ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 року

м. Харків

справа № 644/643/23

провадження № 22-ц/818/1276/23

Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Тичкової О.Ю.,

суддів - Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Тітченко О.В.

сторони справи:

позивач- ОСОБА_1

відповідач - Харківська міська рада

третя особа - Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Васікова Лариса Євгеніївна

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харків апеляційну скаргу Харківської міської ради на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19 квітня 2023 року у складі судді Бугери О.В.,-

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю із спадкодавцем та визнання права власності на майно, в якому просила встановити факт, що вона, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , в належній ОСОБА_2 квартирі АДРЕСА_1 , однією сім`єю починаючи з грудня 2006 року і до часу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 . Просила визнати за нею, ОСОБА_1 , в порядку успадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову позивач зазначала, що на початку грудня 2006 року вона познайомилась із ОСОБА_2 , в цьому ж місяці вона прийняла його пропозицію про встановлення між ними подружніх стосунків та переїхала до нього на постійне місце проживання в належну йому квартиру АДРЕСА_1 . В цій квартирі вона з ОСОБА_2 постійно та безперервно проживали однією сім`єю до його раптової смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , але стосунки не оформили. В шлюбі ані вона, ані ОСОБА_3 не перебували, на момент їх знайомства попередні шлюби були розірвані. За весь час проживання вони мали стосунки притаманні подружжю, були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, разом проводили дозвілля. Після раптової смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина у вигляді однокімнатної квартири, в якій вони спільно та безперервно проживали з 2006 року, вона у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса, було відкрито спадкову справу, але у видачі свідоцтва їй було відмовлено, оскільки вона не була зареєстрована у вказаній квартирі, а тому відсутні докази спільного проживання із спадкодавцем протягом не менше п`яти років до часу відкриття спадщини. Зазначала, що про обставини проживання однією сім`єю свідчать квитанції про сплату комунальних послуг протягом зазначеного періоду, поштові конверти про отримання нею листів за вказаною адресою в різні періоди часу, нотаріально посвідчені заяви сестер померлого, які підтверджували, що вони приїздили до них у гості на відпочинок та на свята саме як подружжя, фотознімки з різних свят та відпочинку за період спільного проживання, а також ці обставини можуть підтвердити покази свідків. Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2 немає.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24.04.2023 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Встановлено факт проживання однією сім`єю понад п`ять років, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , в належній ОСОБА_2 квартирі АДРЕСА_1 , починаючи з грудня 2006 року і до часу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 , по ІНФОРМАЦІЯ_4 . Визнано за ОСОБА_1 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення мотивовано тим, що оцінюючи докази в їх сукупності, враховуючи, що ані позивачка, ані померлий ОСОБА_2 на момент початку стосунків в грудні 2006 року не перебували в шлюбі, з досліджених письмових документів, які також повністю підтверджуються в їх сукупності показами свідків, які надавали пояснення про обставини життя позивачки та померлого ОСОБА_2 , підтверджуються факти участі в утриманні будинку, оплаті комунальних послуг, про проведення спільного дозвілля та відпочинку, отримання листів за місцем проживання, спільні поїздки, що притаманно саме спільним стосункам подружжя, суд вважав, що в ході розгляду справи було підтверджено факт наявності спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, протягом часу більше 5 років до дня відкриття спадщини, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Не погодившись з рішенням суду Харківська міська радо подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просила рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що Позивачем не надано вичерпних доказів, щодо реєстрації та спільного сумісного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 останні 5 років. Факт реєстрації та сумісного проживання потребує документального підтвердження, а як вбачається з паспортних даних та довідки з місця проживання про склад сім`ї та прописку, місце проживання вказаних осіб зареєстровано за різними адресами. Апелянт також зауважив, що для встановлення факту спільного проживання, покази свідків не можуть бути єдиною підставою. Апелянт також зауважив, що визнання права власності в даному випадку не є винятковим способом захисту, оскільки не існуватимуть перешкоди для оформлення спадщини у нотаріальному порядку.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У відповідності до частин 1-5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , з 12.04.13 по 27.08.2018, та з 15.11.2021 по теперішній час., що підтверджується копією паспорту.

В період часу з 17.09.1988 по 19.07.2000 перебувала у шлюбі з ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про укладання шлюбу та копією свідоцтва про розірвання шлюбу, а також витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію розірвання шлюбу.

Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_5 розірвали шлюб 16.11.2022.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Харкові, що підтверджується даними копії свідоцтва про смерть.

За даними КНП «Міська клінічна багатопрофільна лікарня №25» від 29.12.2021, тіло померлого ОСОБА_2 було видано 04.11.2021 ОСОБА_1 ..

ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 32,1 кв.м., відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 26.06.1998, реєстраційний номер НОМЕР_1 , виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду, згідно до розпорядження від 26.06.1998 №26231.

Після смерті ОСОБА_2 позивачкою ОСОБА_1 було складено нотаріально посвідчену заяву від 13.05.2022 про прийняття нею спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Васікової Л.Є. від 06.09.2022 вих. 54/02-14, до кола спадкоємців ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно до заведеної нею спадкової справи №07/2022 входить ОСОБА_1 , відомості про інших спадкоємців відсутні.

Відповідно до довідки приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Васікової Л.Є. від 20.12.2022 року вих. №73/02-14, нею було заведено спадкову справу №07/2022 після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що мешкав в АДРЕСА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . До складу спадкоємців входить ОСОБА_1 , яка своєчасно прийняла спадщину за законом.

Відповідно до постанови приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Васікової Л.Є. від 11.08.2022 вих.44/02-14 ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , на квартира АДРЕСА_1 , було відмовлено оскільки ОСОБА_1 не була зареєстрована разом із спадкодавцем в одному місті, але згідно її заяви вони проживали разом. Роз`яснено право звернутись до суду для встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, що надасть можливість, як спадкоємцю четвертої черги отримати свідоцтво про право на спадщину.

З матеріалів спадкової справи, наданих приватним нотаріусом, вбачається, що інші спадкові справи, заповіти, спадкові договори в Реєстрах відсутні.

Відповідно до ст. 3 ч. 2 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно ст. ст. 1216, 1217, 1220 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) та здійснюється за заповітом, або за законом та відкривається внаслідок смерті цієї особи.

Відповідно до ст. 1223 ЦК у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня відкриття спадщини не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1269. ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

У п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належить не лише тільки жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали із спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.

Суди розглядають цивільні справи відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України, тобто не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 89ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судова колегія вважає, що суд дав належну оцінку наданим позивачкою доказам факту постійного проживання з ОСОБА_2 протягом п`яти років до часу смерті останнього за адресою: АДРЕСА_3 .

А саме судом оцінені: - дані копій квитанцій про оплату комунальних послуг за період 2018, 2019, 2020, 2021 року за життя ОСОБА_2 , - зміст квитанції про сплату боргу за виконавчим листом та штрафів в 2009 та 2010 роках в м. Харків, - дані поштової кореспонденції на ім`я позивачки за адресою АДРЕСА_3 , із штампами поштового відділення за 19.08.2010, 04.10.2017, 03.07.2017; - письмові пояснення сестер покійного - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , які підтвердили факт перебування їх брата у цивільному шлюбі з позивачкою у період з 2006 по 2019 рік; -дані фотознімків спільного відпочинку та спільних свят ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в період часу з 2007 по 2020 роки; - показання свідків: ОСОБА_8 , яка неодноразово бувала в гостях у ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та підтвердила, що вони жили однією сім`єю як чоловік та дружина з 2006 року по час смерті ОСОБА_10 та не приховували, що вони не оформили свої стосунки офіційно. ОСОБА_10 неодноразово пропонував Ірині зареєструвати шлюб, але вони хотіли щоб було по святковому; ОСОБА_11 , який пояснив суду , що він мешкає в будинку АДРЕСА_4 , з 1992 року, на той момент був старшим по будинку, тому спілкувався із всіма мешканцями, збирав кошти на утримання будинку, проводив збори мешканців, вирішував всі нагальні питання пов`язані із ремонтом, прибиранням по будинку, оплату консьєржів. З 2007 року точно знає, що в квартирі АДРЕСА_1 , проживали ОСОБА_10 та ОСОБА_9 . Вони жили на 6 поверсі в однокімнатній квартирі, а він на 7 поверсі цього ж будинку. Він дуже часто їх бачив, майже кожного дня, ОСОБА_10 казав йому, що це його цивільна дружина. Вже після смерті ОСОБА_10 , ОСОБА_9 продовжує проживати в квартирі та коли сталося потрапляння снаряду до будинку, вона спільно з усіма мешканцями готувала звернення до міського голови щодо надання допомоги, приймала активну участь у зборі підписів мешканців.

Оскільки позивач надала належні та допустимі докази на підтвердження того, що з грудня 2006 року по час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_4 , вона та ОСОБА_2 спільно проживали однією сім`єю, суд дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Зроблені судом висновки відповідають зібраним у справі доказам та вимогам закону.

У постанові від 10.01.2019 у справі №484/747/17 (провадження №61-44149св18) ВС дійшов висновку, що «відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені ч.3 ст.1268 ЦК, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем та оцінені судом».

Докази та обставини, на які посилається апелянт в скарзі, були предметом дослідження суду та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

З огляду на зазначене судова колегія вважає доводи апеляційної скарги щодо не доведення позовних вимог необґрунтованими.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду про наявність підстав для задоволення вимог позивачки про визнання за права власності на квартиру АДРЕСА_1 , оскільки, судом встановлено що ОСОБА_1 своєчасно прийняла спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_2 , проте постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Васікової Л.Є. від 11.08.2022 вих.44/02-14 у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив судове рішення, яке відповідає вимогам закону. Підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Питання щодо перерозподілу судових витрат відповідно до статті 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» не вирішувалося.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційній суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19 квітня 2023 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 вересня 2023 року.

Головуючий О. Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П.Пилипчук