ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2-177/2007 Номер провадження 22-ц/814/4721/23Головуючий у 1-й інстанції Жорняк О.М. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
У Х В А Л А

02 жовтня 2023 року м. Полтава

Суддя судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду Лобов О.А., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 26 жовтня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Дергачівської міської ради про визнання права власності на самовільно збудовані будівлі.

в с т а н о в и в :

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 26 жовтня 2007 року у складі судді Жорняка О. М. позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок літ. «Б-1» з верандою літ. «б» та з верандою літ. «б2», тамбуром літ. «б1», сараї літ. «Д», літ. «Г», зливну яму літ. «Ж», які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказане рішення оскаржено ОСОБА_1 ..

Розпорядженням Голови Верховного Суду від 25 березня 2022 року № 14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 13 липня 2022 року ОСОБА_1 поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 26 жовтня 2007 року, як пропущений з поважних причин та апеляційну скаргу залишено без руху, надано строк протягом десяти днів з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги для надання документу, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 803,94 грн.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 22 серпня 2022 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 26 жовтня 2007 року.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 01 грудня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 26 жовтня 2007 року скасовано.

У задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Постановою Верховного суду від 13 вересня 2023 року постанову Полтавського апеляційного суду від 01 грудня 2022 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції зі стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Скасовуючи постанову Полтавського апеляційного суду від 01.12.2022, колегія суддів виходила з того, що апеляційним судом належним чином не перевірено чи наведено ОСОБА_1 поважні причини пропуску більше ніж на 14 років строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, чи наявні правові підстави для його поновлення, чи не свідчить таке поновлення про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції.

Відповідно до ч.5 ст.411 ЦПК України висновки суду касаційної інстанції, в зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Апеляційна скарга подана з порушенням строків визначених законом для подачі апеляційної скарги.

Разом з апеляційною скаргою скаржником подано заяву про поновлення строків на апеляційне оскарження.

В обґрунтування заяви вказує, що про існування рішення йому стало відомо лише 14 січня 2022 р., при ознайомленні з матеріалами іншої цивільної справи № 2-1541/2008, у Дергачівському райсуді Полтавської області.

Відповідно ч.1 ст. 294 ЦПК України (чинного станом на час винесення рішення, редакція від 16.06.2007) заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляцій на скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Відповідно ч.3 ст. 294 ЦПК України (чинного станом на час винесення рішення, редакція від 16.06.2007) заява про апеляційне оскарження чи апеляцій на скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка їх подала, не з найде підстав для поновлення строку, про що поставляється ухвала.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України (чинного на час подачі апеляційної скарги) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення(виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно ч.2 ст. 354 ЦПК України(чинного на час подачі апеляційної скарги), учасники справи якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку, задля виключення можливості його безпідставного поновлення слід врахувати, що оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі, а будь-які причини не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для його поновлення. Поновленню підлягає лише строк, який пропущений з об`єктивних і, які не залежали від волі та поведінки особи, причин. Якщо строк поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. У випадку, якщо суди обмежуються вказівкою на наявність «поважних причин» для поновлення пропущеного строку, вони не вказують чітких підстав такого поновлення.

Як вбачається з матеріалів справи 26 жовтня 2007 року судом першої інстанції оголошено оскаржуване рішення за відсутності скаржника (а.с.24-28), оскільки його не було залучено до участі у справі. Апеляційна скарга подана до суду 11.02.2022 року (а.с.34).

Таким чином апеляційна скарга на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 26 жовтня 2007 року подана до суду через 13 років 3 місяці та 16 дні з дня винесення оскаржуваного рішення.

Окрім того, слід звернути увагу, що в апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що ОСОБА_2 є його братом, а домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , належало їхній матері, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та після смерті якої відкрилася спадщина на вказане домоволодіння, яку він прийняв шляхом вступу у фактичне володіння житловим будинком літ. «А-1», в якому проживав з народження та проживає до цього часу.

Отже, вважає себе, згідно його ж пояснень, власником майна, тому був зобов"язаний цікавитися станом його майна, обсягом та наявністю правовстановлюючих документів спадкодавця, враховуючи наявність іншого спадкоємця, який мав також права на спірне майно, про що він не міг не знати.

У рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» викладено висновок Європейського суду з прав людини про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом із тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан потрібного їм судового провадження. У кожній справі суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип юридичної визначеності.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, № 19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Отже, встановлення строків звернення до суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача та інших осіб того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії у часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності.

Забезпечення дотримання принципу правової визначеності потребує чіткого виконання сторонами та іншими учасниками справи вимог щодо строків звернення до суду, а також строків на оскарження судових рішень, а від судів вимагається дотримуватися певних правил у процесі прийняття рішення про поновлення строку та оцінювати поважність причин пропуску строку, виходячи із критеріїв розумності, об`єктивності та непереборності обставин, що спричинили пропуск, значимості справи для сторін, наявності фундаментальної судової помилки.

Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі №160/6211/21 (провадження № К/990/25232/22).

На підставі викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для поновлення процесуального строку, встановленого статтею 354 ЦПК України, оскільки не визнає причини його пропуску, вказані в заяві доданої до апеляційної скарги, поважними.

Відповідно п. 1 ч. 3 ст. 357 ЦПК України, апеляційна скарга залишається без руху, якщо вона подана після закінчення строків, установлених ст. 354 ЦПК України, і особа яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до ч. 4 ст. 357 ЦПК України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Слід звернути увагу, що відповідно до пункту 11 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За таких обставин, апеляційну скаргу необхідно залишити без руху, роз`яснивши, що якщо впродовж десяти днів з моменту отримання копії даної ухвали скаржник не усуне недолікивказавши інше обґрунтування пропуску строку на апеляційне оскарження та не надасть докази, у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

Керуючись ст.357 ч.2 ЦПК України,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без руху, надати строк для усунення недоліків, але не більше десяти днів з дня отримання даної ухвали.

В разі не виконання вимог ухвали у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду О.А.Лобов