КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Справа № 947/710/23
Провадження № 2/947/1105/23
УХВАЛА

26.09.2023 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі - Матвієвої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

04.01.2023 року до Київського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу на підставі вказаного позову розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 09.02.2023 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання на 27.03.2023 року о 11 год. 00 хв.

До підготовчого судового засідання призначеного на 27.03.2023 року сторони по справі, у тому числі сторона позивача, не з`явились, про дату, час і місце проведення якого зокрема позивач ОСОБА_1 , був належним чином повідомлений, про що свідчить підпис останнього на рекомендованому повідомленні про отримання поштової кореспонденції 06.03.2023 року, а саме копії ухвали суду про відкриття провадження у справі від 09.02.2023 року, разом з судовою повісткою. Однак, сторона позивача не з`явившись до підготовчого судового засідання, не повідомила суд про причини своєї неявки та не надала до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. У зв`язку з чим, судом було відкладено підготовче судове засідання на 10.05.2023 року о 14 год. 00 хв.

До підготовчого судового засідання призначеного на 10.05.2023 року сторони по справі, у тому числі сторона позивача, не з`явились, про дату, час і місце проведення якого зокрема представник позивача адвокат Штець О.О. була належним чином повідомлена, про що свідчить підпис останньої на розписці від 10.05.2023 року про особисте сповіщення про дату, час і місце проведення судового засідання призначеного на 10.05.2023 року. Однак, сторона позивача не з`явившись до підготовчого судового засідання, не повідомила суд про причини своєї неявки та не надала до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. У зв`язку з чим, судом було відкладено підготовче судове засідання на 07.06.2023 року о 11 год. 00 хв.

До підготовчого судового засідання призначеного на 07.06.2023 року сторони по справі, у тому числі сторона позивача, не з`явились, про дату, час і місце проведення якого зокрема позивач ОСОБА_1 був належним чином повідомлений, про що свідчить наявна в матеріалах справи відповідна довідка про доставку смс-повідомлення зі сповіщенням про дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання на 07.06.2023 року о 11 год. 00 хв., яке було скеровано на номер телефону позивача, який повідомлений останнім у заяві про отримання судової повістки в електронній формі за допомогою смс-повідомлення від 03.01.2023 року, враховуючи відсутність у суду маркованої продукції для скерування поштових повідомлень, що підтверджується Актом Київського районного суду міста Одеси №1 від 01.05.2023 року. Однак, про причин неявки сторона позивача суд не повідомила та не надала до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.

За наслідком викладеного, сталої неявки сторони позивача до підготовчого судового засідання без поважних причин, приймаючи строки проведення підготовчого судового засідання, судом 07.06.2023 року було ухвалено закрити підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 23.08.2023 року о 10 год. 30 хв.

До судового засідання призначеного на 23.08.2023 року сторони по справі, у тому числі сторона позивача, не з`явились, про дату, час і місце проведення якого зокрема позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Штець О.О. були належним чином повідомлені, про що свідчать наявні в матеріалах справи відповідні довідки про доставку смс-повідомлення зі сповіщенням про дату, час і місце проведення судового засідання на 23.08.2023 року о 10 год. 30 хв., які були скеровані на номери телефонів позивача та його представника, які повідомлені останніми у заявах про отримання судової повістки в електронній формі за допомогою смс-повідомлення від 03.01.2023 року, враховуючи відсутність у суду маркованої продукції для скерування поштових повідомлень. Однак, про причин неявки сторона позивача суд не повідомила та не надала до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.

У зв`язку з чим, судом було відкладено судове засідання на 26.09.2023 року о 12 год. 30 хв.

До судового засідання призначеного на 26.09.2023 року сторони по справі, у тому числі сторона позивача, не з`явились, про дату, час і місце проведення якого зокрема позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Штець О.О. були належним чином повідомлені, про що свідчать наявні в матеріалах справи відповідні довідки про доставку смс-повідомлення зі сповіщенням про дату, час і місце проведення судового засідання на 26.09.2023 року о 12 год. 30 хв., які були скеровані на номери телефонів позивача та його представника, які повідомлені останніми у заявах про отримання судової повістки в електронній формі за допомогою смс-повідомлення від 03.01.2023 року, враховуючи відсутність у суду маркованої продукції для скерування поштових повідомлень. Однак, про причин неявки сторона позивача суд не повідомила та не надала до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Приймаючи викладене, жодну неявку сторони позивача до судового засідання під час перебування справи в провадженні суду без поважних причин, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце їх проведення, оглянувши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Щодо неявок сторони позивача до жодного з призначених по справі підготовчих судових засідань та судових засідань на стадії розгляду справи по суті, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що повідомлення позивача про дату, час і місце проведення підготовчих судових засідань по справі здійснювалось шляхом скерування судових повісток, разом з копією ухвали про відкриття провадження по справі, за адресою місця проживання позивача, яка повідомлена особисто останнім у позовній заяві, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , які отримували позивачем.

В подальшому у відповідності до Акту Київського районного суду міста Одеси №1 від 01.05.2023 року, підтверджено відсутність маркованої продукції в Київському районному суду міста Одеси за наслідком чого з 01.05.2023 року було припинено відправку вихідної кореспонденції.

Разом з тим, у відповідності до положень ч.13 ст.128 ЦПК України, за наявності відповідної письмової заяви учасника справи, який не має офіційної електронної адреси, та технічної можливості, повідомлення про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії може здійснюватися судом з використанням засобів мобільного зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, шляхом надсилання такому учаснику справи текстових повідомлень із зазначенням веб-адреси відповідної ухвали в Єдиному державному реєстрі судових рішень, в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

З матеріалів справи вбачається, що стороною позивача, а саме позивачем ОСОБА_1 та його адвокатом Штець О.О. були надані до суду відповідні заяви про отримання судової повістки в електронній формі за допомогою смс-повідомлення від 03.01.2023 року.

За наслідком чого, судом сповіщення сторони позивача: ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_4 про призначене підготовче судове засідання на 07.06.2023 року о 11 год. 00 хв., та призначені судові засідання на 23.08.2023 року о 10 год. 30 хв. та 26.09.2023 року о 12 год. 30 хв., судом здійснювалось в порядку ч.13 ст. 128 ЦПК України, з використанням засобів мобільного зв`язку шляхом скерування відповідних повідомлень з інформацією про дату, час і місце проведення судових засідання, на номери телефонів повідомлені позивачем та його представником, які отримані останніми, що підтверджується наявними в матеріалах справи відповідними довідками про доставку SMS.

За наслідком викладеного, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 належним чином повідомлені про дату, час і місце проведення судових засідань призначених по справі, зокрема на 23.08.2023 року та 26.09.2023 року, однак двічі поспіль не з`явились до них без поважних причин, не повідомивши суд про причини власної неявки та не надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до абз.1 п.1 ч.1ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, якщо визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення.

Відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно п. 3 ч. 1ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, зокрема, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, сторона позивача (позивач та його представник) по цій справі вдруге поспіль не з`явилась до судового засідання, будучи належним чином повідомленою про дату, час місце їх проведення, обізнаною про власне ініційоване судове провадження, не повідомивши суд належним чином про причини своєї неявки, не надавши доказів на підтвердження підстав які ускладнюють неможливість прийняття участі по справі, не надавши інформації про зміну місця проживання, а також не надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Також судом враховується, що приймаючи ведений в Україні воєнний стан, стороною позивача не використано альтернативної можливості прийняття участі в судовому засіданні в режимі відео конференції у відповідності до положень ст. 212 ЦПК України, що свідчить про порушення стороною позивача обов`язків передбачених ч.3 ст.43 ЦПК України, відповідно до якої учасники справи зобов`язані зокрема:

1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу;

2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи;

3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою .

Також судом враховується, що згідно з вимогами ЦПК України, суд не повинен з`ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого позивача в судове засідання і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Отже, вказані положення процесуального закону мають імперативну норму щодо залишення позову без розгляду у зв`язку із повторною неявкою позивача.

Суд також зазначає, що Верховний Суд в постанові від 22.05.2019 року по справі №310/12817/13, також дійшов висновку, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду.

Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлює, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" N 475/97-ВР від 17 липня 1997 року і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року.

Окрім цього, у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частини 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що права особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України", суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Так, у пункті 41 рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України» наголошується, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Позивач (заявник) зобов`язаний проявляти особливу сумлінність у захисті своїх інтересів та вживати необхідних дій для ознайомлення з ходом провадження (див., наприклад, ухвалу щодо прийнятності у справі «Тойшлер проти Німеччини» ('tag3:14.0pt;tag2:"Roboto Condensed"'>Teuschler v. Germany), заява № 47636/99, від 04 жовтня 2001 року;, заява № 69315/01, пункт 48, від 10 лютого 2005 року; ухвалу щодо прийнятності у справі «Гуржий проти України» (Gurzhyy v. Ukraine), заява № 326/03, від 01 квітня 2008 року; та рішення у справі «Мускат проти Мальти» (Muscat v. Malta), заява № 24197/10, пункт 44, від 17 липня 2012 року).

Отже, позивач має сприяти розгляду справи, оскільки він є найбільш зацікавленим в її розгляді.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст.17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Вищевказані норми процесуального права, сторони мають сприяти розглядові цивільних справ у розумні строки, оскільки неявка до суду позивача може свідчити про втрату ним інтересу до вирішення справи, а вирішення спору у такому випадку було б порушенням принципу диспозитивності.

Приймаючи вищевказані положення законодавства, суд вважає, що неявки сторони позивача у судові засідання, що мають сталий характер, призводять до неможливості розгляду справи, а також приймаючи перебування справи в провадженні суду в строк починаючи з 09.02.2023 року, тобто більше пів роки, призводить до порушення строків розгляду справи, та може бути наслідком порушення прав та інтересів інших учасників процесу в розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, в порушення зазначених норм процесуального права та не зважаючи на прийняті судом заходи зі сприяння реалізації позивачем своїх прав на протязі пів роки, позивач не виконав покладені на нього процесуальні обов`язки та не вчинив дії з прийняття участі в судових засіданнях, будучи ініціаторами цього судового провадження.

Разом з тим, судом приймаються, що сторона позивача з часу відкриття провадження у справі не здійснила жодної дії з прийняття участі під час розгляду справи, як і жодного разу не сповістила суд про причини своєї неявки та не надавши заяви про розгляд справи за її відсутності, що цілком повністю і обґрунтовано свідчить про втрату позивачем інтересу до підтримання ініційованого судового провадження.

Одночасно судом приймається неналежна процесуальна поведінка позивача по справі з нез`явлення до судових засідань, а також обставини що свідчать про втрату позивачем інтереси до ініційованого судового провадження, у зв`язку з чим суд вважає відсутніми підстави для розгляду справи за відсутності позивача по справі.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням того, що сторона позивача вдруге поспіль не з`явилась до судового засідання без поважних причин, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце їх проведення, не надавши заяви про розгляд справи за її відсутності, у відповідності до норм Цивільного Процесуального Кодексу України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, суд дійшов висновку та вважає, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підлягає залишенню без розгляду.

Також дії суду не порушують права позивачки, оскільки прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффре де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992р.).

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1998 року та "Креуз проти Польщі" від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Отже, залишення позову без розгляду не порушує право позивача на доступ до суду, а є способом вжиття дій направлених на усунення неналежних виконань позивачем своїх процесуальних обов`язків та певною мірою заходом суду для протидіяння здійсненим перепонам для руху справи створюваними недобросовісними учасниками справи, оскільки недієздатність суду протидіяти такім діям є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Одночасно суд зазначає, що залишення позову без розгляду, не перешкоджає позивачеві повторному зверненню до суду з таким позовом, після усунення умов, що були підставою для залишення його заяви без розгляду.

Керуючись ст. п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачеві, що залишення позову без розгляду, не перешкоджає повторному зверненню до суду з цим позовом, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Головуючий Калініченко Л. В.