Справа № 509/4139/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2023 року смт Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бочарова А.І.,

при секретарі Сірман Г.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду смт. Овідіополь цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 ,

до

Овідіопольської селищної ради Одеського району Одеської області

про

визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

20.07.2023 року позивачі звернулися до суду з позовом до Овідіопольської селищної ради Одеського району Одеської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в якому просили суд визначити позивачу, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тривалістю в два місяці, початок якого відраховувати з дня набрання рішенням законної сили. Визначити позивачу, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тривалістю в два місяці, початок якого відраховувати з дня набрання рішенням законної сили.

В обгрунтування заяви зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Одеса померла мати позивачів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії НОМЕР_3 від 10.12.2022 р., актовий запис № 12024.

Позивачі, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є єдиними спадкоємцями, після смерті ОСОБА_3 , оскільки їх батько ОСОБА_4 помер раніше за мати - ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Після смерті ОСОБА_3 залишилася спадщина на житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані по АДРЕСА_1 .

Позивачі є спадкоємцями майна ОСОБА_3 , однак на день іі смерті не були зареєстровані разом з нею за однією адресою та проживали за адресами своєї реєстрації, де фактично на протязі 2020-2022 років по черзі її і доглядали.

27.06.2023 року ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса з приводу отримання інформації, що потрібно для звернення із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , будучи повністю впевненим, що з урахуванням введеного в країні військового стану строки для оформлення спадщини продовжено до 10 місяців, проте нотаріус відмовив у вчинені будь яких дій, не надавши йому будь якої письмової відмови або роз`яснень, в усній формі повідомив, що він пропустив строки та зараз не має сенсу писати таку заяву, треба йти до суду для оформлення спадщини.

17.07.2023 року ОСОБА_1 та його брат, ОСОБА_2 звернулись вже офіційно до приватного нотаріуса Одеського районного нотаріального округу Одеської області Олійниченко Ж.В., яка їм надала офіційне роз`яснення з приводу неможливості вчинити нотаріальну дію.

У відведений законом шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини позивачі не звернулись, оскільки вважали, що відповідно до п.3 постанови КМУ від 28.02.2022 року № 164 додатково надано строк не більше ніж чотири місяці, а всього 10 місячний строк з часу відкриття спадщини, на звернення із відповідною заявою.

Позивачі дійсно не змогли вчасно подати заяву про прийняття спадщини через об`єктивні причини.

Причини неприйняття ними спадщини у вказаний ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк були поважними та полягали у наступному.

Так, 24 лютого 2022 року російська федерація почала повномасштабне вторгнення на територію Украйни, та в у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в Україні було оголошено воєнний стан.

У цей час, ОСОБА_1 , у зв`язку із похилим віком його тещі 1937 р.н., був змушений виїжджати декілька разів за кордон до його дружини (в період з 21.12.2022 по 16.01.2023 та з 06.04.2023 по 15.05.2023), яка поїхала до своєї матері (його тещі) та допомагала її з хатньою роботою, оскільки остання має господарство, за яким їй (тещі) вже важко доглядати. Перебуваючи в Україні ОСОБА_1 не міг самостійно звернутись до нотаріуса із відповідною заявою, оскільки частина необхідних документів для звернення перебувала у його брата (оригінал свідоцтва про смерть матері та інші документи, а саме: його паспорт, код ІНН, свідоцтво про народження), а частина в ОСОБА_1 (правоустановчі документи на будинок та земельну ділянку, його паспорт та код ІНН, свідоцтво про його народження).

Коли у ОСОБА_1 був час, брата, ОСОБА_2 не було у м. Одеса, оскільки останній задіяний у діяльності Збройних Сил України та в період після смерті матері та до їх звернення до нотаріуса перебував на службі та у відрядженнях, з 26.01.2023 по 24.02.2023, 25.05.2023 по 24.06.2023.

Коли брат повертався з відряджень, в нього також не було можливості самостійно звернутись до нотаріуса, оскільки не було повного пакету документів, необхідного для звернення із відповідною заявою, а ОСОБА_1 у цей час перебував закордоном.

Таким чином, неможливість прийняття нами спадщини у відведений законом строк була обумовлена непереборними та незалежними обставинами. Окрім того вони з братом розраховували і на відведений постановою КМУ від 28.02.2022 року № 164 строк у 10 місяців.

З урахуванням вищевикладеного, вимушені звернутись до суду із даним позовом, оскільки іншого шляху поновити пропущений строк чинне законодавство не передбачає.

Позивачі ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, кожен надав суду заяви, в яких зазначили, що позовні вимоги підтримали та просили розглянути справу за їх відсутністю.

Представник відповідача Овідіопольська селищна рада Одеського району Одеської області в судове засідання не з`явився, надав суду клопотання, в якому просив суд розглянути справу за його відсутністю, з урахуванням наявних доказів у справі прийняти рішення на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на які позивачі посилаються в позові, як на підставу своїх вимог, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір.

Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилом ч. 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Одеса померла мати позивачів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії НОМЕР_3 від 10.12.2022 р., актовий запис № 12024.

Позивачі, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є єдиними спадкоємцями, після смерті ОСОБА_3 , оскільки їх батько ОСОБА_4 помер раніше за мати - ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Після смерті ОСОБА_3 залишилася спадщина на житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані по АДРЕСА_1 .

Позивачі є спадкоємцями майна ОСОБА_3 , однак на день іі смерті не були зареєстровані разом з нею за однією адресою та проживали за адресами своєї реєстрації, де фактично на протязі 2020-2022 років по черзі її і доглядали.

27.06.2023 року ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса з приводу отримання інформації, що потрібно для звернення із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , будучи повністю впевненим, що з урахуванням введеного в країні військового стану строки для оформлення спадщини продовжено до 10 місяців, проте нотаріус відмовив у вчинені будь яких дій, не надавши йому будь якої письмової відмови або роз`яснень, в усній формі повідомив, що він пропустив строки та зараз не має сенсу писати таку заяву, треба йти до суду для оформлення спадщини.

17.07.2023 року ОСОБА_1 та його брат, ОСОБА_2 звернулись вже офіційно до приватного нотаріуса Одеського районного нотаріального округу Одеської області Олійниченко Ж.В., яка їм надала офіційне роз`яснення з приводу неможливості вчинити нотаріальну дію.

У відведений законом шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини позивачі не звернулись, оскільки вважали, що відповідно до п.3 постанови КМУ від 28.02.2022 року № 164 додатково надано строк не більше ніж чотири місяці, а всього 10 місячний строк з часу відкриття спадщини, на звернення із відповідною заявою.

Позивачі дійсно не змогли вчасно подати заяву про прийняття спадщини через об`єктивні причини.

Причини неприйняття ними спадщини у вказаний ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк були поважними та полягали у наступному.

Так, 24 лютого 2022 року російська федерація почала повномасштабне вторгнення на територію Украйни, та в у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в Україні було оголошено воєнний стан.

У цей час, ОСОБА_1 , у зв`язку із похилим віком його тещі 1937 р.н., був змушений виїжджати декілька разів за кордон до його дружини (в період з 21.12.2022 по 16.01.2023 та з 06.04.2023 по 15.05.2023), яка поїхала до своєї матері (його тещі) та допомагала її з хатньою роботою, оскільки остання має господарство, за яким їй (тещі) вже важко доглядати. Перебуваючи в Україні ОСОБА_1 не міг самостійно звернутись до нотаріуса із відповідною заявою, оскільки частина необхідних документів для звернення перебувала у його брата (оригінал свідоцтва про смерть матері та інші документи, а саме: його паспорт, код ІНН, свідоцтво про народження), а частина в ОСОБА_1 (правоустановчі документи на будинок та земельну ділянку, його паспорт та код ІНН, свідоцтво про його народження).

Коли у ОСОБА_1 був час, брата, ОСОБА_2 не було у м. Одеса, оскільки останній задіяний у діяльності Збройних Сил України та в період після смерті матері та до їх звернення до нотаріуса перебував на службі та у відрядженнях, з 26.01.2023 по 24.02.2023, 25.05.2023 по 24.06.2023.

Коли брат повертався з відряджень, в нього також не було можливості самостійно звернутись до нотаріуса, оскільки не було повного пакету документів, необхідного для звернення із відповідною заявою, а ОСОБА_1 у цей час перебував закордоном.

Таким чином, неможливість прийняття нами спадщини у відведений законом строк була обумовлена непереборними та незалежними обставинами. Окрім того вони з братом розраховували і на відведений постановою КМУ від 28.02.2022 року № 164 строк у 10 місяців.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як роз`яснив Пленум ВСУ в абз.6 п.24 постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Згідно з правовою позицією ВСУ від 04.11.2015 р. (справа №6-1486цс15), відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити їй додатковий строк, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини. За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Згідно з правовою позицією ВСУ від 17.10.2018 року (справа № 681/203/17-ц) незначний часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини та поданням позовної заяви про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є підставою для задоволення таких вимог.

Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 13 Конвенції визнається право на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Положеннями ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року зазначив, що при вирішенні питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

Дотримання принципу пропорційності передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Виходячи з викладених обставин, суд вважає, що позивачі мають обґрунтовані сподівання на набуття права власності на спадкове майно. Відмова позивачам у визначенні додаткового строку для прийняття спадщини призведе до невиправданого втручання у право позивачів на набуття та володіння спадковим майном. Ця обставина свідчитиме про пряме порушення ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Суд вважає, що запобігання такого порушення є додатковою підставою для задоволення позову.

Згідно проголошеного принципу та враховуючи вищезазначені обставини справи, суд прийшов до висновку про необхідність забезпечення права позивачів на спадкування, враховуючи відсутність при цьому порушень прав третіх осіб чи інтересів держави, встановивши позивачам додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини терміном в два місяці, з моменту набрання рішенням законної сили.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 263-265 ЦПК України, ст.ст.1269,1270,1272 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , до Овідіопольської селищної ради Одеського району Одеської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити в повному обсязі.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тривалістю в 2 (два) місяці, з дня набрання рішенням законної сили.

Визначити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тривалістю в 2 (два) місяці, з дня набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду на протязі 30 діб з дня його оголошення.

Суддя: Бочаров А.І.