провадження № 22-ц/824/9665/2023
головуючий у суді І інстанції Кириленко Т.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

за участю секретаря судового засідання - Лащевської Д.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 16 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2022 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що вони з відповідачем із 4 червня 2021 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Спільне життя не склалося у зв`язку із різними поглядами на життя та відсутністю взаємопорозуміння, внаслідок чого вони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть.

Сторони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 16 лютого 2023 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задоволено.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований 4 червня 2021 року Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №801 - розірвано.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 992 грн 40 коп.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення Святошинського районного суду міста Києва від 16 лютого 2023 року змінити, шляхом доповнення його мотивувальної частини встановленням того, що починаючи з липня 2022 року сторони припинили шлюбні відносини, сторони припинили спільне проживання та ведення спільного господарства.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що призначаючи справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін ухвалою від Святошинського районного суду міста Києва від 22 листопада 2022 року, не звернувши при цьому належної уваги на обґрунтування позивачкою вимог про розірвання шлюбу, а саме: на те, що сторони припинили спільне проживання та ведення спільного господарства починаючи з липня 2022 року, та відсутність доказів таких обставин, районний суд не врахував того, що без виклику сторін в судове засідання, у разі неподання відповідного доказу позивачкою, обов`язок чого покладений на неї ст.83 ЦПК України, суд буде позбавлений можливості сприяти відповідачу в реалізації своїх прав на подання доказів таких обставин, а також суд буде позбавлений можливостей повідомити відповідача про необхідність подачі відповідних доказів, а також можливості роз`яснення відповідачу судом наслідків вчинення чи невчинення ним такої процесуальної дії (подачі відповідного доказу), що суд зобов`язаний був здійснити в порядку пунктів 3-4 ч.5 ст.12 ЦПК України.

Зазначає, що позивачка подала до суду позов про поділ спільного майна подружжя, в якому вже не посилається на припинення спільного проживання з відповідачем, тому суд у відповідній справі повинен виходити із дати рішення суду у даній справі, в якій не встановлено початку періоду припинення шлюбних відносин та спільного проживання сторін, а також припинення ведення сторонами спільного господарства, що призведе до порушення майнових прав відповідача, оскільки може бути поділеним з позивачкою те, що відповідач набув самостійно за власні кошти, а не у шлюбних стосунках із нею.

Звертає увагу, що 31 січня 2023 року Святошинським районним судом відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, до якого позивачка долучила копію її договору оренди іншого житлового приміщення від 13 липня 2022 року, але 6 лютого 2023 року відповідач був призваний на військову службу в порядку загальної мобілізації, тому не зміг подати відповідні докази, які мають значення для справи, до районного суду із причин, які належать до поважних.

10 липня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника ОСОБА_2 - адвоката Гапеки Т.В., в якому вона просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вказує, що справи про розірвання шлюбу не відносяться до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Відповідно жодного порушення судом першої інстанції норм процесуального права здійснено не було.

Звертає увагу, що відповідач мав процесуальне право подати відповідне клопотання з обґрунтуванням причин переходу в загальне позовне провадження, якщо вважав, що справу за позовом про розірвання шлюбу неможливо розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Вважає твердження ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції не було роз`яснено процесуальні права щодо права на подання доказів необґрунтованими, оскільки вони спростовуються ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 22 листопада 2022 року, в якій суд першої інстанції належним чином виконав свої процесуальні обов`язки, роз`яснивши учасникам справи, в тому числі і ОСОБА_1 , який є відповідачем у справі, всі процесуальні права.

Вказує, що суд відповідно до свого внутрішнього переконання вирішує питання про достатність доказів, їх достовірність та належність, а тому, не маючи жодного процесуального документу від відповідача щодо визнання та/або невизнання того чи іншого факту, який був вказаний в позовній заяві, в тому числі й щодо дати фактичного припинення шлюбних відносин, суд дійшов вірного висновку про безпідставність встановлення в рішенні суду конкретної дати фактичного припинення шлюбних відносин виключно зі слів позивача.

Також вказує на порушення відповідачем порядку подання доказів, оскільки відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_1 отримав особисто копію ухвали суду про відкриття провадження разом з копією позовної заяви з додатками до неї 16 січня 2023 року, а тому мав достатньо часу для подання доказів на спростування доводів позову.

В суді апеляційної інстанції представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Сметана В.М. подану апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримав, просив її задовольнити, рішення Святошинського районного суду міста Києва від 16 лютого 2023 року змінити, шляхом доповнення його мотивувальної частини встановленням того, що починаючи з липня 2022 року сторони припинили шлюбні відносини, сторони припинили спільне проживання та ведення спільного господарства.

Представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Гапека Т.В. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов і розриваючи шлюб, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам подружжя. При цьому суд виходив з того, що сім`я сторін розпалася, шлюбні відносини між ними припинено, сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюб між ними існує формально.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що шлюб між сторонами було зареєстровано 4 червня 2021 року Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 801 (а.с. 7).

Сторони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8,9).

Також, судом першої інстанції встановлено, що сім`я сторін розпалася, шлюбні стосунки між ними припинені. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Шлюб носить формальний характер.

Так, відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

У відповідності до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.

За змістом ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідні норми права судом першої інстанції були застосовані правильно, а висновки суду відповідають встановленим обставинам справи.

Порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового, передбачені ч. 3 ст. 376 ЦПК України. Зокрема такими підставами є випадки, коли:

1) справу розглянуто неповноважним складом суду;

2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими;

3) справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою;

4) суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі;

5) судове рішення не підписано будь-ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у рішенні;

6) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглядала справу;

7) суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Щодо доводів апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення суду, а саме розгляд справи з викликом учасників справи.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що судом першої інстанції було розглянуто справу про розірвання шлюбу в порядку спрощеного провадження без виклику сторін в судове засідання, тим самим порушено правила диспозитивності сторін та позбавлено відповідача надавати суду докази, не роз`яснено судом процесуальні права відповідача та наслідки вчинення та/або невчинення відповідних дій.

Колегія суддів вважає такі твердження ОСОБА_1 необґрунтованими та такими, що не узгоджуються з нормами чинного цивільного процесуального законодавства.

Так, відповідно до положень ч. 2 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Винятками, згідно з ч. 4 ст. 274 ЦПК України є справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Отже, аналіз вказаних норм права свідчить про те, що справи про розірвання шлюбу не відносяться до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Відповідно жодного порушення судом першої інстанції норм процесуального права здійснено не було.

Більше того, якщо ОСОБА_1 вважав, що справу за позовом про розірвання шлюбу неможливо розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, то останній мав процесуальне право подати відповідне клопотання з обґрунтуванням причин переходу в загальне позовне провадження, однак такі процесуальні дії ним вчинені не були.

Щодо твердження ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції не було роз`яснено процесуальні права стосовно права на подання доказів, то такі твердження спростовуються ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 22 листопада 2022 року, в якій суд першої інстанції належним чином виконав свої процесуальні обов`язки, роз`яснивши учасникам справи, в тому числі і ОСОБА_1 , який є відповідачем у справі, всі процесуальні права, зокрема судом було роз`яснено відповідачу, що він має право не пізніше п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви та додатків до неї, до початку розгляду справи по суті надіслати відзив на позовну заяву та направити позивачу та суду з підтвердженням такого направлення учасникам справи; відповідач не пізніше п`яти днів з дня отримання відповіді позивача на відзив, до початку розгляду справи по суті, має право підготувати заперечення на відповідь на відзив, та направити позивачу й суду з підтвердженням такого направлення позивачу; звернуто увагу учасників справи, що копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи (суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними); роз`яснено учасникам справи, що подання заяв по суті справи (позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення є їхнім правом (у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами).

Таким чином, суд першої інстанції належним чином виконав свої процесуальні обов`язки, роз`яснивши учасникам справи, в тому числі і ОСОБА_1 , який є відповідачем у справі, всі процесуальні права, а тому доводи апеляційної скарги в частині порушення судом першої інстанції вказаних норм процесуального права є неспроможними.

Також, 18 вересня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду від відповідача ОСОБА_1 надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 29 серпня 2023 року у справі № 761/4201/23.

В обґрунтування клопотання вказує, що припинення шлюбних відносин, а також припинення спільного проживання позивача і відповідача починаючи з липня 2022 року мало значення при розгляді справи про поділ спільного майна подружжя.

Зазначене рішення апеляційний суд бере до уваги при розгляді цієї справи, оскільки таке рішення публічно проголошене, розміщене у Єдиному державному реєстрі судових рішень, загальнодоступне й обов`язкове до виконання усіма органами і особами відповідно до статті 129-1 Конституції України.

В силу вимог ст. 374 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (ст. 376 ч. 4 ЦПК України).

Таким чином, встановивши, що подальше спільне життя подружжя неможливе, оскільки позивач мала стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, відповідач не заперечував, а подальше спільне проживання подружжя суперечило б інтересам позивача, суд першої інстанції, враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою (стаття 51 Конституції України), дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову про розірвання шлюбу.

Вирішуючи спір, суд з`ясував заявлені причини фактичного припинення шлюбу та мотиви, докази, якими підтверджено заявлені вимоги, на підставі яких дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, тоді як доводи відповідача зводяться до з`ясування взаємовідносин між сторонами, що не впливає на правильність встановлених судом фактичних обставин справи та його висновків.

Вимоги апеляційної скарги про необхідність доповнення мотивувальної частини рішення встановленням обставин щодо початку припинення з липня 2022 року сторонами шлюбних відносин є необґрунтованими, оскільки відповідні обставини судом першої інстанції не встановлювались, докази у підтвердження цих обставин у суді першої інстанції не надавались.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати доказами.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, не маючи жодного процесуального документу від відповідача щодо визнання та/або невизнання того чи іншого факту, який був вказаний в позовній заяві, в тому числі й щодо дати фактичного припинення шлюбних відносин, суд дійшов вірного висновку про безпідставність встановлення в рішенні суду конкретної дати фактичного припинення шлюбних відносин виключно зі слів позивача.

Крім того, невстановлення обставин щодо часу припинення шлюбних відносин у спорі про розірвання шлюбу не є перешкодою для встановлення цих обставин у спорі про поділ майна подружжя на загальних підставах.

Таким чином, висновки суду першої інстанції є законними та обґрунтованими, та не спростовані доводами апеляційної скарги.

Враховуючи викладені норми права та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому не підлягає скасуванню судом апеляційної інстанції чи зміні з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі, таким чином, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 16 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба