Номер провадження: 22-ц/813/129/23
Головуючий у першій інстанції Луняченко В. О.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

21.09.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Князюка О. В.,

суддів: Погорєлової С.О., Заїкіна А.П.,

за участю секретаря Трофименко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення сервітуту та виселення, -

ВСТАНОВИВ:

ІІ ОПИСОВА ЧАСТИНА:

До Київського районного суду м. Одеси 20.11.2017 року звернувся ОСОБА_1 з позовом про припинення сервітуту у вигляді права користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1 та усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення ОСОБА_3 з вказаної квартири та зняття з реєстраційного обліку.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 як власник вищевказаної квартири, обмежений у праві вільного користування, володіння та розпорядження своїм майном, у зв`язку із проживанням в квартирі колишнього члена сім`ї, а тому, у відповідності до вимог ст. 391 Цивільного кодексу України.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 04.10.2018 року ОСОБА_1 у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції вмотивовано тим, що в даному випадку сторони визнають факт продовження проживання відповідачки у спірної квартири, в якої вона посилилась та зареєструвала право користування під час шлюбу, після розірвання шлюбу постійно.

Таким чином у судовому засіданні не доведено наявність правових підстав для втрати права користування з боку відповідачки даним житловим приміщенням.

Що стосується порушення права позивача, яке визначено статтею 391 ЦК, то з боку позивача, та його представника не було надано жодного доказу неможливість сумісного проживання у зазначеної квартирі поруч із відповідачкою, та наявність іншого порушеного права, яке необхідно захищати.

Судом визнано законність підстав проживання та реєстрації у даній квартирі відповідачки та відсутність належних та допустимих доказів наявності таких порушень прав позивача які б могли бути достатніми для втручання у право відповідачки на користування житлом.

У сукупності вищенаведені обставини є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог з мотивів недоведеності наявності законних підстав для втручання у право відповідачки на користування житловим приміщенням.

При розгляді даної справи суд не розглядає питання щодо статусу спірної квартири як спільної сумісної власності подружжя або особистою приватною власністю позивача, у зв`язку із тим, що дане питання не відноситься до предмету спору, та приймає рішення із матеріалів наданих сторонами, відповідно до яких позивач є єдиним зареєстрованим у встановленому порядку власником квартири.

ОСОБА_1 не погодившись із рішенням суду від 04.10.2018 року подав апеляційну скаргу, яка прийнята до провадження суду апеляційної інстанції, відповідно до якої просив рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22 квітня 2019 року було відкрито провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення сервітуту та виселення.

Ухвалою від 27.05.2019 року вказану цивільну справу було призначено до розгляду.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18.06.2019 року клопотання ОСОБА_3 про зупинення провадження у справі залишено без задоволення.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 10.06.2021 року апеляційне провадження було зупинено до залучення до участі у справі правонаступника ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі Розпорядження щодо повторного автоматизованого розподілу справи між суддями № 3421 від 05.08.2021 року відповідно до рішення Вищої ради правосуддя №1612/0/15-21 від 20.07.2021 "Про звільнення ОСОБА_4 з посади судді Одеського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку" та з врахуванням пунктів 2.3.49., 2.3.50. Положення про автоматизовану систему документообігу суду за вказаною цивільною справою було призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 05.08.2021 року визначено колегію суддів Одеського апеляційного суду в складі: головуючого - О. В. Князюка, суддів: Колеснікова Г.Я., Вадовської Л.М. для розгляду справи №520/14180/17 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення сервітуту та виселення.

Розпорядженням № 4092 Щодо повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 13.08.2021 року у відповідності до п. 3.12. Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Одеському апеляційному суді, затвердженими рішенням зборів суддів Одеського апеляційного суду 28.12.2018 року з подальшими змінами було проведено автоматизований розподіл справи та визначено колегію суддів Одеського апеляційного суду в складі: головуючого - Князюка О. В., суддів: Заїкіна А.П. та Погорєлової С. О.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13.08.2021 року цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення сервітуту та виселення - прийнято до провадження.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17.11.2021 року було поновлено апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення сервітуту та виселення.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 29.09.2022 року залучено до участі у справі правонаступника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ).

20 вересня 2023 року на адресу Одеського апеляційного суду від ОСОБА_3 надійшла заява про відвід суддів Одеського апеляційного суду Князюка О.В., Погорєлової С.О. та Заїкіна А.П. від розгляду справи №520/14180/17.

В обґрунтування поданої заяви відповідачка посилається на те, що 19.09.2023 року о 10:40 годині відбулось судове засідання в приміщенні Приморського районного суду м. Одеси по справі № 522/10113/23-ц за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 . третя особа без самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Одеського нотаріального округу Сімаченко Світлана Леонідівна про визнання заповіту недійсним. Після вищевказаного судового засідання ОСОБА_2 в приміщенні зали суду зазначила про фактичне рішення по виселенню ОСОБА_3 у справі № 520/14180/17 під головуванням судді Князюк О.В. та суддів-учасників колегії Заїкіна А.П. та Погорєлової С.О. Богданцева І.В. і в присутності судді Приморського районного суду м. Одеси Павлик І.A. та секретаря судового засідання заявила, що 21.09.2023 року о 09:45 годині буде вирішено на користь ОСОБА_2 апеляційна скарга, а ОСОБА_3 буде виселено з квартири АДРЕСА_1 .

З огляду на це, у відповідача є сумніви, щодо зацікавленості судової колегії у справі №520/14180/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 (правонаступник ОСОБА_2 ) на рішення Київського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення сервітуту та виселення оскільки з вишевикладеного вбачається, що ОСОБА_2 , вже заздалегідь повідомлена про рішення, яке буде прийнято судом до моменту перебування колегії суддів в нарадчій кімнаті.

Одночасно з цим, відповідач розуміє, що ОСОБА_2 , могла домовитись з одним з членів колегії для прийняття позитивного рішення на її користь, хоча відповідач те ставить під сумнів добропорядність та компетентність колегії. Однак, оскільки.,після ситуації, яка відбулась під час проведення судового засідання в Приморському районному суді м. Одеса по справі №522/10113/23-ц суддя Павлик І.А., виникають сумніви в об?єктивності розгляду справи.

ІІІ МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА:

В розумінні п. п. З, 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Положеннями ст. 36,37,39 ЦПК України передбачені підстави для відводу та самовідводу суддів.

Перевіривши доводи заяви ОСОБА_3 про відвід суддів Одеського апеляційного суду Князюка О.В., Погорєлової С.О. та Заїкіна А.П. від розгляду справи №520/14180/17, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення вказаної заяви з огляду на наступне.

Отже, твердження заявника у відповідній частині є також необгрунтованими.

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участь у конкретній справі. Підстави відводу судді - це обставини, за наявності яких суддя не може брати участі в розгляді конкретної справи. Ці обставини можуть бути суб`єктивного характеру і стосуватися особистих зв`язків судді з особами, які беруть участь у справі, або його особистої поведінки щодо розгляду справи, чи об`єктивного характеру і стосуватися процесуального статусу судді у справі, яка розглядалася раніше.

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

В розумінні п. п. З, 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Отже, відвід повинен бути вмотивованим, а заявник зобов`язаний надати докази упередженості судді у випадку наявності обставин, що викликають сумніви в неупередженості судді. Наявність припущень не є достатньою підставою для відводу судді.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Що стосується питання "незалежності" для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, то судовою практикою Суду встановлено, що у цієї вимоги є два аспекти, суб`єктивний та об`єктивний. По-перше, суд має бути суб`єктивно незалежним, тобто у жодного із членів трибуналу не має бути персональних упереджень або необ`єктивності. Персональна неупередженість презюмується, якщо немає доказів про протилежне. По-других, трибунал має також бути неупередженим із об`єктивної точки зору, тобто ним мають надаватися достатні гарантії відсутності будь-яких обґрунтованих сумнівів у цьому відношенні (рішення у справі "Кііскінен проти Фінляндії"). Згідно із об`єктивним критерієм, особливо необхідно визначити, поза межами особистої поведінки суддів, чи немає підтверджених фактів, які могли б спричинити сумніви у неупередженості суддів (рішення у справах "Клейн та інші проти Нідерландів", "Агрокомплекс проти України").

Відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (рішення у справах "Фей проти Австрії", "Ветштайн проти Швейцарії". Отже, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справах "Пуллар проти Сполученого Королівства", "Газета "Україна-центр" проти України").

При вирішенні того, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі "Газета "Україна-центр" проти України").

Обставин, які б унеможливлювали участь суддів у розгляді справи не встановлені, заінтересованості у розгляді справи суддів не має, повідомлення про те, що позивач обізнаний про існування судового рішення у справі жодним чином не підтверджені, носять надуманий характер.

З огляду на вищезазначене, дії колегії суддів та судді - доповідача під час розгляду справи не виходили за межі повноважень, передбачених ч. 2 ст. 214 ЦПК України та були направлені на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи.

Щодо порядку вирішення питання про відвід складу колегії суддів слід зазначити наступне.

Питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Частиною 3 статті 39 ЦПК України передбачено, що відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч.1 ст.33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу (ч.3 ст. 40 ЦПК України).

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 36, 40, ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід колегії суддів Князюка О.В., Заїкіна А.П., Погорєлової С.О. - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: О. В. Князюк

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова