позбавлення батьківських прав з подальшим її влаштуванням до державного дитячого закладу на повне державне забезпечення.

Відповідно до п.5 Порядку забезпечення соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі дітей, які страждали від жорстокого поводження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2020 року № 585 було проведено оцінку рівня безпеки тини, про що складено відповідний акт.

Згідно акту проведення оцінки рівня безпеки дитини від 18.06.2023 року вбачається, що під час огляду не встановлено факту жорсткого поводження з дитиною, факту вступу з нею у статеві зносини або вчинення будь яких інших розпусних дій - не встановлено, будь яких ознак погіршення здоров`я дитини - визначити було неможливо. Спеціаліст вказав, що під час огляду дітей, у батьків були наявні ознаки токсичної дії алкоголю. В зазначеному акті також вказано на те, що дитина має зовнішні ознаки недогляду та недбалості, що проявляються у низькому рівні гігієни дитини, поруч із дитиною відчувається неприємний запах. Фактів залучення дитини до будь якої протиправної діяльності - не встановлена. Батьки на момент виявлення дитини були присутні. У акті вказано на те, що наявні ознаки незабезпечення дитини належним харчуванням та доглядом, який відповідає віку та сезону, а помешкання - не пристосоване для проживання дитини. На основі зазначеного спеціалісти прийшли до висновку про те, що рівень небезпеки дитини - дуже небезпечний, а тому, можливе застосування негайного відібрання дитини у батьків.

Проте акт, що став підставою для відібрання дитини складався не за місцем проживання відповідачів та їх дитини, а квартирі їх куми, до якої вони прийшли у гості.

На момент невідкладного відібрання дитини ніхто не досліджував умови її постійного проживання.

Судом встановлені наступні обставини, що свідчать про відсутність станом на момент розгляду справи підсав для відібрання дитини.

декларацію з педіатром, а також інші відомості, які б свідчили благополуччя дитини.

ОСОБА_4 має власне житло, що підтверджується договором дарування від 02.03.2011 року ВРД №053141, згідно якого ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_2 2/3 частки квартири АДРЕСА_2 . Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої Департаментом надання адміністративних послуг, малолітня - ОСОБА_1 зареєстрована у зазначеній квартирі.

Згідно акту обстеження умов проживання від 13.09.2023 року у квартирі наявні всі комунікації у справному стані. В квартирі дотримано санітарно-гігієнічних норм. Наявні меблі та побутова техніка. Для догляду за дитиною є ліжечко, іграшки, одяг та взуття. За наслідками обстеження встановлено, що за місцем проживання створені всі умови для належного виховання дитини.

Згідно складеної за місцем проживання характеристики, ОСОБА_2 характеризується позитивно, проживає за адресою: АДРЕСА_3 з 21.04.2004 року, скарг від сусідів - не надходило. Сусіди відзначають, що вона працьовита, товариська та ввічлива. Протягом тривалого часу працює на одній і тій же посаді. Відносини у сім`ї міцні. Не помічена під час публічного вживання алкоголю. Зацікавлена у вихованні дитини.

У відповіді на запит від 18.09.2023 року №620 директор Комунального некомерційного підприємства «Міський спеціалізований будинок дитини №1» Одеської міської ради, зазначив, що за час перебування дитини в зазначеному закладі, батьки та бабуся регулярно відвідують її, цікавляться станом здоров`я, приймають участь в її вихованні та утриманні.

Довідкою виданою Комунальним некомерційним підприємством «Одеський обласний медичний центр психіатричного здоров`я» Одеської міської ради встановлено, що ОСОБА_2 на психіатричному або ж наркологічному обліку - не перебуває.

Також, до суду було подано декларацію №0001-АКА0-0ТА0, яка підтверджує те, що ОСОБА_1 стоїть на медичному обліку, а лікарем, що надає ПМД є ОСОБА_6 . Також надано довідку, яка підтверджує, що дитина отримана всі необхідні щеплення відповідно до її віку.

Враховуючи зазначене, суд доходить до висновку про відсутність підстав для відібрання ОСОБА_1 у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без позбавлення батьківських прав.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, та згідно з ч.ч.1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Згідно з ч.1 ст.12 Закону Українии «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

У ч. 1 ст. 150 СК України встановлено обов`язок батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, що вказано у ч.4 ст.155 СК України.

Згідно з ч.1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням, або органу опіки та піклування.

Відповідно до ч.2 ст.170 СК України у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки зобов`язаний у семиденний строк подати до суду позов про позбавлення батьківських прав або про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав.

У 2 ст. 155 СК містить спеціальне застереження про те, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Крім того, відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

В ході розгляду справи, судом встановлено, що позивач не надав достатніх доказів, які б підтверджували невиконання батьками своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти, жорстко поводилися з дитиною, є хронічними алкоголіками та наркоманами, вдаються до будь яких форм експлуатації дитини, не є засудженими за вчинення умисного кримінального правопорушення.

У постанові КЦС ВС від 06.12.2021 у справі № 493/1516/20 вказано, що відібрання дитини в контексті статті 162 СК України - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, у зв`язку із чим у кожному випадку потрібно виявити й оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати, проте з урахуванням права кожного з батьків і їхньої добросовісної поведінки задля дотримання прав дитини та кожного з них.

Виходячи з матеріалів справи, застосування відібрання дитини без позбавлення батьківських прав може негативно вплинути на долю дитини.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу.

Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Європейський суд з прав людини у справі «Савіни проти України» вказує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст. 8 Конвенції.

У своєму рішенні у справі «Гаазе проти Німеччини» ЄСПЛ зазначив, що згідно з усталеною прецедентною практикою суду, взаємне почуття втіхи батьків і дитини від того, що вони постійно перебувають разом, становить важливий елемент сімейного життя, тому національні заходи, що перешкоджають реалізації такого почуття, дорівнюють втручанню у право, яке перешкоджають реалізації такого почуття, дорівнюють втручанню у право, яке захищається статтею 8 Конвенції.

У рішенні по справі «Савіни проти України» ЄСПЛ також зазначив, що якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази та оцінюючи їх у сукупності, суд вважає, що умови проживання дитини з відповідачами дійсно не є дуже небезпечними для життя та здоров`я, як вказано в акті проведення оцінки рівня безпеки дитини, а також з урахуванням встановлених під час судового засідання обставин, суд дійшов висновку про відсутність необхідності у відібранні дитини.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 170, 171 СК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 43-44, 49, 64, 76 - 81, 82, 83, 89, 90, 95, 133, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов Приморської районної адміністрації як орган опіки та піклування в інтересах малолітньої ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей Одеської міської ради про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав - залишити без задоволення.

Негайно повернення ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Попередити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про необхідність виконання своїх батьківських обов`язків щодо забезпечення належних умов виховання неповнолітньої дитини ОСОБА_1 .

Зобов`язати Приморську районну адміністрацію як орган опіки та піклування здійснювати контроль за здійсненням ОСОБА_2 та ОСОБА_3 своїх батьківських обов`язків щодо неповнолітньої дитини - ОСОБА_1 .

Судове рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного тексту рішення - 27 вересня 2023 рік.

Суддя Косіцина В.В.

18.09.2023