Провадження №2/359/542/2023
Справа №359/7198/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2023 р. м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чирки С.С.,

при секретарі судового засівання ОСОБА_1

за участю

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

відповідачів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання належності нерухомого майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності в порядку спадкування

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року з цивільним позовом до Бориспільського міськрайонного суду Київської області звернулась ОСОБА_2 . Позовні вимоги обґрунтувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_7 . Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина яка складається з земельних ділянок: площею 2,6727 га кадастровий номер :03:004:0176, площею 0,1169 га кадастровий номер :04:002:0891, площею 0,0138 га кадастровий номер :03:005:1191 та частки житлового будинку в праві спільної сумісної власності подружжя по АДРЕСА_1 .

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_7 є її чоловік ОСОБА_8 , ОСОБА_2 ОСОБА_6 , ОСОБА_5

ОСОБА_7 за життя склала заповіт, за яким все своє майно заповідала ОСОБА_2 . Відповідно до закону ОСОБА_2 спадщину прийняла. Спадщину прийняв і чоловік покійної ОСОБА_8 . На день смерті своєї дружини ОСОБА_8 був пенсіонером і мав право на обов`язкову частку у спадщині.

Позивач за спільною згодою з ОСОБА_8 , для оформлення спадкових прав в 2020 році надали доручення приватній особі.

В 2021 році отримали свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, які належали покійній ОСОБА_7 .

Право власності на частку будинку АДРЕСА_1 не встигли переоформити. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_8 .

Житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстрований на праві власності за ОСОБА_8 . Право власності на житловий будинок виникло в 1997 році за час перебування ОСОБА_7 в шлюбі з ОСОБА_8 .

Таким чином на думку позивача будинок належить покійній ОСОБА_7 на праві спільної сумісної власної подружжя та їй мало належати 1/2 частка будинку.

З урахування того, що ОСОБА_8 мав право на обов`язкову частку у спадщині і в порядку спадкування після смерті дружини то йому належало 1/16 частка будинку. Враховуючи вище вказане ОСОБА_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7 має належати 7/16 часток будинку.

Проте свідоцтво про право на спадщину отримати у держаного нотаріуса не має можливості, оскільки відсутня державна реєстрація права власності за ОСОБА_7 на 1/2 частку спірного будинку.

ОСОБА_2 просить суд визнати за нею право власності на 7/16 часток житлового будинку загальною площею 86,0 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 належне їй в праві спільної сумісної власності подружжя з ОСОБА_8 (а.с.2-5)

10 травня 2023 року від позивача надійшла заява про зміну предмету позову, у якій вона просила крім вище вказаної вимоги визнати, що спірний житловий будинок належав ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на праві спільної сумісної власності подружжя (а.с.208-211).

28.03.2023 відповідачем ОСОБА_6 подано відзив на позовну заяву, за змістом якого вона повністю заперечує проти позову, вважає його безпідставним, а отже таким, що не підлягає задоволенню. Вказує, що до спадкової маси не міг входити житловий будинок по АДРЕСА_1 як об`єкт нерухомості «1/2 частки житлового будинку в праві спільної сумісної власності подружжя». Адже даний об`єкт нерухомості належав ОСОБА_8 ще до одруження його з ОСОБА_7 . В даному домоволодінні (будинку) ОСОБА_8 проживав з моменту його створення. Сам будинок був побудований ОСОБА_8 особисто, таким чином, домоволодіння (будинок) ОСОБА_8 здобув шляхом створення даного об`єкту нерухомості. Даний факт відбувся до його шлюбу з ОСОБА_7 у 1968 році області (а.с. 48-49, 58-59).

08.04.2023 від позивача ОСОБА_2 надійшла відповідь на відзив, у якому остання зазначає, що викладена у відзиві позиція відповідача є помилковою з огляду на наступне. Твердження відповідача ОСОБА_6 про те, що спірний будинок є особистою власністю ОСОБА_8 з тих підстав, що будинок був побудований до одруження з ОСОБА_7 ставлять під сумнів в якому році було закінчено будівництво і коли виникло на нього право власності. Відповідачем ОСОБА_6 не надано доказів, що саме в 1961 році було завершено будівництво спірного будинку і він був прийнятий в експлуатацію. З цих підстав в 1961 році ОСОБА_8 не набув права власності на будинок. З 2013 року право власності має бути зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відповідно до технічного паспорту будинок з господарськими будівлями та спорудами (крім колодязя - 1911року) по АДРЕСА_1 побудовані в шлюбі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 і є їх спільною сумісною власністю. За час їх шлюбу завершувалось будівництво будинку, будувались господарські будівлі та споруди (а.с.77-78).

Ухвалою судді від 27 лютого 2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання у справі (а.с.43).

10 жовтня 2023 року ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області витребувано у другої бориспільської державної нотаріальної контори копії спадкових справ, заведених після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 та 26.06.2021 року ОСОБА_8 (а.с.88).

11 травня 2023 року ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області закрито підготовче провадження у справі та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с.219).

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі та наполягали на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та представник відповідачів в судовому засіданні заперечили проти задоволення позову, пославшись на його безпідставність .

Заслухавши думки сторін та їх представників, дослідивши письмові матеріали справи суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно записів Погосподарської книги за 1961-1963 рр., особовий рахунок № НОМЕР_1 , в господарстві яке перебуває в колгоспі імені Леніна за адресою Григорів куток в 1961 році проживали ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 в особистій власності господарства знаходиться будинок 1961 року збудови (а.с.71-72).

Згідно записів Погосподарської книги за 1964-1966 рр. особовий рахунок № НОМЕР_2 , зафіксована зміна проживаючих у домоволодінні. Зафіксовано смерть ОСОБА_11 у 1964 році, а також у списку членів сім`ї з`являється громадянка ОСОБА_13 (а.с.67-68).

З свідоцтва про припинення одруження №167 від 26.12.1967 року вбачається, що шлюб між ОСОБА_14 та ОСОБА_13 був припинений 26 грудня 1967 року, після припинення шлюбу жінка отримала прізвище « ОСОБА_15 » (а.с.60).

ОСОБА_16 та ОСОБА_8 зареєстрували шлюб 16 лютого 1968 року, після реєстрації шлюбу сторонам присвоєно прізвище « ОСОБА_17 », що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серії НОМЕР_3 від 16 лютого 1968 року, виданого Вороньківською сільською радою Бориспільського району (а.с.10).

З записів Погосподарської книги за 1967-1969 рр., особовий рахунок № НОМЕР_4 слідує, що в АДРЕСА_1 , в господарстві головою якого є ОСОБА_8 , проживали ОСОБА_8 та ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_5 , крім того прізвище « ОСОБА_13 було змінено на « ОСОБА_7 (а.с.69-70).

Згідно ст.100 ЦК УРСР (в ред.1963 року) в особистій власності громадян можуть бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження.

За ч.1 ст.101 ЦК УРСР (в ред.1963 року) в особистій власності громадянина може бути один жилий будинок (або частина його).

Відповідно до частини першої статті 86 ЦК УРСР право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

Питання набуття права власності на час будівництва спірного будинку регулювалося Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків" (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків" (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом.

Пунктом 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначено, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог вказаного законодавства.

З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що власником спірного будинку з 1961 року був ОСОБА_11 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого Виконавчим комітетом Вороньнівської сільської ради Бориспільського району Київської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 8 (а.с.9).

Після смерті ОСОБА_7 Бориспільською районною державною нотаріальною конторою 25 червня 2014 року була заведена спадкова справа №211/2014 року, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.9 зворот) та копією самої спадкової справи яка міститься в матеріалах справи (а.с.130-207).

Відповідно до заповіту посвідченого Вороньківською сільською радою Бориспільського району Київської області від 03 листопада 1995 року, ОСОБА_7 все своє майно заповіла ОСОБА_2 (а.с.11).

ОСОБА_2 звернулась із заявою про прийняття спадщини до Бориспільської районної державної нотаріальної контри 25 червня 2014 року (а.с.132).

Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Вороньківської сільської ради від 04.04.2015 року №393, ОСОБА_7 на момент смерті проживала разом з чоловіком ОСОБА_8 (а.с.148)

Державним нотаріусом Бориспільської районної державної нотаріальної контори Київської області Скрипкою А.О. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 7/8 часток гр. ОСОБА_2 на спадщину до якої увійшли земельні ділянки з кадастровими номерами: :03:004:0176; :03:005:1191; :04:002:0891 (а.с.182,183,184).

Крім того, державним нотаріусом Бориспільської районної державної нотаріальної контори Київської області Скрипкою А.О. на іншу частку на спадщину до якої увійшли земельні ділянки з кадастровими номерами: :03:004:0176; :03:005:1191; :04:002:0891 та яка складає 1/8 частини, видано свідоцтво про право на спадщину за законом гр. ОСОБА_8 (а.с.185,186,187).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого Виконавчим комітетом Вороньнівської сільської ради Бориспільського району Київської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 89 (а.с.95).

Після смерті ОСОБА_8 Бориспільською районною державною нотаріальною конторою 20 листопада 2021 року була заведена спадкова справа №330/2021 року (а.с.92-129).

Відповідно до заповіту посвідченого Вороньківською сільською радою Бориспільського району Київської області від 03 квітня 2015 року, ОСОБА_8 житловий будинок з відповідними надвірними спорудами по АДРЕСА_1 , а також земельні ділянки з кадастровими номерами :03:004:0175; :04:002:0890; :03:005:1190, заповів: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у рівних долях кожному (а.с.97).

Із заявами при прийняття спадщини до Бориспільської районної державною нотаріальної контори звернулись: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , вказана обставина підтверджується заявами які містяться в матеріалах спадкової справи (а.с.93,94,95).

Друга Бориспільська державна нотаріальна контора листом від 09.09.2022 року №863/02-14, ОСОБА_2 було повідомлено, що вона не надала документів, що підтверджують підстави закликання ОСОБА_2 до спадкування. В матеріалах спадкової справи відповідні документи також відсутні (а.с.118).

ОСОБА_2 26 жовтня 2022 року звернулась із заявою до другої Бориспільської державної нотаріальної контори, у якій зазначила, що за померлою ОСОБА_7 залишилось частина житлового будинку по АДРЕСА_1 (а.с.66).

Постановою другої Бориспільської державної нотаріальної контори відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину спірного житлового будинку (а.с.77).

ОСОБА_7 проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 1966 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 . На момент смерті ОСОБА_7 у вказаному будинку були зареєстровані: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , вказана обставина підтверджується довідкою виданою Вороньківською сільською радою від 16.10.2020 року №1146/02-31 (а.с.12).

Громадянин ОСОБА_8 згідно по господарського обліку Вороньківської сільської ради був зареєстрованим по АДРЕСА_1 з 1961 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , вказана обставина підтверджується довідкою виданою Виконавчим комітетом Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області від 24.03.2023 року №119/0901-18 (а.с.61).

З довідки виданої Комунальним підприємством Бориспільської районної ради Бориспільське районне «бюро технічної інвентаризації» вих..№21540 від 05.07.2022 року слідує, що на житловий будинок АДРЕСА_1 реєстрація права власності відсутня (а.с.12 зворот).

Рішенням Виконавчого комітету Вороньківської сільської ради народних депутатів від 20.03.1997 року №53, ОСОБА_8 було передано земельні ділянки у приватну власність площею 0,56 га, з яких для обслуговування будинку 0,25 га. (а.с.62-65).

Фактична житлова площа (основна) спірного житлового будинку складає 22,3 м.кв., допоміжні (підсобні) становлять 63,7 м.кв. Загальна площа житловий будинок АДРЕСА_1 складає, 86 м.кв., що підтверджується технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого станом на 05 липня 2022 року (а.с. 13-15).

З технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , виготовленого станом на 21.11.2016 року вбачається, основна житлова площа спірного житлового будинку складає 25,4 м.кв., допоміжні становлять 60,6 м.кв. Загальна площа житловий будинок складає 86 м.кв. (а.с.51-53)

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.12.2016 року, житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстрований на праві власності за ОСОБА_8 21.11.2016 року (а.с.54).

Статтями 1216, 1218 ЦПК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.22 Кодексу про шлюб та сім`ю України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Враховуючи наведене суд прийшов до висновку, що спірний житловий будинок з 1961 року належав ОСОБА_11 , а з 21.11.2016 року ОСОБА_8 , тому він не був об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_8 та ОСОБА_7 і як наслідок цього не ввійшов до спадщини,яка відкрилась після смерті ОСОБА_7 .

З огляду на це, у задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 5,10,12,13,77-81,263-265,354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання належності нерухомого майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності в порядку спадкування залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 18.09.2023 року.

Суддя Чирка С.С.