Справа № 466/4063/23
Провадження № 2/466/1439/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2023 року м.Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді Донченко Ю.В.

секретаря судового засідання Сирватка Н.В.

справа №466/4063/23

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

за участю представника позивача ОСОБА_3 ,-

встановив:

24.04.2023 року до Шевченківського районного суду м.Львова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, на підставі ст.ст. 150, 180-184 Сімейного кодексу України.

В обгрунування позовних вимог покликається на те, що позивач та відповідач уклали шлюб, який був зареєстрований Яворівським районним управлінням юстиції Львівської області 15.05.2010 року, про що зроблено актовий запис №23. Від цього шлюбу у них народилося дві доньки: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти зареєстровані та проживають разом із позивачкою і перебувають на повному її утриманні. З лютого 2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 припинили спільне проживання. Приводом для цього стало те, що 26 лютого 2022 року позивачка разом із двома доньками виїхала за кордон до Італії, оскільки в Україні почалась війна. Позивачка проживає в Sarzana Ghigliolo Alto 32. Це кооператив, де проживає кілька сімей, оскільки коштів для оренди квартири в позивача немає. Зазначає, що задовго до лютого 2022 року відповідач свідомо не брав участі в утриманні та вихованні дітей, а особливо ОСОБА_6 , яка має інвалідність та потребує додаткової уваги, турботи та підтримки. Відповідач не хоче брати участь в задоволенні її потреб, всіляко обзиває, ображає та зневажає як саму дитину через її інвалідність, так і її матір, разом з тим, не цікавиться життям своїх доньок, матеріально не допомагає.

Наголошує, що дочка ОСОБА_7 хворіє синдромом ОСОБА_8 , що потребує довготривалого лікування та значних коштів для росту і розвитку дитини. Матеріальне становище дітей є вкрай скрутним, особливо за відсутності будь-якої допомоги з боку їх батька, який не тільки повністю ігнорує їх потреби, а й подекуди й умисно створює дітям перешкоди.

Вказує, шо відповідач є здоровою та працездатною людиною. Він також працевлаштований та має постійний і стабільний дохід. Крім того, він передав в оренду нерухомість, яка належить йому на праві власності. Разом з тим, відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав, ОСОБА_2 на праві власності належить житловий будинок (об`єкт житлової нерухомості) за адресою: АДРЕСА_1 . Загальна площа (кв. м): 88.1, житлова площа (кв. м): 58.5. Опис: Житловий будинок назначений на плані земельної ділянки літерою «А-2», та складається з чотирьох житлових кімнат та кухні. До житлового будинку належать господарські будівлі та споруди: гараж «Б», літня кухня «В», вбиральня «Г», огорожа «1», «5», ворота «6».

Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Однак відповідач уже майже два роки не бере участі в утриманні спільних із позивачкою дітей.

Оскільки у відповідача інших осіб на утриманні не має, він працездатний, отримує дохід, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому вважає, що він спроможний сплачувати аліменти на утримання спільних дітей у твердій грошовій сумі у розмірі: 8 000 гривень щомісячно на утримання ОСОБА_9 та 5 000 гривень щомісячно на утримання ОСОБА_10 , починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття, у зв`язку з чим змушена звернутись до суду з позовом, просить не відмовити в його задоволенні. Також просить стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати.

Відповідач подав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що заявлені вимоги визнає частково, згоден сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки розмір аліментів, які просить стягувати позивач є завищеним. Вказує, що усвідомлює свій обов`язок утримувати дітей до досягнення повноліття, бажає надавати їм матеріальну допомогу в розмірі, який є можливим для нього. Також наголошує, що він звільнився з роботи. Крім того зазначив, що матір дітей є працездатною жінкою і може працювати та утримувати дітей.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.04.20230 вищезазначену справу передано до розгляду судді Донченко Ю.В.

Ухвалою судді від 28.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі, посилаючись на обставини та факти, викладені в позовній заяві.

Відповідач та його представник в судове засідання 12.09.2023 року не прибули, про час та дату судового розгляду були поаідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторін, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали шлюб, який був зареєстрований Яворівським районним управлінням юстиції Львівської області 15.05.2010 року, про що зроблено актовий запис №23, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 18 березня 2020 року (а.с.14).

Від даного шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 14.12.2018 року та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 18.03.2020 року. Батьками дітей є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.15-16).

Донька сторін ОСОБА_4 є інвалідом з дитинства, що стведжується копією витягу з медичної карти стаціонарного пацієнта №704/287, копією пенсійного посвідчення №2, що видяється батькам, які мають дітей з інвалідністю, виданого Шевченківським відділом соціального захисту, а також копіями медичних виписок, висновків, призначень лікаря (а.с.23-105).

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Право дитини на належне утримання передбачено низкою норм законодавства України.

Так, частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, ч.8ст. 7 СК Українипри вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Відповідно дост. 8 Закону України "Про охорону дитинства"кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

У відповідності дост.141 СК Українимати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістомст. 180 СК Українибатьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3ст. 181СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК Українипередбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно зі ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік", з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2589 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2272 гривні.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік"встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 1 до 6 років - з 1 січня -2272грн.

При цьому,статтею 184 СК України врегульовано питання щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з вказаною статтею СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Оскільки на теперішній час діти сторін постійно проживають разом з позивачем за межами України, суд вважає, що позивач має право на отримання аліментів від батька дитини, який повинен виконувати свій обов`язок щодо утримання дитини належним чином.

Визначаючи розмір аліментів, які слід стягувати з ОСОБА_2 на утримання малолітніх дітей, суд, з дотриманням вимог ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, враховує: факт проживання дітей з матір`ю; вік дітей, матеріальне становище позивачки, яка на даний час здійснює догляд за малолітніми дітьми ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , що являється інвалідом з дитинства, та позивач немає можливості працевлаштуватися, вартість життя та необхідність здійснення витрат для забезпечення соціально-побутових потреб розвитку, здоров`я дітей, те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дітей, матеріальне становище та стан здоров`я платника аліментів.

Так відповідач є особою працездатного віку, відомості, що останній має у власності нерухоме майно, а саме: житловий будинок (об`єкт житлової нерухомості) за адресою: АДРЕСА_1 . Загальна площа (кв. м): 88.1, житлова площа (кв. м): 58.5. Опис: Житловий будинок назначений на плані земельної ділянки літерою «А-2», та складається з чотирьох житлових кімнат та кухні. До житлового будинку належать господарські будівлі та споруди: гараж «Б», літня кухня «В», вбиральня «Г», огорожа «1», «5», ворота «6», що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав №327247925 від 28.03.2023 (а.с.106-107), при цьому суд враховує відсутність постійного місця праці та стабільного доходу, оскільки згідно Витягу з Наказу №145-к/тр АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» ОСОБА_2 звільнено з роботи 25 травня 2023 року (а.с.214).

Разом з цим, суд звертає увагу на те, що факт безробіття не знімає з відповідача обов`язку передбаченого законом щодо необхідності утримання власної дитини, оскільки відсутність у батька можливості надавати дитині, відповідного розміру її утримання, не фігурує в переліку обставин, які враховує суд при визначенні розмірів аліментів, і ця обставина не звільняє батька від обов`язку по утриманню дитини.

При цьому суд враховує, що завищений розмір аліментів може стати надмірним тягарем для відповідача, також не достатню обгрунтованість заявленого позивачем до стягнення розміру аліментів, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивачки на утримання дітей, слід стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 4000 гривень, щомісячно, на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та по 3000 гривень, щомісячно, на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд вважає, що аліменти у вказаному розмірі є гарантованими, справедливими, розумними, необхідними для забезпечення гармонійного розвитку дітей, в тому числі дитини-інваліда та є об`єктивними з огляду на принцип рівності батьків в утриманні дитини.

При цьому суд звертає увагу на те, що законодавство України дає право батькам згодом змінити встановлений розмір аліментів в сторону його збільшення або зменшення у зв`язку зі зміною матеріального становища, сімейного стану, стану здоров`я платника або одержувача аліментів чи за наявності інших життєвих ситуацій, а також заявляти вимогу про участь у додаткових витратах на дітей, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дітей, їх хворобою, каліцтвом тощо).

За загальним правилом, відповідно до вимог ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, позивачі у справах про стягнення аліментів, а тому, згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір", з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 536,50 грн.

Керуючись ст. ст. 13, 81, 82, 83, 89, 95, 133, 141, 263-265, 268, 289 ЦПК України, п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд,-

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 (чотири тисячі ) гривень та на утримання дочки- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 (три тисячі ) гривень щомісячно, з проведенням індексації відповідно до закону, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову 24.04.2023 і до повноліття дітей.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів на утримання дітей в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 536, 50 грн (п`ятсот тридцять шість грн 50 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 18.09.2023 року.

Суддя Ю. В. Донченко