Пр.№4-с/756/48/23
У Х В А Л А

13 вересня 2023 року Оболонський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Майбоженко А.М.
секретаря Любін А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Кухарського Олександра Миколайовича,

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з скаргою на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Кухарського Олександра Миколайовича, в якій просив визнати дії державного виконавця щодо накладення арешту на банківський рахунок неправомірними, зобов`язати його скасувати постанову про арешт коштів боржника від 30.03.2023 у виконавчому провадженні НОМЕР_1. При цьому посилається на те, що згідно довідки АТ «УкрСиббанк» №59-3/10/12 від 24.06.2022 підтверджено відсутність заборгованості ОСОБА_1 перед банком за кредитними зобов`язаннями. Цю довідку він надавав державному виконавцю, однак ним було накладено арешт на грошові кошти боржника і відмовлено у його знятті.

В судове засідання особи, які беруть участь у справі до суду не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, заявник просила розглянути справу за її відсутності, причини неявки інших осіб суду не відомі. Суд ухвалив розглядати справу за відсутності осіб, що беруть участь у ній.

Дослідивши матеріали справи та копії матеріалів виконавчого провадження, судом встановлено наступне.

В провадженні державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Кухарського О.М. знаходиться виконавче провадження НОМЕР_1 щодо виконання виконавчого листа №756/17801/13-ц, виданого Оболонським районним судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0 від 08.08.2008 року на загальний розмір 96 175 (дев`яносто шість тисяч сто сімдесят п`ять) доларів США 63 центи, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 10.02.2014 року становить 820 205 (вісімсот двадцять тисяч двісті п`ять) грн 00 коп., з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 79 575,64 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 10.02.2014 року становить 678 636,97 грн; заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 14 854,37 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 10.02.2014 року становить 126 681,04 грн; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом у розмірі 894,75 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 10.02.2014 року становить 7 630,60 грн; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам у розмірі 850,87 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 10.02.2014 року становить 7 256,39 грн., а також стягнути судовий збір у розмірі 3 441 (три тисячі чотириста сорок одна) гривня 00 копійок.

28.11.2014 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

30.03.2023 державним виконавцем, керуючись статею 56 Закону України «Про виконавче провадження», в зв`яку не виконанням боржником рішення суду (несплатою заборгованості з 2014 року) винесено постанову про арешт коштів боржника.

Згідно частини 1 статті 18 Закону виконавець зобов?язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавці дії.

Частиною другою статті 48 Закону визначено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26 Закону України «Про теплопостачання», статті 18 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов?язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Також, пунктом 7 частини третьої статті 18 Закону передбачено, що державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до частини першої статті 1074 Цивільного кодексу України, обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на рахунку, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму та фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, замороження активів, що пов`язані з тероризмом та його фінансуванням, розповсюдженням зброї масового знищення та його фінансуванням, передбачених законом.

Аналогічну норму містить стаття 59 Закону України «Про банки банківську діяльність».

Окремо слід зазначити, що стаття 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», яка визначає види рахунків, що можуть відкриватися банками своїм клієнтам, не містить такого виду рахунків, як зарплатний (пенсійний). Отже, закони України не містять заборони звергати стягнення та накладати арешти на кошти на рахунках боржників, які відкриті для зарахування заробітної плати (пенсії), а також не визначають такі рахунки як рахунки із спеціальним режимом використання.

Також слід відмітити, що Верховним Судом України у постанові від 24.06.2015 (справа №6-535цс15) висловлено правову позицію з приводу коштів, зарахованих на рахунок в банківській установі, зокрема судом визначено, що кошти після зарахування на рахунок особи стали її власністю, втратили свій цільовий статус (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат), та набули статус вкладу.

Статтею 59 Закону встановлено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону;

10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Судом встановлено, що до відділу ДВС не надходило від сторін виконавчого провадження повідомлення про погашення заборгованості за виконавчим документом та повідомлень про стягнення виконавчого збору.

Згідно частини 4 статті 19 Закону сторони зобов?язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов?язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

З огляду на зазазначені вище вимоги чинного законодавства, суд вважає, що при винесенні у виконавчому провадженні НОМЕР_1 постанови про арешт коштів боржника від 30.03.2023 державний виконавець діяв у відповідності до вимог закону.

Долучена скаржником до заяви довідка АТ «УКРСИББАНК» за №59-3/10/12 від 24.06.2022 щодо повного погашення заборгованості, згідно Закону України «Про виконавче провадження» не є підставою для припинення виконавчих дій, закінчення виконавчого провадження, тощо.

Згідно частини 1 статті 15 Закону сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Відповідно до частини 2 статі 15 Закону стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Згідно частини 4 статті 19 Закону сторони зобов?язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, тощо.

Такого повідомлення до відділу жодна зі сторін виконавчого провадження не подавала.

Згідно зі ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.3 ст.451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За таких обставин, враховуючи зазначене вище, суд вважає, що оскаржувані дії державного виконавця вчинені у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», в межах його повноважень та за відсутності порушення прав боржника, у зв`язку з чим скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.447-451 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Кухарського Олександра Миколайовича - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Суддя А.М.Майбоженко