Справа № 936/41/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 вересня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів БИСАГИ Т.Ю., ГОТРИ Т.Ю.

за участю секретаря ТЕРПАЙ С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу № 936/41/22 за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС»» до ОСОБА_1 про стягнення сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу, за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС»» на рішення Воловецького районного суду від 18 лютого 2022 року, повний текст якого складено 22 лютого 2022 року, головуюча суддя Софілканич О.А., -

встановив:

30.12.2021 ПрАТ «Страхова група «ТАС»» звернулося до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_1 мотивуючи таким.

09.08.2018 ПрАТ «Страхова група «ТАС»» уклало договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/7839572, яким було забезпечено транспортний засіб марки «Ford Fiesta», д/н НОМЕР_1 .

26.11.2018 на вул. Карпатській, 160 в смт Воловець Закарпатської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу «Ford Fiesta», д/н НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , і транспортного засобу марки «Mitsubishi Lancer», д/н НОМЕР_2 .

Постановою Воловецького районного суду від 07.12.2018 у справі № 300/1073/18 встановлено, що ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «Ford Fiesta», д/н НОМЕР_1 , не забезпечив технічно-справний стан автомобіля, внаслідок чого заднє колесо під час руху відлетіло та зіткнулося з автомобілем марки «Mitsubishi Lancer», д/н НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобілю були завдані механічні пошкодження, своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3. «а» Правил дорожнього руху, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Ці обставини не підлягають повторному доказуванню (ст. 82 ч. 4 ЦПК України).

Водій пошкодженого в результаті ДТП автомобіля «Mitsubishi Lancer», д/н НОМЕР_2 , звернувся до позивача з повідомленням про ДТП.

З метою визначення вартості відновлювального ремонту автомобіль «Mitsubishi Lancer», д/н НОМЕР_2 , був оглянутий, були визначені його пошкодження, був складений звіт про оцінку № 18788, згідно з цими внутрішніми документами страховика ринкова вартість автомобіля визначена в сумі 233965,94 грн, вартість пошкодженого автомобіля визначена на рівні 141120,00 грн, тому вартість залишків пошкодженого автомобіля становить 92845,94 грн.

На підставі наявних документів позивачем складено страховий акт № 5058В/29/2019 на суму страхового відшкодування 80000,00 грн, яку виплачено 14.02.2019 платіжним дорученням № 8012.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху (ст. 38 п. 38.1. пп. 38.1.1. «г»).

Посилаючись на ці обставини, позивач ПрАТ «Страхова група «ТАС»» просив стягнути на його користь з відповідача ОСОБА_1 у порядку регресу 80000,00 грн у рахунок відшкодування матеріальної шкоди та покласти на нього судові витрати.

Рішенням Воловецького районного суду від 18.02.2022 у позові відмовлено.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив із його необґрунтованості та недоведеності, оскільки постанова суду у справі про адміністративне правопорушення не є преюдиційним судовим рішенням щодо причини ДТП в технічному розумінні, а ДТП не була визначена встановленим порядком безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання автомобіля вимогам Правил дорожнього руху.

Позивач ПрАТ «Страхова група «ТАС»» не погодився із рішенням суду як із незаконним і необґрунтованим. Доводи апеляції зводяться до такого.

Висновок суду про те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення не має преюдиційного значення в справі помилковий, оскільки ця постанова підлягає врахуванню. Нею встановлено, зокрема, що своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3. «а» Правил дорожнього руху.

За приписами п. 2.3. «а» Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу, а розділ 31 Правил дорожнього руху передбачає певні конкретні вимоги до технічного стану автомобіля.

Тому порушення ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху щодо технічного стану автомобіля встановлене.

Крім того, позивач клопотав про призначення автотоварознавчої експертизи, оскільки вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Mitsubishi Lancer», д/н НОМЕР_2 , була визначена на підставі внутрішніх документів страховика, які не містять необхідних розрахунків, однак, суд першої інстанції клопотання не розглянув.

Сторона просить рішення суду скасувати, позов задовольнити.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 04.09.2023 клопотання позивача ПрАТ «Страхова група «ТАС»» про призначення у справі судової транспортно-товарознавчої експертизи залишено без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, розглянувши справу за правилами ст. 372 ч. 2 ЦПК України за відсутності учасників процесу, обговоривши доводи сторін, оглянувши матеріали витребуваної апеляційним судом з метою з`ясування обставин справи та перевірки доводів сторін справи про адміністративне правопорушення № 300/1073/18, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до такого.

Суд першої інстанції розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позивачем вимог, з наведених ним підстав, на підставі доказів, поданих учасниками справи; апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ст. 13 ч. 1, ст. 367 ч. 1 ЦПК України).

За приписами ст. 11, ст. 12 ч. 1, ст.ст. 13, 14, 15, 16, ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст. 2 ч. 3 п.п. 2, 4, 5, 11, ст. 3 ч.ч. 1, 3, ст. 4 ч. 1, ст.ст. 12, 13, 19, ст.ст. 43, 44, 49, 76-82 ЦПК України:

основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; неприпустимість зловживання процесуальними правами;

кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів;

особа діє у цивільних і процесуальних відносинах вільно, здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує обов`язки у межах, наданих їй договором або актами законодавства і повинна діяти добросовісно, розумно, обачно, передбачаючи наслідки;

сторони на свій розсуд розпоряджаються процесуальними правами, реалізують право на судовий захист;

кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, і зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві;

доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ст. 82 ч. 6 ЦПК України).

Особа вправі вимагати повного відшкодування майнової шкоди, збитків, завданих їй винною, протиправною поведінкою іншої особи (ст.ст. 11-16, 22, 1166 ЦК України). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ст. 22 ч. 3 ЦК України). Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ст. 1191 ч. 1 ЦК України).

Закон України «Про страхування» визначає, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1).

За правилами, встановленими ЦК України:

за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979);

предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (ст. 980 ч. 1 п. 3);

законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування); до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства (ст. 999 ч.ч. 1, 2).

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон № 1961-IV) передбачено, що:

відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них; якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону (ст. 2 п. 2.1.);

обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3);

об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5);

страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6);

страховик керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування; рішення про здійснення страхового відшкодування приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування розглядався в судовому порядку; якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою (ст. 36 п. 36.1.);

страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:

у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його; … якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком; страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна (ст. 36 п. 36.2.);

страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху (ст. 38 п. 38.1. пп. 38.1.1. «г»).

Згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою спільним наказом Мінюсту України і Фонду держмайна України від 24.11.2003 № 142/5/2092 (реєстрація в Мін`юсті України від 24.11.2003 за № 1074/8395):

технічний стан відповідність колісного транспортного засобу (КТЗ) складу його конструкції на дату реєстрації та сукупність фактичних експлуатаційних характеристик КТЗ на дату перевірки (пп. 1.6.).

Встановлено та зафіксовано протоколом про адміністративне правопорушення від 26.11.2018 серії БД № 278468, складеним інспектором СРПП № 2 Воловецького ВП капітаном поліції Щербеєм М.І., що 26.11.2018 у смт Воловець Закарпатської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Ford Fiesta», д/н НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , і автомобіля марки «Mitsubishi Lancer», д/н НОМЕР_2 , що ним керував ОСОБА_2 , під час якої водій ОСОБА_1 не забезпечив технічно справний стан автомобіля, внаслідок чого задня шина під час руху відлетіла та зіткнулася з автомобілем «Mitsubishi Lancer», д/н НОМЕР_2 , автомобіль отримав пошкодження, водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3. «а» Правил дорожнього руху (а.с. 3, 4 справи про адмінправопорушення № 300/1073/18).

У протоколі про адмінправопорушення ОСОБА_1 власноручно виклав таке пояснення: «Перед виїздом забув дотягнути болти заднього колеса. З протоколом згідний.». Протокол і схема ДТП підписані ОСОБА_1 без будь-яких застережень.

У поясненні від 26.11.2018 під час оформлення ДТП ОСОБА_1 зазначив, зокрема, що:

26.11.2018 до обіду проводив заміну шин з літніх на зимові на власному автомобілі «Форд Фієста»;

після цього близько 16-20 к.ч. сів за кермо, поїхав у бік с. Гукливий, під час руху по вул. Карпатській заднє ліве колесо відлетіло та врізалося в зустрічний автомобіль «Міцубіші Лансер», внаслідок чого той автомобіль отримав значні пошкодження;

як виявилося, колесо, яке відлетіло з його автомобіля, було неналежно закручене (а.с. 7 справи про адмінправопорушення № 300/1073/18).

Обставини ДТП підтверджені поясненням потерпілого ОСОБА_2 від 26.11.2018 (а.с. 6 справи про адмінправопорушення № 300/1073/18).

Постановою судді Воловецького районного суду від 07.12.2018 у справі № 300/1073/18 про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у невиконанні ним вимог п. 2.3. «а» Правил дорожнього руху, накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн (а.с. 6, а.с. 11 справи про адмінправопорушення № 300/1073/18). У постанові зафіксовані ті самі обставини, що і в протоколі про адміністративне правопорушення від 26.11.2018 серії БД № 278468 та в інших матеріалах справи.

ОСОБА_1 не заперечував обставин ДТП та своєї вини в ньому, встановлених у справі про адмінправопорушення № 300/1073/18, у визначеному КУпАП порядку постанову судді Воловецького районного суду від 07.12.2018 не оскаржував.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «Страхова група «ТАС»», що підтверджується чинним на цей час страховим полісом № АМ/7839572 (а.с. 5).

Правила дорожнього руху, затверджені постановою КМ України від 10.10.2001 № 1306, у редакції, чинній на момент ДТП (ПДР), визначають, що:

дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків (п. 1.5.);

для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу (п. 2.3. пп. «а»);

технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації (п. 31.1.).

Власниця автомобіля «Mitsubishi Lancer», д/н НОМЕР_2 , ОСОБА_3 27.11.2018 подала до ПрАТ «Страхова група «ТАС»» повідомлення про ДТП, що мала місце у смт Воловець Закарпатської області 26.11.2018, подала 30.01.2019 заяву про виплату узгодженого страхового відшкодування та необхідні для виплати документи, на підставі яких з урахуванням Звіту від 17.12.2018 № 18788 про оцінку транспортного засобу, що ним було визначено ринкову вартість автомобіля у розмірі 233965,94 грн, та зобов`язуючої пропозиції платформи «AUTOonline» компанії «Audatex» визначення вартості майна у пошкодженому стані у розмірі 141120,00 грн, страховик на підставі страхового акту від 13.02.2019 № 5058В/29/2019 виплатив 14.02.2029 потерпілій страхове відшкодування в сумі 80000,00 грн (а.с. 7-17).

Отже, страховик ПрАТ «Страхова група «ТАС»» виплатив потерпілій ОСОБА_3 , яка прийняла виплату безумовно, визначене за обопільною згодою сторонами страхове відшкодування, ґрунтуючись на проведеній ним оцінці майнової шкоди (ст. 36 п. 36.2. Закону № 1961-IV), такі розмір оціненої страховиком шкоди та страхова виплата не потребують проведення експертизи для встановлення розміру шкоди, ніким не заперечуються та не оспорюються. Цим страховик визначив і межі майнових вимог, можливість пред`явлення яких у порядку регресу до винуватця ДТП передбачена законом, визначив межі відповідного позову, що його заявив, які не можуть бути змінені в бік збільшення. У справі, що розглядається, правових підстав для ревізії розміру виплаченого узгодженого страхового відшкодування та фактичних підстав для його визначення та виплати немає.

Відповідач ОСОБА_1 заперечував проти позову з тих підстав, що постанова судді Воловецького районного суду від 07.12.2018 у справі № 300/1073/18 не є преюдиційною в справі, що розглядається, такою могла б слугувати постанова про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 121 КУпАП, проте, такої постанови немає. Крім того, підстави для пред`явлення страховиком позову відповідно до положень ст. 38 п. 38.1. пп. 38.1.1. «г» Закону № 1961-IV відсутні, оскільки немає належних доказів щодо ДТП як безпосереднього наслідку невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу вимогам Правил дорожнього руху. Насамкінець, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, тільки за умови керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Суд першої інстанції визнав обґрунтованою таку правову позицію відповідача ОСОБА_1 по суті.

Утім, погодитись із такою позицією відповідача та з відповідними мотивами ухвалення судом першої інстанції рішення апеляційний суд не може.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ці дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами (ст. 76 ч. 1, ч. 2 п. 1). Письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ст. 95 ч. 1 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст. 77 ч. 1 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ст. 78 ч. 1 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ч. 1 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 80 ч. 1 ЦПК України).

Постанова суду (судді) у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили, є обов`язковим до виконання судовим рішенням і не є письмовими доказом у розумінні ст. 76 ч. 1, ч. 2 п. 1, ст. 95 ч. 1 ЦПК України та не оцінюється судом за правилами оцінки саме доказів (ст. 89 ЦПК України), навпаки, така постанова звільняє від обов`язку доказування того, чи мали місце відповідні дії (бездіяльність) та чи вчинені вони певною особою (ст. 82 ч. 6 ЦПК України).

Постановою судді Воловецького районного суду від 07.12.2018 у справі № 300/1073/18 встановлено, що ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «Ford Fiesta», д/н НОМЕР_1 26.11.2018 по вул. Карпатській, 160 у смт Воловець Закарпатської області, не забезпечив технічно справний стан автомобіля, внаслідок чого заднє колесо під час руху відлетіло та зіткнулося з автомобілем «Mitsubishi Lancer», д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок автомобіль «Mitsubishi Lancer» отримав механічні пошкодження, водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3. «а» Правил дорожнього руху.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи; ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків (ст. 251 ч. 1 КУпАП).

Справу про адміністративне правопорушення було вирішено з урахуванням, у числі іншого, й пояснення ОСОБА_1 , яке він дав під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Відтак у справі про адміністративне правопорушення установлені дії та бездіяльність ОСОБА_1 , який особисто проводив заміну шин з літніх на зимові на власному автомобілі, після чого під час руху автомобіля заднє ліве колесо (конструктивний елемент автомобіля) злетіло з кріплення та врізалося в зустрічний автомобіль «Міцубіші Лансер» і пошкодило його, оскільки було неналежно прикріплене, що в сукупності означає незабезпечення особисто водієм технічно справного стану автомобіля, придатності його до експлуатації та як наслідок спричинення дорожньо-транспортної пригоди з пошкодженням іншого автомобіля. Ці дії, бездіяльність ОСОБА_1 , технічно несправний стан автомобіля під час руху, а також наслідок у вигляді ДТП, прямою причиною якого стало те, що від автомобіля винуватця ДТП відлетіло колесо під час руху, встановлені постановою судді Воловецького районного суду від 07.12.2018 у справі № 300/1073/18.

У постанові від 17.02.2020 у справі № 648/4308/16-ц Верховний Суд у ситуації, коли ДТП було спричинене тим, що під час руху автомобіля, керованого винуватцем ДТП, відірвалося ліве заднє колесо його автомобіля і зіткнулося з автомобілем позивача, який рухався у зустрічному напрямку, винуватця ДТП було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і у справі було встановлено вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, погодився з тим, що водій не виконав вимогу Правил дорожнього руху щодо обов`язку перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан транспортного засобу, в результаті чого заклинилося та відірвалося ліве заднє колесо його автомобіля, дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху України, а тому страховик, що виплатив страхове відшкодування потерпілій у цій пригоді особі, підставно звернувся з регресним позовом до страхувальника та водія забезпеченого транспортного засобу.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про те, що позивач не надав достатніх і допустимих доказів про те, що автомобіль винуватця ДТП на момент події був у технічно несправному стані, а також про відсутність установленого причинно-наслідкового зв`язку між невідповідністю технічного стану транспортного засобу вимогам ПДР і дорожньо-транспортною пригодою. Постанова судді Воловецького районного суду від 07.12.2018 у справі № 300/1073/18 підлягала врахуванню щодо вищенаведених дій і бездіяльності ОСОБА_1 , який у справі про адміністративне правопорушення однозначно визнав, що колесо, яке відірвалося під час руху автомобіля, особисто ним не було належно закріплене. Ці обставини ОСОБА_1 не спростовувалися.

Суд, якщо не мав сумнівів щодо вищевказаної постанови (а доказів про такі немає), зобов`язаний був враховувати її. Якщо ж суд мав певні сумніви чи застереження щодо фактичних обставин, які були встановлені вказаною постановою, або мав сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ст. 81 ч. 7 ЦПК України), не був позбавлений права та можливості застосувати цей передбачений цивільним процесуальним законом виняток із правила щодо дій суду зі збирання доказів. Суд у такий процесуальний спосіб не діяв, що позбавило його можливості з`ясувати істотні обставини, причини ДТП, які, враховуючи завдання цивільного судочинства, у зв`язку з необхідністю перевірки доводів сторін, доводів апеляції були при огляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення № 300/1073/18 з`ясовані на стадії апеляційного розгляду справи (ст. 2 ч.ч. 1, 2, ст. 263 ч.ч. 1, 3, 5, ст. 367 ч. 1, ст. 368 ч. 1 ЦПК України).

Міркування відповідача про те, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, тільки за умови керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, безпідставні, позаяк ст. 38 п. 38.1. пп. 38.1.1. Закону № 1961-IV передбачає різні самостійні підстави для звернення страховика з регресним позовом, серед яких керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (пп. 38.1.1. «а»), є лише однією з таких підстав, а підстава, передбачена пп. 38.1.1. «г», є такою ж самостійною підставою для позову.

Таким чином, позивач ПрАТ «Страхова група «ТАС»» мав і довів належні підстави для пред`явлення в порядку регресу позову до ОСОБА_1 та стягнення в рахунок компенсації виплаченого страхового відшкодування 80000,00 грн. Доводи позивача та надані ним докази відповідачем не спростовані.

Рішення суду першої інстанції помилкове, постановлене без належного з`ясування і встановлення фактичних обставин, що мають значення в справі, та за неправильної оцінки судового рішення, ухваленого в справі про адміністративне правопорушення. Обґрунтованість вимог позивача знайшла своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Виходячи з наведеного, на підставі ст. 376 ч. 1 п.п. 1, 4, ч. 2 ЦПК України апеляцію позивача належить задовольнити, рішення суду скасувати, позов задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача 80000,00 грн у рахунок відшкодування шкоди та поклавши на нього судові витрати.

Керуючись ст. 13 ч. 1, ст. 367 ч. 1, ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п.п. 1, 4, ч. 2, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС»» задовольнити,

рішення Воловецького районного суду від 18 лютого 2022 року скасувати,

позов Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС»» до ОСОБА_1 про стягнення сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу задовольнити,

стягнути на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС»», 03062, м. Київ, проспект Перемоги, 65, , з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , мешканця АДРЕСА_1 , 80000,00 грн (вісімдесят тисяч гривень 00 коп.) у рахунок відшкодування шкоди в порядку регресу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ СК «ТАС» 5675,00 грн у рахунок відшкодування витрат із оплати судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду. Повне судове рішення складене 26 вересня 2023 року.

Судді