справа № 361/3367/22
провадження № 2/361/1235/23
РІШЕННЯ

Іменем України

01 червня 2023 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,
за участю секретаря Лебідя В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Зазимської сільської ради Броварського району Київської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и в :

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила суд визначити їй додатковий строк - три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили для подання нею заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Нічогівка Козелецького району Чернігівської області померла її матір ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживала разом із нею останніх 13 років. Після смерті матері відкрилася спадщина на все належне їй майно, зокрема, на житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку площею 0,2000 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; чотири земельні ділянки площею 0,1280 га, 0,1181 га, 0,0493 га, 0,0973 га, для ведення особистого селянського господарства та три земельні ділянки площею 0,7621 га, 0,1601 га, 0,3270 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розміщені на території Рожівської та Пухівської сільських рад Броварського району Київської області.

За життя 17 лютого 2017 року її матір ОСОБА_2 склала заповіт, який посвідчений секретарем Нічогівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області Кукшин Н.І., зареєстрований в реєстрі за № 2, згідно із яким все своє майно вона заповідала їй, своїй дочці. Заяву про прийняття спадщини після смерті матері до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини в установлений законом строк вона не подавала, оскільки їй не було відомо про цей заповіт. Її матір ОСОБА_2 до дня смерті проживала разом із нею в належному їй (позивачу) житловому будинку, оскільки в останні роки життя матір перенесла інсульт, тому потребувала постійного стороннього догляду, який вона здійснювала, про що свідчить довідка Козелецької селищної ради Козелецького району Київської області від 15 липня 2021 року за № 43.

Про наявність заповіту вона дізналася на роковини з дня смерті матері від свого сина, який повідомив, що 17 лютого 2017 року супроводжував бабусю ОСОБА_2 до Нічогівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області для складання заповіту на все майно на користь дочки ОСОБА_1 . На даний час її син перебуває на військовій службі в Збройних Силах України. 27 липня 2022 року вона звернулася до приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Лисогора О.А. із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 , того ж дня постановою приватного нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 їй відмовлено, оскільки нею пропущений визначений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду з позовом для визначення їй судом додаткового строку для подання такої заяви.

Спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 не заводилася.

Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті матері ОСОБА_2 , інші спадкоємці за законом відсутні, син спадкодавця та рідний брат позивача ОСОБА_3 помер ще до складання заповіту 18 січня 2017 року.

Позивач вважає, що визначений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 нею пропущений з поважних причин, через необізнаність про наявність заповіту та строків прийняття спадщини, карантинні обмеження та стан здоров`я (інвалідність 3 групи) з ураженням опорно-рухового апарату), що все в сукупності перешкоджало їй своєчасно звернутися до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав після смерті матері.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу за її відсутності та задовольнити позов, посилаючись на те, що Верховний Суд у своїх постановах неодноразово вказував на те, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Відповідач Зазимська сільська рада Броварського району Київської області у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу без участі її представника та ухвалити рішення на підставі наявних у справі документів відповідно до вимог чинного законодавства.

З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У ст. ст. 1216, 1217 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч. 1 ст. 1223 ЦК України).

Згідно із ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

У ст. 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини (ч. 2 ст. 1236 ЦК України).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 84 років у селі Нічогівка Козелецького району Чернігівської області померла матір позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 та свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 .

Із заповіту від 17 лютого 2017 року, посвідченого секретарем Нічогівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області Кукшин Н.І., зареєстрованого в реєстрі за № 02, вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усе своє майно, що належатиме їй на день смерті, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося, а також все те, на що за законом вона буде мати право, заповідала своїй дочці ОСОБА_1 , 1965 року народження, позивачу у даній справі.

Із матеріалів справи вбачається, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 відкрилася спадщина на все належне їй на день смерті майно, зокрема: на житловий будинок із відповідними надвірними будівлями і спорудами та земельну ділянку площею 0,2000 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ; чотири земельні ділянки площею 0,1280 га, 0,1181 га, 0,0493 га та 0,0973 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства; три земельні ділянки площею 0,7621 га, 0,1601 га, 0,3270 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розміщені на території Рожівської та Пухівської сільських рад Броварського району Київської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, технічним паспортом на жилий будинок, державними актами на право власності на земельні ділянки на ім`я спадкодавця.

27 липня 2022 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Лисогором О.А. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якої позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовлено, у зв`язку із пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини та не надання нотаріусу документів, які б підтвердили факт прийняття спадщини.

Із Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 21 березня 2023 року за № 71863551, який сформовано приватним нотаріусом Лисогором О.А., видно, що у Спадковому реєстрі інформація стосовно спадкодавця ОСОБА_2 , дата смерті 2021 рік, відсутня, що свідчить про те, що спадкова справа після її смерті ОСОБА_2 не заводилася.

Відповідно до довідки № 187 від 25 липня 2022 року, виданої виконавчим комітетом Зазимської сільської ради Броварського району Київської області, ОСОБА_2 на день смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно із довідками № 32 від 13 травня 2021 року та № 43 від 15 липня 2021 року, виданими виконкомом Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області, позивач ОСОБА_1 протягом тринадцяти років та на день смерті постійно проживала разом із матір`ю ОСОБА_2 , вони вели спільне господарство, позивач постійно здійснювала догляд за матір`ю та за власний рахунок здійснила її поховання.

27 липня 2022 року постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Лисогором О.А. позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , у зв`язку із пропуском спадкоємцем шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини та не надання нотаріусу документів, які б підтвердили факт прийняття спадщини.

Із Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 21 березня 2023 року № 71863551 видно, що у Спадковому реєстрі інформація щодо спадкодавця ОСОБА_2 , яка померла у 2021 році, відсутня, що свідчить про те, що спадкова справа після її смерті не заводилася, спадщину після її смерті ніхто не приймав, свідоцтва про право на спадщину нікому не видавалися.

Право на спадщину виникає з моменту її відкриття, закон зобов`язує спадкоємця, який на час відкриття спадщини постійно не проживав разом зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно із ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача. Заповіт лише спрямовується на виникнення у спадкоємця прав та обов`язків, але до моменту смерті не створює їх у нього. Розпорядження, яке міститься у заповіті, набирає чинності лише у разі смерті заповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Призначення спадкоємців є правом заповідача, визначеним ч. 1 ст. 1235 ЦК України.

За змістом ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

У ч. 2 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Згідно із ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснив, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. При відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Верховний Суд України у постанові від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17 зазначив, що за змістом ч. 3 ст. 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

У постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17 Верховний Суд України вказав, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 26 липня 2021 року у справі № 405/7058/19, у якій зазначено, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано також у постановах Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 315/765/14-ц, від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 28 жовтня 2019 року у справі № 761/42165/17, від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

За змістом ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Позивач ОСОБА_1 у позовній заяві, як на поважність пропуску визначеного законом шестимісячного строку для подання нею заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_2 , посилався на те, що через відсутність у неї інформації про наявність складеного 17 лютого 2021 року матір`ю ОСОБА_2 заповіту на її ім`я, своєчасно заяву про прийняття спадщини за цим заповітом до нотаріальної контори вона не подавала.

У ч. 1 ст. 63 Закону України "Про нотаріат" встановлено, що нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме.

Суд встановив, що на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , дочка померлої, спадкоємець за заповітом, позивач ОСОБА_1 проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини без реєстрації місця проживання, у визначений законом шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері до нотаріальної контори не зверталася, спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 не заводилася, про наявність складеного останньою 17 лютого 2017 року на ім`я дочки ОСОБА_1 заповіту, позивачу відомо не було, спадкоємці за законом, які б вважалися такими, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2 відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, відсутні, спадщину після смерті останньої ніхто не прийняв.

Виходячи з наведеного вище, положень ч. 3 ст. 1272 ЦПК України, правових висновків Верховного Суду щодо поважності причин пропуску спадкоємцем строку для прийняття спадщини, свободи заповіту як фундаментального принципу спадкового права, суд вважає, що позов спадкоємця про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини підлягає задоволенню у разі пропуску цього строку та доведення поважності причин пропуску такого строку, лише у разі якщо у спадкоємця дійсно були перешкоди для подання ним даної заяви та ці обставини визнані судом поважними.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши досліджені судом докази в їх сукупності, враховуючи обставини справи, відсутність у спадкоємця за заповітом - позивача ОСОБА_1 інформації про наявність складеного 17 лютого 2017 року спадкодавцем - матір`ю ОСОБА_2 заповіту на її ім`я, відсутність інших спадкоємці за законом, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2 , свободи заповіту як фундаментального принципу спадкового права, суд дійшов висновку про можливість задоволення позову ОСОБА_1 та визначення їй додаткового строку терміном три місяці для подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76, 81, 89, 259, 263 - 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , додатковий строк - три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Нічогівка Козелецького району Чернігівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Дутчак І. М.