Комінтернівський районний суд м.Харкова
Провадження № 2-о/641/198/2023 Справа № 641/6133/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2023 року м.Харків

Комінтернівський районного суду м. Харкова Чайка І.В., розглянувши матеріали цивільної справи №641/6133/23 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт її перебування на утриманні ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Харкові з 2013 року .

В обґрунтування заяви заявник зазначила, що з 01.09.1984 року вона знаходилася у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . У 1987 році вони отримали квартиру АДРЕСА_1 , куди оселилися мешкати , де і були зареєстровані . У 2018 році ОСОБА_2 знявся з реєстрації з зазначеної квартири та зареєструвався у квартирі АДРЕСА_2 .Хоча він був зареєстрований за іншою адресою , вони продовжували проживати спільно однією сім`єю у квартирі АДРЕСА_3 , мали спільний бюджет.У 2019 році ОСОБА_2 оформив пенсію , але продовжував працювати і отримував заробітну плату . В 2019 році його пенсія складала 8300 грн., а потім була збільшена у 2023 році до 10123,26 грн. Заявник є пенсіонером і з урахуванням ї стажу отримує пенсію у розмірі 2500 грн., з березня 2023 року її пенсія була збільшена та складає 2760 грн. За станом здоров`я , вона не може працювати , інших джерел доходу у неї немає. Фактично вона була на повному утриманні свого чоловіка , одержувала від нього допомогу , яка була для неї постійним та основним джерелом засобів існування . ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловік заявника ОСОБА_2 помер. Його похованням займалися заявник і після його смерті вона фактично втратила джерело засобів існування. У серпні 2023 року вона звернулася до пенсійного фонду з заявою про призначення їй пенсії у зв`язку з втратою годувальника, але 25.08.2023 року отримала рішення про відмову, у зв`язку з відсутністю документа , що підтверджує факт перебування заявника на утриманні померлого годувальника .

Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).

Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану. При цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.

Встановлення факту, що має юридичне значення в окремому провадженні, можливе при умові, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення та встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За змістом пункту 2 частини першої статті 4 КАС України публічно-правовий спір це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Суб`єкт владних повноважень орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

З аналізу вказаних процесуальних норм слідує, що до адміністративної юрисдикції відносяться справи, які виникають зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників суб`єкт владних повноважень здійснює владні управлінські функції в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб`єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити зі змісту права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постановах: від 13 березня 2019 року у справі № 202/30/17 (провадження № 14-643цс18), від 19 червня 2019 року у справі № 826/5806/17 (провадження № 11-290апп19), від 23 листопада 2021 року у справі № 175/1571/15 (провадження № 14-51цс21).

У преамбулі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що цей Закон визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суб`єктами солідарної системи є: застраховані особи, а в окремих випадках, визначених цим Законом, - члени їхніх сімей та інші особи; страхувальники; Пенсійний фонд; уповноважений банк; підприємства, установи, організації (далі - організації), що здійснюють виплату і доставку пенсій.

Також, ч. 1 ст. 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» спори, що виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються органами Пенсійного фонду та в судовому порядку.

Отже, Пенсійний фонд України є суб`єктом владних повноважень, наділений владними управлінськими функціями, тому за предметним та суб`єктним складом спір у справі за позовною вимогою до відповідного Управління Пенсійного фонду України підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Саме такий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постановах: від 25 квітня 2018 року у справі № 360/1438/16 (провадження № 11-350апп18), від 28 листопада 2018 року у справі № 405/5366/17 (провадження № 11-876апп18).

У цій справі позивач звернулася до суду з метою встановлення факту перебування на утриманні чоловіка для реалізації права на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника.

Тобто, вимоги заявника ОСОБА_1 у цій справі пов`язана з доведенням наявності у неї підстав для здійсненні перерахунку пенсії і не пов`язані з будь-якими цивільними правами та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням, заявлені саме у зв`язку з відмовою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести відповідний перерахунок.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга статті 2 ЦПК України).

Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо (частина перша статті 11 ЦПК України).

Суд звертає увагу, що приватно-правовий інструментарій (зокрема, ініціювання справи про встановлення факту) не повинен використовуватися учасниками для оцінки обставин, які становлять предмет доказування у адміністративному провадженні, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу, отриманого у такому провадженні, належним та допустимим.

Встановити факт перебування на утриманні померлого для одержання права на призначення пенсії у разі втрати годувальника можливо винятково під час розгляду справи у суді адміністративної юрисдикції у зв`язку з оскарженням рішення (дій/бездіяльності) суб`єкта владних повноважень. В адміністративній справі встановлення такого факту не є самостійною метою, а є передумовою задоволення адміністративного позову.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2023 року по справі № 214/1309/21.

Враховуючи вищевикладене, та зважаючи на те, що вимоги заявника ОСОБА_1 про встановлення факту сумісного проживання та факту перебування фізичної особи на утриманні, пов`язані саме із відмовою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести перерахунок пенсії та заявлені з метою реалізації права на призначення пенсії, суд приходить до висновку, що зазначена заява підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки зазначені вимоги належать до адміністративної юрисдикції у межах справи про оскарження рішення (дій/бездіяльності) Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суд своєю ухвалою відмовляє у відкритті провадження ,якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства;

За таких обставин необхідно відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утриманні годувальника , оскільки цей спір підлягає розгляду в порядку адміністративного, а не цивільного судочинства.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 13, п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Роз`яснити заявнику її право звернутися з заявою про встановлення перебування фізичної особи на утриманні до адміністративного суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає чинності після закінчення терміну на апеляційне оскарження, а у випадку її оскарження після розгляду апеляційної скарги судом апеляційної інстанції.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо судового рішення за веб - адресою: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя -І. В. Чайка